ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 913/214/23

Провадження №17пн/913/214/23

За позовом заступника керівника Луганської обласної прокуратури, м. Сєвєродонецьк Луганської області, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах:

позивача - Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганська область,

до відповідача Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області, смт. Лозно-Олександрівка Сватівського району Луганської області,

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», м. Київ,

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство», смт Білокуракине Луганської області,

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державного підприємства «Старобільське лісомисливське господарство», с. Запорізьке Старобільського району Луганської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Івано-Франківськ,

про витребування земельної ділянки.

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С.

Секретар судового засідання Багацький А.О.

У засіданні брали участь:

від органу прокуратури: Горбач Н.О. - прокурор відділу Харківської обласної прокуратури;

від позивача: Краснякова А.В. - завідувач сектору правового забезпечення Департаменту комунальної власності, земельних, майнових відносин, екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації, довіреність від 21.02.2023 № 19 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не прибув

від третьої особи-1 - ДСГП «Ліси України»: представник не прибув;

від третьої особи-2 - ДП «Білокуракинське лісомисливське господарство»: представник не прибув;

від третьої особи-3 - ДП «Старобільське лісомисливське господарство»: представник не прибув;

від третьої особи - ГУ Держгеокадастру у Луганській області: представник не прибув.

Обставини справи: заступник керівника Луганської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі: Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації (далі - позивач) з позовною заявою від 15.06.2023 №15/1-150вих-23 до Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області (далі - відповідача) з вимогами:

- витребувати на користь держави в особі Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації з чужого незаконного володіння Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області земельну ділянку площею 15,1063 га з кадастровим номером :16:002:0273 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209), яка розташована в адміністративних межах Лозно-Олександрівської селищної ради Сватівського (колишнього Білокуракинського) району Луганської області, за межами смт. Лозно-Олександрівка;

- стягнути з Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області на користь Луганської обласної прокуратури понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 6146,37 грн та зарахувати їх на р/р UА0000839 банк ДКСУ м. Київ , код класифікації доходів бюджету - 2800.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

- наказом Державного комітету лісового господарства України № 107 від 12.11.1997 «Про вдосконалення структури управління лісовим і мисливським господарством Луганської області» в 1997 році організовано Білокуракинське державне лісомисливське господарство, згідно з даними Проекту організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство» (далі - Проект 2009) його загальна площа складала 8546 га. В подальшому, на підставі рішень сільських, районних та обласної рад народних депутатів площа земель для ведення лісового господарства збільшувалась;

- розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації № 35 від 06.02.2006 Державному підприємству «Білокуракинське лісомисливське господарство» (далі - ДП «Білокуракинське ЛМГ») передано для заліснення земельні ділянки загальною площею 860 га, у складі яких враховується і земельна ділянка кадастровий номер :16:002:0273 площею 15,1063 га, яка розташована в адміністративних межах Лозно-Олександрівської селищної ради Сватівського (колишнього Білокуракинського) району Луганської області, за межами смт Лозно-Олександрівка;

- Харківською державною лісовпорядною експедицією розроблено «Проект організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ», згідно з яким спірну земельну ділянку орієнтовною площею 15,0475 га, включено до кварталу № 29 виділи № 2, 3 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ»;

- згідно з інформацією Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання «Укрдержліспроект», (лист № 760 від 14.12.2021), Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ», відповідно до діючого на той час законодавства, погоджено Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Луганській області та затверджено Луганським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та введено в дію з 2010 року;

- розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 60-р Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 доручено забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із ст. 117 Земельного кодексу України;

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації спірної земельної ділянки була затверджена розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 18.10.2013 №227. Земельну ділянку проінвентаризовано та віднесено до категорії земель сільськогосподарського призначення.

На підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, земельній ділянці площею 15,1063 га, до якої ввійшла спірна ділянка площею 15,0475 га, присвоєно кадастровий номер :17:002:0340. Відомості про вказану земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру.

