ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023м. ДніпроСправа № 904/2946/23
За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ"

про стягнення штрафних санкцій у сумі 211 887,00 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 211 887,00 грн. - штрафу.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що до позовної заяви не додано належних доказів, які підтверджують факт надсилання на адресу ТОВ "М-ЛИТ" 27.10.2022 рознарядки від 26.10.2022 № НЗІ/НГ-40/1190 щодо поставок колодок локомотивних гребних типу "М" на суму 1 412 580,00 грн., з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб в порядку пункту 4.5. Договору. Відповідач стверджує, що через непросту та напружену ситуацію в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, що склалася протягом 2022 року через проведення військами Російської федерації щоденних артилерійських обстрілів території Нікопольської територіальної громади та/або Червоногригорівської територіальної громади, а також через систематичне здійснення загарбницькими військами ракетних обстрілів об`єктів критичної та/або енергетичної інфраструктури, ПАТ "ДТЕК "ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", як енергопостачальною компанією, починаючи з жовтня 2022 року по січень 2023 року, почали проводитися віялові та аварійні відключення абонентів від споживання електроенергії, в тому числі і юридичних осіб, розташованих в місті Нікополі Дніпропетровської області, що, в свою чергу, не дає підприємствам - товаровиробникам реальної можливості забезпечити організацію безперебійного виробництва готової продукції на адресу покупців за укладеними Договорами на постачання продукції. Крім того, Відповідач 03.03.2022 засобами електронного зв`язку направив Позивачеві сертифікат Дніпропетровської торгово-промислової палати, яким засвідчено факт виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які спричинили знаходження міста Нікополя на території активних бойових дій, різкі перепади напруги і внаслідок цього вихід із ладу обладнання ТОВ "М-ЛИТ". З огляду на це, Відповідач вважає, що Позивач в обов`язковому порядку повинен був врахувати зазначену інформацію при направленні позовної заяви до суду про стягнення штрафних санкцій за Договором. Також, Відповідач просить розглянути питання щодо зменшення суми штрафних санкцій, на стягненні яких наполягає Позивач.

Позивач відповідь на відзив не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2022 сторони уклали Договір поставки № Л/НХ-22456/НЮ (далі Договір) за п.1.1. якого Постачальник (Відповідач) зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю (Позивачеві) товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.

Найменування товару: Колодка локомотивна гребнева тип М Код ДК 021:2015 - 34630000-2 (Частини залізничних або трамвайних локомотивів чи рейкового рухомого складу; обладнання для контролю залізничного руху) (п. 1.2. Договору).

Кількість, найменування, технічний опис, рік виготовлення, код УКТЗЕД, виробник та країна виробника товару зазначено у Специфікації № 1 (Додатку № 1 до цього Договору) (п. 1.3. Договору).

Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару.

Строк поставки товару протягом не більше 15 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки Покупцем.

Місце поставки: (НХ) Служба організації та проведення закупівель, 79025, м. Львів, вул. Широка, 2 (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору зі сторони Покупця рознарядку підписують з урахуванням вимог Статуту Покупця щонайменше дві такі уповноважені особи: директор виконавчий регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), перший заступний директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), заступник директора виконавчого регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки), головний інженер регіональної філії "Львівська залізниця" (особа, що виконує його обов`язки).

Покупець не несе відповідальність та обов`язку оплати за поставлений товар за рознарядкою, що підписана іншими особами, ніж тими, що визначені у п. 4.3. цього Договору.

Згідно з п. 4.5. Договору сторони домовилися, що рознарядка Покупця на товар з накладеними двома кваліфікованими електронними підписами уповноважених осіб, визначених в п. 4.3. цього Договору направляється Постачальнику з електронної адреси Покупця ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну адресу Постачальника ІНФОРМАЦІЯ_2. Рознарядка на товар вважається отриманою Постачальником з дати її направлення Покупцем на електронну адресу Постачальника, підтвердженням чого є відповідна роздруківка з поштового програмного забезпечення Покупця.

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акта прийому-передачі товару (п. 4.6. Договору).

Покупець оплачує постачальний Постачальником товар за ціною, вказаною у Специфікації № 1 (Додаток № 1 до цього Договору). Ціна товару включає вартість товару, тари (упаковки), а також інші витрати Постачальника, пов`язані з виконанням цього Договору (п. 6.1. Договору).

Відповідно до п. 6.3. Договору загальна ціна Договору становить: 1 177 150,00 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 235 430,00 грн., усього з ПДВ 1 412 580,00 грн. Ціна Договору включає в себе обов`язкові платежі, у тому числі на користь третіх осіб, пов`язані з виконанням цього Договору. Будь-яка додаткова вартість окремих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору, не сплачується Покупцем окремо та вважається врахованою у ціну цього Договору.

