ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року Справа № 915/1070/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства «Прем`єра Південь» (м. Херсон, вул. М. Куліша, буд. 11, кв. 32; ідентифікаційний код 34785446)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» (м. Миколаїв, вул. Озерна, буд. 9, каб. 2; ідентифікаційний код 41764629)

про: стягнення 79 510,60 грн,

Суть спору:

10.07.2023 Приватне підприємство «Прем`єра Південь» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 20230629/1 від 29.06.2023 (з додатками), в якій просить суд:

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» () на користь Приватного підприємства «Прем`єра Південь» () загальну суму заборгованості за договором поставки товару № 19//08-2021 від 19.08.2021 року у розмірі 79 510,00 грн, з яких: 58 080,00 грн заборгованості за поставлений товар, 18 666,62 грн інфляційне збільшення боргу та 2 763,98 грн 3 % річних.

1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» () на користь Приватного підприємства «Прем`єра Південь» () суму сплаченого судового збору за подачу позовної заяви в сумі 2684,00 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі: Договору поставки товару № 19//08-2021 від 19.08.2021, з додатками до нього; видаткових накладних (4 шт.); товарно-транспортних накладних (4 шт.), з довіреностями на отримання цінностей; рахунку на оплату № 558 від 19.11.2021; виписки по рахунку; претензії № 20230504/1 від 04.05.2023; застосування норм статей 625, 692, 901 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193, 203, 218, 222, 232, 265, 266 Господарського кодексу України; та мотивовані порушенням відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Ухвалою суду від 07.08.2023, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/1070/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Копія вказаної ухвали була направлена учасникам справи, на їх адреси місцезнаходження, визначені у відповідності до приписів ч. 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України.

Так, позивач отримав копію ухвали 17.08.2023, що вбачається з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення зі штрих кодовим ідентифікатором 992.

Копія ухвали, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, встановлену судом за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 23.08.2023 була повернута поштовим відділенням до суду з відміткою: «За закінченням терміну зберігання» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 984). Оскільки приписами ч.6 ст. 242 ГПК України день проставлення такої відмітки не вважається днем вручення судового рішення, суд вважав за необхідне повторно скерувати на адресу відповідача копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2023 у справі № 915/1070/23, із проставлянням на ній відмітки «Судова повістка».

Копія ухвали суду від 07.08.2023, повторно направлена на адресу місцезнаходження відповідача, встановлену судом за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була 10.10.2023 повернута поштовим відділенням до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 960).

Відповідно до приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що відповідний процесуальний документ направлено вказаній юридичній особі у встановленому процесуальним законом порядку.

Отже, з урахуванням приписів п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, слід вважати, що днем вручення відповідачу копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.08.2023 у справі № 915/1070/23 є 10.10.2023.

21.08.2023 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 19.08.2023 (вх. № 10923/23) про вступ у справу як представника.

Станом на час розгляду справи інших заяв чи клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, від учасників справи до суду не надходило.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався.

Так, як уже було вище наведено, ухвалою суду від 07.08.2023 відповідачу було встановлено строк у 15 днів від дня отримання даної ухвали для надання суду відзиву.

Датою отримання відповідачем вказаної ухвали слід вважати 10.10.2023. За такого, встановлений судом строк на подання відзиву для відповідача тривав до 25.10.2023 включно.

Разом із тим, ні протягом встановленого строку, ні станом на дату розгляду даної справи по суті, відповідач ні відзиву на позовну заяву, ні будь-яких заяв чи клопотань по спірним правовідносинам суду не надав.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ст. 252 ГПК України).

При цьому, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

19 серпня 2021 року між Приватним підприємством «ПРЕМ`ЄРА ПІВДЕНЬ», як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-МЕГА-СТРОЙ», як Покупцем, був укладений Договір поставки товару № 19//08-2021 (далі Договір), відповідно до предмету якого Постачальник зобов`язався проводити поставку (продаж) Покупцю у власність (повне господарське відання) нафтопродукти та інші продукти (надалі Товар), окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах цього Договору.

За умовами наведеного Договору:

- загальна орієнтовна ціна договору залишається відкритою, а остаточна сума договору складає суму всіх накладних, на підставі яких було здійснено поставку продукції за даним Договором окремими партіями та визначається виходячи із встановлених цін на продукцію (п. 5.2);

- оплата Покупцем здійснюється на підставі відповідних документів зазначених в п.1.2 цього Договору, які Постачальник виписує па кожну Партію Товару та передає Покупцю (електронним або факсимільним зв`язком) у момент отримання Товару Покупцем (п. 6.1);

- оплата товару та транспортних послуг Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 6.2);

- оплата товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 1 банківського дня з дати виставлення рахунку-фактури Постачальником, на умовах 100% попередньої оплати за товар, якщо інше не передбачено додатковою угодою (п. 6.3);

- усі спори або розбіжності, що виникають між сторонами за даним Договором або в зв`язку з ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами. Сторони зобов`язуються розглядати всі ймовірні претензії протягом двадцяти днів і моменту їх отримання (п. 9.1);

- у випадку неможливості вирішення розбіжностей шляхом переговорів вони підлягають розгляду в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинною законодавства України (п. 9.2);

- цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Якщо після укладання даного Договору з`ясується, що будь-яка із Сторін не мала права його укладання і його дія має бути припинена, в такому випадку винна Сторона зобов`язана відшкодувати іншій Стороні всі витрати які та понесла у зв`язку з укладанням даного Договору, а також спричинені такій Стороні збитки (п. 10.1);

- строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору та закінчується « 31» грудин 2021 року, але до повного виконання зобов`язань Сторонами відповідно цього Договору (п. 10.2);

- дія цього Договору вважається продовженою строком на один календарний рік у випадку відсутності заперечень Сторони проти такого продовження строку дії цього Договору, наданого іншій Стороні протягом одного календарного місяця до моменту закінчення строку дії цього Договору (п. 10.3);

- закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.4).

