номер провадження справи 5/221/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 Справа № 908/2483/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбуховій В.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1; бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; )

До відповідача: Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) (електронна пошта: ; пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49027; )

про стягнення 84 004,71 грн.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

02.08.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Концерну "Міські теплові мережі" до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про стягнення 84 004,71 грн.

02.08.2023 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 07.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2483/23 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Присвоєно справі номер провадження - 5/221/23 та вирішено розгляд справи по суті розпочати з 31.08.2023.

Ухвалою суду від 17.08.2023 заяву Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) № б/н, б/д (вх. № 17308/08-08/23 від 14.08.2023) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

06.10.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Як вбачається з позовної заяви позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за індивідуальним договором №76300921 про закупівлю послуги з постачання теплової енергії за державні кошти від 23.12.2022 в сумі 84 004,71 грн. за період з січня 2022 по грудень 2022. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 628, 629, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 3, 193, 232, 275-277 Господарського кодексу України, Закон України «Про публічні закупівлі», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», "Правила користування тепловою енергією", затвердженими поставною КМУ від 03.10.2007 №1198, позивач просить суд позов задовольнити.

21.08.2023 на адресу електронної пошти суду з кваліфікованим електронним підписом від Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 23.12.2023 позивач та відповідач уклали договір № 76300921 з власником (користувачем) будівлі про закупівлю послуги з постачання теплової енергії за державні кошти (далі - Договір) де позивач за даним Договором виступає - Виконавцем, а відповідач - Користувачем. Сторони уклали даний договір керуючись пп.5 п. 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених ЗУ «Про публічні закупівлі» на закупівлю послуги з постачання теплової енергії (код за ДК 021:2015 - 9320000-8-Пара, гаряча вода та пов`язана продукція) (послуги з постачання теплової енергії) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.2022 № 1178, Лот 1 - за адресами: м. Запоріжжя, вул. Приходська, буд. 58, вул. Залізнична, буд. 9 А, вул. Шкільна, буд. 50. Відповідно до умов Договору Виконавець взяв на себе зобов`язання надавати Споживачу в період протягом 2022 року послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі-послуга) у кількості 28,53190 Гкал, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в термін та порядок, встановленими умовами цього Договору. Пунктом 31 Договору передбачено, що сума Договору становить 84 004,71 грн., у тому числі ПДВ 14 000,79 грн. Відповідно до п. 51 Договору цей договір діє до 31.12.2022 та у відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України сторони погодились, що умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем і Виконавцем, які виникли до його укладення з 01.01.2022. З моменту підписання договору, з 23.12.2022, і до закінчення бюджетного 2022 року, до 30.12.2022, жодний акт надання послуг та рахунок за даним Договором ні в паперовому, ні в електронному вигляді до канцелярії міжрегіонального управління не надходив, тим самим дії/бездіяльність позивача призвела до виникнення заборгованості. За даними бухгалтерського обліку станом на 31.12.2022 кредиторська заборгованість не обліковується. Акти та рахунки по даному Договору надійшли до міжрегіонального управління після закінчення бюджетного 2022 року, а саме 05.06.2023, та вони не перевірялися на відповідність договорам та обсягам надання послуг, не передавались до Центрального відділу бухгалтерського обліку та звітності Управління бухгалтерського обліку та планово-фінансової діяльності Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідно до п. 2.1 Порядку розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами (планами використання бюджетних коштів), з урахуванням планів асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду бюджету (за винятком власних надходжень бюджетних установ та відповідних видатків), помісячних планів використання бюджетних коштів відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Неприйняття Верховною Радою України закону про Державний бюджет України до 1 січня відповідного року не є підставою для встановлення іншого бюджетного періоду. З огляду на вище зазначене, у новому 2023 році Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) на законних підставах не може погасити заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року з вини Позивача, який самостійно допустив порушення та вимоги договірних зобов`язань, тому вважає, що необхідно відмовити в позовних вимогах позивача в повному обсязі.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, без виклику представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Концерн „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.

Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України "Про теплопостачання", Закон України «Про публічні закупівлі», "Правилами користування тепловою енергією", затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України.

Обсяг спожитої споживачем послуги з постачання теплової енергії визначається згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», відповідно якого, обсяг теплової енергії визначається за допомогою вузла комерційного обліку та опалюваної площі.

Згідно Закону України «Про природні монополії» Концерн «Міські теплові мережі» відноситься до суб`єктів природної монополії. Як монополіст такої природної монополії, відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», Концерн «Міські теплові мережі» не має права відмовити споживачам теплової енергії у забезпеченні їх тепловою енергією за наявністю технічних можливостей на приєднання споживачів до теплової мережі.

Зокрема, в Законі та в вказаних Правилах надано визначення поняттю "Споживач", а саме споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі до договору (Закон); споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил).

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

В розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Відповідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійсняються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, при чому виробник послуг може бути і їх виконавцем.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Відповідно до частини 4 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

Пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007 передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, який споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Судом встановлено, що 23.12.2022 між Концерном «Міські теплові мережі» (далі - та Виконавець) та Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції України (м. Дніпро) (далі - Споживач) укладено індивідуальний договір №76300921 про закупівлю послуги з постачання теплової енергії за державні кошти згідно пункту 1 якого цей договір встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення (далі - послуга). Договір укладено керуючись підпунктом 5 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі» на закупівлю послуги з постачання теплової енергії (код за ДК 021:2015 - 09320000-8-Пара, гаряча вода та пов`язана продукція), на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12 жовтня 2022 р № 1178, Лот 1 - за адресами: вул. Приходська, б. 58, вул.3алізнична, б. 9 - А, вул. Шкільна, б. 50 (далі-теплова енергія).

Відповідно до п. 4 договору, за цим Договором Виконавець бере на себе зобов`язання надати в період протягом 2022 року послугу з постачання теплової енергії у кількості 28,53190 Гкал Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами цього Договору.

Згідно з п.31 договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Станом на дату укладення цього договору тариф на послугу з постачання теплової енергії, за умови встановлення двоставкового тарифу становить:

з 01.01.2022 по 09.02.2022: 2 868,32 гривень за Гкал - умовно-змінна частина тарифу; 74 063,41 гривень за Гкал/год. - умовно-постійна частина тарифу;

з 10.02.2022 по 30.09.2022: 1 617,35 гривень за Гкал - умовно-змінна частина тарифу; 76 050,11 гривень за Гкал/год. - умовно-постійна частина тарифу.

з 01.10.2022 по 31.12.2022: 1 617,35 гривень за Гкал - умовно-змінна частина тарифу; 20 609,45 гривень за Гкал/год. - умовно-постійна частина тарифу.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу Виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це Споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Сума цього Договору становить 84 004,71 грн., у тому числі ПДВ 14 000,79 грн.

Загальна вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

У пункті 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Пунктом 33 договору передбачено, що Виконавець формує та надає рахунок та акт наданих послуг на оплату спожитої послуги Споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.

Рахунок та акт наданих послуг надається в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів або на вимогу Споживача може надаватися на паперовому носії.

Відповідно до п. 34 договору Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно пункту 38 договору, Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.

У пп. 2 п. 41 договору передбачено, що Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 51 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони погодилися, що умови Договору застосовуються до відносин між Споживачем і Виконавцем, які виникли до його укладення -з 01.01.2022 року.

Термін дії договору, а також його певні умови, можуть бути переглянуті за узгодженням сторін на підставах та у відповідності до діючого законодавства України.