Згідно з п. 8.3. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що встановлені цим Договором (підп. 8.3.1. Договору).

Відповідно до підп. 9.3.1. п. 9.3. Договору Постачальник за цим Договором несе таку відповідальність: при порушенні строків постачання Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупцем.

Згідно з п. 10.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором, якщо таке невиконання є наслідком дії обставин або подій непереборної сили, які виникли після укладання цього Договору та виникли поза волею сторін, зокрема: надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, антитерористичними операціями, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, воєнний стан, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсія, піратство, безлад, вторгнення, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадянська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умова відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, інші стихійні та інші випадки передбачені законодавством України.

Сторони можуть додатково домовитися про обставини, що визначаються ними як обставини непереборної сили, шляхом підписання додаткової угоди до Договору, яка має бути виконана у письмовій формі та підписана уповноваженими представниками сторін і скріплена печатками.

Сторона, що не може виконати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна протягом 5 робочих днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі, з подальшим наданням підтверджуючих документів у строк, що не перевищує 30 робочих днів. Належним доказом наявності вищезазначених обставин та їх тривалість є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 10.2. Договору).

Додатком № 1 до Договору № Л/НХ-22456/НЮ від 13.10.2022 сторони визначили Специфікацію № 1, відповідно до якої, найменування товару - Колодка гальмівна чавунна типу "М" (Колодка гальмівна локомотивна гребнева типу М) - 1811 шт. - 1 412 580,00 грн.

На виконання умов Договору, 27.10.2022 засобами електронного зв`язку, Позивач надіслав Відповідачеві рознарядку № НЗІ/НГ-40/1190 від 26.10.2022 щодо поставки товару.

Відповідач поставив товару, що підтверджується Актами приймання-передачі: № 1 від 02.12.2022 на суму 1 092 000,00 грн., № 2 від 02.12.2022 на суму 320 580,00 грн., видатковими накладними № 249 від 23.11.2022 на суму 1 092 000,00 грн., № 250 від 23.11.2022 на суму 320 580,00 грн. та ТТН № Р249 від 23.11.2022, № Р250 від 23.11.2022.

Дніпропетровська ТПП видала Відповідачеві Сертифікат № 1200-23-1061 про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), відповідно до якого Дніпропетровського ТПП засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану, які спричинили знаходження міста Нікополь на території активних бойових дій, різні перепади електричної напруги і внаслідок цього вихід з ладу обладнання. Період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 24.10.2022, дата закінчення - 23.11.2022, щодо обов`язку (зобов`язання) : поставити Товар: колодка гальмівна чавунна типу "М" (Колодка гальмівна локомотивна гребнева типу М) - 1811 шт.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач зазначає про те, що Відповідач у визначений пунктом 4.2. Договору строк не поставив товар, у зв`язку з чим Позивач, на підставі підп. 9.3.1. Договору, нарахував 211 887,00 грн. штрафу.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є факт направлення Позивачем рознарядки, строки поставки товару Відповідачем, обґрунтованість нарахування стягуваної суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 611 ЦК України встановлено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази сторін, суд погоджується з Позивачем та не приймає заперечення Відповідача.

Так, 13.10.2022 сторони уклали Договір поставки № Л/НХ-22456/НЮ за п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцю товар, відповідно до Специфікації № 1 (Додаток № 1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього Договору.

Поставка товару проводиться партіями протягом строку дії Договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки Покупця, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Покупця до приймання товару.

Строк поставки товару протягом не більше 15 календарних днів з моменту надання письмової рознарядки Покупцем (п. 4.2. Договору).

На виконання умов Договору, 27.10.2022 засобами електронного зв`язку, Позивач надіслав Відповідачеві рознарядку № НЗІ/НГ-40/1190 від 26.10.2022 щодо поставки товару.

З огляду на положення п. 4.2. Договору та зважаючи на те, що Позивачем надіслано заявку на поставку товару Відповідачеві 27.10.2022, кінцевим строком поставки товару є 11.11.2022 включно.

Відповідач поставив товар з простроченням, що підтверджується Актами приймання-передачі: № 1 від 02.12.2022 на суму 1 092 000,00 грн., № 2 від 02.12.2022 на суму 320 580,00 грн., видатковими накладними № 249 від 23.11.2022 на суму 1 092 000,00 грн., № 250 від 23.11.2022 на суму 320 580,00 грн. та ТТН № Р249 від 23.11.2022, № Р250 від 23.11.2022.

Відповідно до підп. 9.3.1. п. 9.3. Договору Постачальник за цим Договором несе таку відповідальність: при порушенні строків постачання Постачальник оплачує Покупцю штраф у розмірі 15 % від вартості непоставленого в строк товару на умовах, передбачених п. 4.2. цього Договору, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується пеня у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. При цьому, Постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань поставити товар, якщо про інше його не попередив письмово Покупцем.