- на підставі документації із землеустрою земельній ділянці площею 15,1063 га, до якої ввійшла спірна земельна ділянка площею 15,0475 га, присвоєно кадастровий номер :16:002:0273. Відомості про вказану земельну ділянку 12.09.2018 внесено до Державного земельного кадастру. Земельну ділянку віднесено до земель сільськогосподарського призначення;

- 22.03.2019 право державної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області (рішення про державну реєстрацію, індексний номер 45159131 від 27.03.2019);

- відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 18.06.2019 № 1187-сг земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 15,1063 га, кадастровий номер :16:002:0273, яка раніше надана у постійне користування ДП «Білокуракинське ЛМГ», було передано із державної у комунальну власність згідно з актом приймання-передачі Лозно-Олександрівській селищній об`єднаній територіальній громаді в особі Лозно-Олександрівської селищної ради (п. 55), про що внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.05.2023 вищевказана земельна ділянка знаходиться в комунальній власності Лозно-Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Лозно-Олександрівської селищної ради;

- на момент реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 її частина, а саме: 15,0475 га, перебувала в постійному користуванні ДП «Білокуракинське ЛМГ». Хоча Державний акт на право постійного користування державним підприємством не отримано, право постійного користування підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування - Проектом організації та розвитку лісового господарства, який включає таксаційний опис лісових насаджень, Планом лісових насаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ»

- за інформацією Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання від 26.04.2023 № 162 та доданою схемою перетину, земельна ділянка з кадастровим номером :16:002:0273 має частковий перетин із землями державного лісового фонду ДП «Білокуракинське ЛМГ» Лозно-Олександрівського лісництва, квартал 29 виділи 2, 3 орієнтована площа перетину становить 15,0475 га.

- спірна земельна ділянка з часу надання згоди органом виконавчої влади на передачу в постійне користування на підставі розпорядженням №35 від 06.02.2006 є земельною ділянкою лісогосподарського призначення, що підтверджується затвердженим у встановленому законом порядку «Проектом організації і розвитку лісового господарства державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство», та перебуває в постійному користуванні ДП «Білокуракинське лісомисливське господарство», а отже повноваженнями щодо розпорядження нею наділено Луганську обласну державну адміністрацію;

- технічною документацією із землеустрою в порушення вимог земельного та лісового законодавства сформовано земельну ділянку та помилково визначено її правовий статус та цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення;

- землевпорядна документація не містить жодних погоджень з ДП «Білокуракинське ЛМГ» та Луганською обласною державною адміністрацією (інформація Луганської обласної державної адміністрації від 30.05.2023 №4/01.01-13-2141);

- Головне управління Держгеокадастру у Луганській області не мало повноважень щодо вчинення будь-яких дій щодо спірної земельної ділянки;

- передачу спірної земельної ділянки в комунальну власність Лозно- Олександрівської селищної об`єднаної територіальної громади здійснено з порушенням норм земельного та лісового законодавства за відсутності волі власника земельної ділянки - Держави в особі Луганської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації на її передачу;

- враховуючи, що спірна земельна ділянка перебуває у чужому незаконному володінні Лозно-Олександрівської селищної ради, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка підлягає витребуванню саме від Лозно-Олександрівської селищної ради;

- відсутність спрямованого на відчуження спірної земельної ділянки рішення уповноважного органу державної влади - Луганської обласної державної адміністрації - означає, що держава, як власник, волю (згоду) на її відчуження не виявляла, а тому вона вибула з володіння власника поза його волею - без прийняття ним відповідного рішення.

Прокурор вважає, що позивач згідно з ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України має право на витребування від Лозно-Олександрівської селищної ради земельної ділянки, яка вибула з її володіння поза волею та набута у власність Лозно-Олександрівською селищною радою, що в подальшому дає можливість розпоряджатися нею, та передавати будь-кому у власність. Вказане і стало підставою для звернення заступника керівника Луганської обласної прокуратури до суду з цим позовом.

