УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

31.10.2023Справа № 916/4103/23

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К.І., розглянувши

заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації

про забезпечення позову

у справі за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконоватіка»

2) Державної інспекції архітектури та містобудування України

про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним сертифікату та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Одеської області з позовом звернувся заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Одеської обласної військової адміністрації (далі - Одеська ОВА, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еконоватіка" (далі - ТОВ «Еконоватіка», відповідач-1) та Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі - ДІАМ, відповідач-2) про визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів щодо реєстрації за ТОВ «Еконоватіка» права власності на комплекс інженерно-транспортних споруд перевантаження енергоносіїв, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, сільська рада Старонекрасівська, комплекс будівель та споруд № 17, та реєстрації змін до вказаного об`єкту нерухомості; визнання недійсним сертифікату та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2023 вказану позовну заяву з доданими до неї документами, було передано за виключною підсудністю до Господарського суду міста Києва, які надійшли до нього 17.10.2023.

У зв`язку з неналежним оформленням поданого позову 20.10.2023 Господарським судом міста Києва матеріали справи були повернуті до Господарського суду Одеської області для приведення їх у відповідність до положень Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, які пред`являються у разі направлення справи за межі суду.

27.10.2023 матеріали вказаного позову надійшли до Господарського суду міста Києва без дооформлення, як помилково надіслані.

Разом з позовом до суду надійшла заява заступника керівника Одеської обласної прокуратури про вжиття заходів щодо забезпечення позову, у якій він просить накласти арешт на комплекс інженерно-транспортних споруд перевантаження енергоносіїв, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, сільська рада Старонекрасівська, комплекс будівель та споруд № 17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220) та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо комплексу інженерно-транспортних споруд перевантаження енергоносіїв, що розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, сільська рада Старонекрасівська, комплекс будівель та споруд № 17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220).

У обґрунтування поданої заяви прокурор зазначає, що оскільки реєстрація права власності на вищевказаний об`єкт за ТОВ «Еконоватіка» є незаконною та задля недопущення подальшої перереєстрації цього права за третіми особами під час розгляду даної справи, суду необхідно вжити визначені прокурором заходи забезпечення позову, в той час, як їх невжиття може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд, розглянувши заяву заступника керівника Одеської обласної прокуратури та дослідивши надані докази, дійшов висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У даному випадку прокурор, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення за позовом, предметом якого є немайнові вимоги, визначив захід забезпечення такого позову у вигляді арешту нерухомого майна, стосовно якого оскаржуються реєстраційні дії та видано сертифікат про готовність до експлуатації.

Крім того умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Отже обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Проте прокурор не надав суду будь-яких доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії, ні доказів вчинення відповідачами реальних (конкретних) дій, направлених на відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб чи внесення змін, вчинення реєстраційних записів щодо вказаного майна в державних реєстрах, які унеможливлять виконання рішення суду. При цьому слід врахувати, що спірні реєстраційні дії, рішення та сертифікати мали місце ще в 2017 - 2019 роках.

Доводи прокурора про порушення відповідачами законодавства при будівництві та реєстрації нерухомого майна не є законною підставою (передбаченою законом) для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки такі обставини є предметом розгляду самого позову. При цьому вказані обставини свідчать про наявність спору між сторонами, зокрема щодо правомірності використання земельної ділянки та будівництва на ній, а не про наявність обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову. У той же час питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не може вирішуватися під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Саме лише припущення прокурора щодо можливого утруднення виконання майбутнього рішення суду не є достатньою підставою для вжиття відповідних заходів (постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову"), адже на ряду із вжиттям заходів забезпечення позову має бути доведено існування правових підстав для їх застосування - обґрунтованої ймовірності виникнення негативних наслідків в результаті застосування судом забезпечувальних заходів.

За таких обставин заявлені прокурором заходи забезпечення позову не відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, а тому суд відмовляє у задоволенні заяви прокурора про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви покладається на заявника (прокурора).

На підставі викладеного, керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання та з цього дня може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів до суду апеляційної інстанції.

Суддя Головіна К. І.