Звертаючись з даним позовом до суду, Позивач зазначає про те, що Відповідач у визначений пунктом 4.2. Договору строк не поставив товар, у зв`язку з чим Позивач на підставі підп. 9.3.1. Договору нарахував 211 887,00 грн. штрафу.

Беручи до уваги надані сторонами докази (Договір, рознарядку, Акти прийому-передачі, видаткові накладні, ТТН), поставку Відповідачем товару за рознарядкою № НЗІ/НГ-40/1190 від 26.10.2022 з простроченням строків поставки, перевіривши розрахунки Позивача, суд вважає суму основного боргу в розмірі 211 887,00 грн. обґрунтованою.

У відзиві Відповідач просив у встановленому порядку розглянути питання щодо зменшення суми штрафних санкцій мотивуючи тим, що через непросту та напружену ситуацію в місті Нікополі та Нікопольському районі Дніпропетровської області, що склалася протягом 2022 року через проведення військами Російської федерації щоденних артилерійських обстрілів території Нікопольської територіальної громади та/або Червоногригорівської територіальної громади, а також через систематичне здійснення загарбницькими військами ракетних обстрілів об`єктів критичної та/або енергетичної інфраструктури, ПАТ "ДТЕК "ДНІПРОВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ", як енергопостачальною компанією, починаючи з жовтня 2022 року по січень 2023 року, почали проводитися віялові та аварійні відключення абонентів від споживання електроенергії, в тому числі і юридичних осіб, розташованих в місті Нікополі Дніпропетровської області, що, в свою чергу, не дає підприємствам - товаровиробникам реальної можливості забезпечити організацію безперебійного виробництва готової продукції на адресу покупців за укладеними Договорами на постачання продукції.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи тощо.

В чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у випадку порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки в першу чергу є захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків, як суб`єкта господарської діяльності.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України одними із загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Крім того, господарський суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідно до ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

При цьому, у рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зокрема, з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Суд виходить із того, що у принципі добросовісності, а саме: при реалізації прав і повноважень, закладений принцип неприпустимості зловживання правом, згідно з якими здійснення прав та свобод однієї особи не повинне порушувати права та свободи інших осіб. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Сторони є вільними у виборі контрагента, у визначенні умов договору, тощо, що відповідає нормам закону. Добросовісність, розумність та справедливість є засадами зобов`язальних правовідносин і зміст даних принципів полягає у тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права з дотриманням прав і інтересів інших осіб. В свою чергу, добросовісність є внутрішнім критерієм, в той час як справедливість і розумність - зовнішнім або об`єктивним, і зазначені принципи у сукупності є оціночними категоріями цивільного права.

Суд враховує і те, що цивільне законодавство не дає визначення даних принципів, віддаючи це на розсуд сторін зобов`язання, тобто укладаючи угоду сторони повинні керуватись внутрішнім критерієм - добросовісністю по відношенню до контрагента (вчиняти дії таким чином, щоб при цьому не завдавалася шкода, неможливість укладення зобов`язання на засадах обману, насильства, зловживання довірою, дотримуватись правової поведінки суб`єктів зобов`язання, вчиняти всі залежні від сторони зобов`язання дії щодо належного виконання зобов`язання та непорушення прав інших осіб), і виходити з зовнішнього критерію - справедливості та розумності, що виражається в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню, тобто кожна сторона у виконанні цивільно-правових зобов`язань повинна дотримуватись такої поведінки по відношенню до своїх прав і обов`язків, яка б виключала необ`єктивні (неупереджені, несправедливі) дії сторін зобов`язання стосовно одна одної.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі № 904/5830/18.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

В аспекті права на справедливий суд, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд звертає увагу на наступні обставини та вважає за необхідне використати надане національним законодавством України право суду на зменшення розміру штрафних санкцій.

Суд, об`єктивно оцінивши обставини у справі, враховує причини неналежного виконання зобов`язання Відповідачем, надаючи оцінку всім обставинам справи в їх сукупності, враховуючи інтереси обох сторін, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, приймаючи до уваги, що: підприємство Відповідача розташоване у м. Нікополі, який перебуває під постійними артилерійськими обстрілами, у зв`язку з чим нерідко виникають перебої з постачанням електроенергії, що прострочка Відповідача була не значною, що Позивач не надав доказів понесення збитків від несвоєчасного виконання зобов`язань Відповідачем, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, які підлягають стягненню з Відповідача до 63 566,10 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 63 566,10 грн. штрафу, решта позовних вимог не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "М-ЛИТ" (53221, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 300, код 39195133) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код 40075815) в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1, код 40081195) 63 566,10 грн. - штрафу, 2 684,00 грн. - судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Суддя С.Г. Юзіков