Ухвалою від 06.07.2023 суд: підтвердив підстави представництва заступника керівника Луганської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації до Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області з заявленими позовним вимогам; відкрив провадження у справі №913/214/23; залучив третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача та відповідача; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначив на 25.07.2023.

19.07.2023 на адресу електронної пошти суду від представниці позивача надійшли пояснення від 19.07.2023 №б/н, в яких остання керуючись нормами статей 41, 42, 45, 46 ГПК України повідомила таке:

- відомості Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є офіційними і достовірними, відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку ведення земельного кадастру, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051;

- земельна ділянка з кадастровим номером :16:002:0273 сформована за результатами інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, проведеної на виконання вимог наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 15.03.2018 №45 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» та на підставі акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність передана Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області із земель державної власності в комунальну власність Лозно-Олександрівської селищної ради, в розпорядженні якої і перебуває;

- питання передачі вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення в комунальну власність Лозно-Олександрівської селищної ради, Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області з облдержадміністрацією не погоджувалось;

- інформація про перебування земельної ділянки :16:002:0273 площею 15,1063 га в постійному користуванні ДП «Білокуракинське ЛМГ», яка б підтверджувалась розпорядженням (рішенням) органу виконавчої влади/місцевого самоврядування та/або документом, що підтверджує право користування земельною ділянкою (державний акт на право постійного користування землею (земельною ділянкою)) на момент пред`явлення позовної заяви у позивача відсутня, як і матеріали чи докази факту набуття ДП «Білокуракинське ЛМГ» права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення на підставі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, як це передбачено п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України;

- ДП «Білокуракинське ЛМГ» або інші органи, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України про ймовірну наявність порушень вимог чинного законодавства при розпорядженні землями лісового фонду, а саме спірною земельною ділянкою до облдержадміністрації з 2018 року не звертались;

- позивач не має можливості зареєструвати право власності на спірну земельну ділянку за державою в особі органу, уповноваженого здійснювати розпорядження землями лісогосподарського призначення, оскільки відповідно до відомостей Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які є достовірними, земельна ділянка віднесена до земель комунальної власності, сільськогосподарського призначення, а отже, в силу положень статті 122 Земельного кодексу України у позивача відсутні законодавчо визначені повноваження.

25.07.2023 на адресу електронної пошти суду від представника третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Луганській області Широбокової С.О. надійшли пояснення від 25.07.2023 № б/н, в яких останній повідомив, що не має можливості надати належної правової оцінки обґрунтуванням викладеним у позові на підставі доданих копій документів, у зв`язку із неможливістю встановити їх відповідність оригіналам та фактичним обставинам справи, оскільки відсутній доступ Головного управління Держгеокадастру у Луганській області до архівів і оригіналів документів, які покладено в основу обґрунтування позовних вимог у справі.

Крім того, представник заявив клопотання про розгляд справи без участі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області та його представника, яке судом задоволено.

Протокольною ухвалою від 25.07.2023 судом відкладено підготовче засідання у справі №913/214/23 на 08.08.2023.

03.08.2023 на адресу електронної пошти суду від представника відповідача - адвоката Суткового А.М. надійшов відзив на позовну заяву від 02.08.2023 № б/н, в якому останній проти заявлених вимог заперечує, зокрема, з огляду на таке:

- п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України було внесено до кодексу 29.03.2006 - з моменту набрання чинності новою редакцією Лісового кодексу України, тобто після виникнення спірних правовідносин;

- редакція даної норми набрала чинності 29.03.2006, тому передбачений нею порядок підтвердження права постійного користування земельними лісовими ділянками планово- картографічними матеріалами лісовпорядкування розповсюджується виключно на землі, що були надані до цього часу - 29.03.2006, тобто до публікації Лісового кодексу України в редакції Закону України від 08.02.2006 №3404-IV.