Оцінивши надані докази суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що до індивідуального договору №76300921 про закупівлю послуги з постачання теплової енергії за державні кошти від 23.12.2022 між сторонами укладено Додаток №1 відповідно до якого сторони погодили, що Виконавець відпускає, а Споживач зобов`язаний прийняти в поточному році послугу з постачання теплової енергії на об`єкти розташовані за наведеними адресами: вул. Приходська, буд. 58 з опалювальною площею приміщення - 130,82 кв.м.; вул. Залізнична, буд. 9-А з опалювальною площею приміщення - 221,9 кв.м.; вул. Шкільна, 50 з опалювальною площею приміщення - 113,7 кв.м.

З матеріалів справи вбачається, що Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) користується нежитловими приміщеннями у м. Запоріжжя, що підтверджується відповідними договорами оренди нежитлових приміщень по вул. Залізнична, буд. 9-А, вул. Шкільна, буд. 50, вул. Приходська, буд. 58, які містяться в матеріалах справи.

Отже, на виконання умов вказаного договору позивач в період з січня 2022 по грудень 2022 відпустив відповідачу теплову енергію на загальну суму 84 004,71 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі послуг, наданих за договором №76300921 від 23.12.2022 за 2022 від 31.12.2022 на суму 84 004,71 грн.

На підставі вказаного Акту приймання-передачі послуг, Концерном "МТМ" виставлено Південно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції України (м. Дніпро) рахунок за надані послуги за договором №76300921 за 2022 на суму 84 004,71грн.

01.06.2023 Концерном «МТМ» направлено на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) лист від 31.05.2023 №б/н, в якому зазначено, що за січень 2022 по грудень 2022 Концерном «МТМ» була відпущена теплова енергія на нежитлові приміщення за наступним адресами, окрім інших: по вул. Залізнична, буд. 9-А, вул. Шкільна, буд. 50, вул. Приходська, буд. 58 згідно договору №76300921 у розмірі 84 004,71 грн. Станом на 31.05.2023 оплата за фактично спожиту теплову енергію не здійснена, відповідно до ст. 530 ЦК України надіслав відповідачу рахунки та пропонував оплатити їх в найкоротший термін за відповідними реквізитами.

До вказаного листа додано рахунки, акти згідно договору №76300921.

Факт направлення позивачем вказаної кореспонденції на адресу відповідача підтверджується фіскальним чеком від 01.06.2023 та Списком №210 згрупованих поштових відправлень від 01.06.2023.

Також отримання послуги з постачання теплової енергії вищевказаних приміщень відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювальних періодів 2021-2022 та 2022-2023 рр. відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальні сезони в м. Запоріжжі.

Згідно п. 19 договору, при застосуванні двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду за показами лічильника), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року), з огляду на наступне нормативне обґрунтування.

Згідно „Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011, № 869 Концерном „МТМ" для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 № 374.

Собівартість виробництва, транспортування та постачання теплової енергії складається, по-перше, з вартості палива, електроенергії, покупної теплової енергії та. по-друге, витрат, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані.

Перший вид витрат називається умовно-змінними, тобто такими, розмір яких залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам.

Другий вид витрат не залежить від обсягів теплової енергії, що вироблена та надана споживачам, тому називається умовно-постійними.

Проте обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, яке виробляє та транспортує теплову енергію Споживачам.

В періоді застосування сезонного тарифу на теплову енергію, до 01.10.2021, тобто до введення двоставкового формату тарифу, як умовно-постійні, так і умовно-змінні витрати в тарифі враховувались разом, і споживач, сплачуючи за теплову енергію, компенсував теплопостачальному підприємству одночасно дві частини витрат у складі однієї сплати.

Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками:

Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії.

Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те. що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину).

Тобто, споживач, сплачуючи за одиницю приєднаного теплового навантаження, сплачує всі витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової, крім енергоносіїв. Оскільки ці витрати виникають у підприємства протягом всього року, то і тариф розраховано для місячної оплати протягом року, рівними частинами в опалювальний та міжопалювальний періоди.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що Концерном «Міські теплові мережі» проведені нарахування за спожиту теплову енергію відповідачем у відповідності до норм чинного законодавства.