У період з 21.08.2021 по 16.12.2021 між сторонами були погоджені та підписані такі специфікації до Договору.

- Специфікація № 1 від 21.08.2021 щодо поставки товару на суму 90 190,00 грн;

- Специфікація № 2 від 21.10.2021 щодо поставки товару на суму 229 460,00 грн;

- Специфікація № 3 від 26.11.2021 щодо поставки товару на суму 278 080,00 грн;

- Специфікація № 4 від 16.12.2021 щодо поставки товару на суму 326 920,00 грн.

Вищевказаний Договір зі Специфікаціями до нього скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як постачальника, про стягнення з відповідача, як покупця, заборгованості за поставлений товар, а також інфляційних втрат та процентів річних, нарахованих внаслідок порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належать обставини порушення відповідачем грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором.

Позивач підтверджує власну правову позицію такими доказами:

- Договір поставки товару № 19//08-2021 від 19.08.2021, з додатками до нього;

- видаткові накладні (4 шт.);

- товарно-транспортні накладні (4 шт.), з довіреностями на отримання цінностей;

- рахунок на оплату № 558 від 19.11.2021;

- виписка по рахунку;

- претензія № 20230504/1 від 04.05.2023.

Відповідач, як уже було наведено вище, ні відзиву, ні будь-яких доказів суду не надав.

Статтями 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Матеріали свідчать про те, що на виконання укладеного між сторонами Договору позивач поставив відповідачу, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 924 216,67 грн, що вбачається з наданих до матеріалів справи копій:

1. Видаткових накладних (підписаних обома сторонами без будь-яких зауважень і заперечень):

- № 283 від 21.08.2021 на суму 90 190,00 грн;

- № 479 від 21.10.2021 на суму 229 460,00 грн;

- № 581 від 26.11.2021 на суму 278 080,00 грн;

- № 606 від 16.12.2021 на суму 326 486,67 грн.

2. Товарино-транспортних накладних: № 283 від 21.08.2021, № 479 від 21.10.2021, № 581 від 26.11.2021, № 606 від 16.12.2021.

3. Довіреностей на отримання цінностей: № 26 від 21.08.2021, № 40 від 22.10.2021.

За даними позивача, не спростованими та не запереченими відповідачем, товар поставлений за видатковими накладними № 283 від 21.08.2021, № 479 від 21.10.2021, № 606 від 16.12.2021 було оплачено покупцем в повному обсязі.

При цьому, поставлений товар за видатковою накладною № 581 від 26.11.2021 покупцем оплачено лише частково в сумі 220 000,00 грн.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано до матеріалів справи банківську виписку за період з 01.07.2021 по 29.06.2023.

Для здійснення оплати за поставлений товар за видатковою накладною № 581 від 26.11.2021 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 558 від 19.11.2021 на суму 278 080,00 грн.

Водночас, за даними позивача, відповідач остаточну оплату за поставлений товар за видатковою накладною № 581 від 26.11.2021 не здійснив.

З метою досудового врегулювання спору, 16.05.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію № 20230504/1 від 04.05.2023 щодо погашення наявної заборгованості у розмірі 58 080,00 грн.

За даними позивача, відповідач на вказану претензію не відреагував, оплату заборгованості не здійснив, що і стало для позивача підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту своєчасності здійснення оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Відповідач не спростував вимоги позивача, як і не надав суду доказів відсутності заборгованості перед кредитором.

Враховуючи викладені вище обставини справи, суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах відповідач дійсно порушив норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності здійснення розрахунків з позивачем за поставлений за Договором товар, в зв`язку з чим товариство цілком правомірно звернулося до господарського суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок основної заборгованості та встановлено, що Приватним підприємством «Прем`єра Південь» суму основної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» за поставлений товар за видатковою накладною № 581 від 26.11.2021 в розмірі 58 080,00 грн (278 080,00 грн 220 000,00 грн) зазначено правильно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окрім основного боргу позивач нарахував до стягнення з відповідача:

- інфляційні втрати в розмірі 18 666,62 грн за період прострочення з 01.12.2021 по 31.05.2023;

- 3 % річних в розмірі 2 763,98 грн за період прострочення з 28.11.2021 по 29.06.2023.

Щодо заявлених позивачем до стягнення сум процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Ст. 625 Цивільного кодексу України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Отже, на підставі ст. 625 ЦК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних.

Суд перевірив розрахунок процентів річних та інфляційних втрат, наведений позивачем, та встановив, що відповідне нарахування проведено правильно, а, отже, позовні вимоги в цій частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» (54058, м. Миколаїв, вул. Озерна, буд. 9, каб. 2; ідентифікаційний код 41764629) на користь Приватного підприємства «Прем`єра Південь» (73020, м. Херсон, вул. М. Куліша, буд. 11, кв. 32; ідентифікаційний код 34785446) за договором поставки товару № 19//08-2021 від 19.08.2021 заборгованість за поставлений товар у розмірі 58 080,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 18 666,62 грн, 3 % річних у розмірі 2 763,98 грн, а також 2684,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Приватне підприємство «Прем`єра Південь» (73020, м. Херсон, вул. М. Куліша, буд. 11, кв. 32; ідентифікаційний код 34785446);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Арт-Мега-Строй» (54058, м. Миколаїв, вул. Озерна, буд. 9, каб. 2; ідентифікаційний код 41764629).

Повне рішення складено та підписано судом 03.11.2023.

Суддя О.Г. Смородінова