Посилання відповідача на те, що з 23.12.2022, і до закінчення бюджетного 2022 року, до 30.12.2022, жодний акт надання послуг та рахунок за даним договором ні в паперовому, ні в електронному вигляді до канцелярії міжрегіонального управління не надходив, тим самим дії/бездіяльність позивача призвели до виникнення заборгованості, судом до уваги не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, дійсно позивачем не надано належних та допустимих доказів направлення на адресу відповідача за період з 23.12.2022 (дата укладання договору) і до 30.12.2022 (закінчення бюджетного 2022 року) рахунків та актів наданих послуг на оплату спожитої послуги.

Разом з тим, як встановлено судом вказаний договір укладено між сторонами 23.12.2022 та відповідно до 51 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2022. У відповідності до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони погодилися, що умови договору застосовуються до відносин між Споживачем і Виконавцем, які виникли до його укладення -з 01.01.2022 року.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що у 2022 році позивач фактично не міг надсилати акти та рахунки відповідачу, оскільки сам договір укладено 23.12.2022.

Крім того, листом від 31.05.2023 №б/н Концерн «МТМ» направив на адресу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) Акт приймання-передачі послуг, наданих за договором №76300921 від 23.12.2022 за 2022 від 31.12.2022 на суму 84 004,71 грн. та рахунок за надані послуги за договором №76300921 за 2022 на суму 84 004,71 грн., які, як зазначив відповідач, ним отримані - 05.06.2023.

Отже, дійсно, позивачем направлено відповідачу акт приймання-передачі послуг та рахунок на оплату в порушення строків, передбачених пунктом 33 договору, однак суд зазначає, що вказане порушення щодо направлення зазначених документів на адресу відповідача не звільняє його від обов`язку здійснити оплату за отримані ним послуг з постачання теплової енергії за період з січня 2022 по грудень 2022.

Твердження відповідача, що за даними бухгалтерського обліку станом на 31.12.2022 кредиторська заборгованість не обліковується, судом до уваги не приймається, оскільки відповідних доказів на підтвердження вказаного відповідачем не надано, а також відсутність заборгованості у бухгалтерському обліку відповідача не є належним та допустимим доказом відсутності заборгованості за договором. Відповідач не спростував доводів позивача щодо фактичного отримання послуг з теплової енергії у 2022 році за договором.

Таким чином, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів здійснення оплати за отримані послуги в період 2022 року на суму 84 004,71 грн.

Відносно тверджень відповідача, що у новому 2023 році Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) на законних підставах не може погасити заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року з вини позивача, який самостійно допустив порушення та вимоги договірних зобов`язань, а тому просить в задоволенні позову відмовити, суд зазначає, що у пункті 31 договору сторони погодили, що сума цього договору становить 84 004,71 грн., у тому числі ПДВ 14 000,79 грн.

Крім того, відсутність фінансування не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку виконати своє грошове зобов`язання з оплати за надані послуги.

Разом з тим, після отримання відповідачем акту та рахунку на оплату - 05.06.2023, відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунку та акті приймання - передачі теплової енергії на адресу позивача не надіслав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами нарахованими позивачем до оплати за відповідні періоди.

Таким чином, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання взятих на себе договірних зобов`язань щодо оплати за спожиту теплову енергію за період з січня 2022 по грудень 2022 на загальну суму 84 004,71 грн., отже заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, з огляду на принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) (електронна пошта: ; пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49027; ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; ; р/р № НОМЕР_1 , філія - АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 84 004 (вісімдесят чотири тисячі чотири) грн. 71 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

3. Стягнути з Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) (електронна пошта: ; пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49027; ) на користь Концерну "Міські теплові мережі" (бул. Гвардійський, буд. 137, м. Запоріжжя, 69091; ; р/р № НОМЕР_2 , Банк: ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478) витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повне рішення складено: 11.10.2023.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.