- для того, щоб підтвердити право постійного користування державними лісогосподарськими підприємствами земельними лісовими ділянками планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, необхідно встановити той факт, що ці землі до 29.03.2006 вже були надані цим підприємствам у постійне користування;

- розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 06.02.2006 №35 є лише першим рішенням про надання згоди на розроблення проекту відведення земельної ділянки та не є рішенням про передачу в постійне користування Державному підприємству «Білокуракинське лісомисливське господарство» земельної ділянки;

- планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, належним чином не погоджені та не затверджені;

Представником відповідача у відзиві, на підставі ст. 90 ГПК України, поставлені запитання заявнику та позивачу:

1) Яке відношення має Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДП «Білокуракинське ЛМГ» до розпорядження голови Білокуракинської РДА Луганської області № 35 від 06.02.2006, якщо у цьому розпорядженні (і у назві, і у преамбулі, і у всіх його пунктах) мова йде про іншу особу: «Білокуракинське ДЛМГ»?

2) Чи було виконано п. 2 розпорядження голови Білокуракинської РДА Луганської області № 35 від 06.02.2006 взагалі?

3) Чи мають заявник чи позивач належні докази розробки, погодження, державної землевпорядної експертизи та затвердження проекту відведення зі зміною цільового призначення земельної ділянки кадастровий номер :16:002:0273 з сільськогосподарського призначення на лісогосподарського призначення?

4) Як земельна ділянка кадастровий номер :16:002:0273 могла бути передана до її створення, у 2006 році?

5) Коли виникло право постійного користування ДП «Білокуракинське лісомисливське господарство» на земельну ділянку кадастровий номер :16:002:0273 або на її частину (точна дата)?

6) Які належні докази державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :16:002:0273 ДП «Білокуракинське лісомисливське господарство» може надати заявник чи позивач?

7) Які належні докази погодження та затвердження Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ» у розумінні статті 48 Лісового кодексу України може надати заявник чи позивач?

Представником відповідача у відзиві, на підставі ст. 90 ГПК України, поставлені запитання третім особам у справі:

1) Коли та у якій формі було здійснено погодження загальної площі Білокуракинського лісомисливського господарства з районними відділами земельних ресурсів та які докази цього погодження можуть надати треті особи у справі?

2) Коли та внаслідок чого треті особи у справі дізналися про розробку Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ» 2007-2020 років?

3) Чи було внесено відомості про постійне користування ДП «Білокуракинське ЛМГ» на території відповідача - Лозно-Олександрівської селищної ради у розмірі 3179 га та які докази цього можуть надати треті особи у справі?

Крім того, у відзиві представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів, зокрема, оригіналу розпорядження Голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області № 35 від 06.02.2006 та рішення 38 сесії 4 скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області за № 39/2 від 06.12.2005, а також просив стягнути з заявника та позивача солідарно судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу без зазначення їх суми.

Суд протокольною ухвалою від 08.08.2023 відхилив клопотання представника відповідача про витребування оригіналів доказів, а саме розпорядження Голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області № 35 від 06.02.2006 та рішення 38 сесії 4 скликання Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району Луганської області за № 39/2 від 06.12.2005, з огляду на надання прокурором інформації про залишення оригіналів цих документів на тимчасово окупованій території Луганської області.

04.08.2023 на адресу електронної пошти суду від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшли пояснення від 04.08.2023 №15/1-212вих-23:

1) Щодо ідентифікації земельної ділянки прокурор зазначив, що:

- предметом спору у даній справі є земельна ділянка лісогосподарського призначення з кадастровим номером:16:002:0273 площею 15,1063 га;

- у позовній заяві прокурором обґрунтовано позовні вимоги належністю спірної земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 площею 15,1063 га до земель лісового фонду, оскільки вона перетинається (накладається) із землями ДП «Білокуракинське ЛМГ» в межах кварталу 29 Лозно-Олександрівського лісництва, площа перетину - 15,0475 га (понад 99 %);

- перебування спірної земельної ділянки в постійному користуванні ДП «Білокуракинське ЛМГ» підтверджується інформацією ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 26.04.2023 № 162 та доданою схемою перетину, планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування: Проектом організації та розвитку лісового господарства, який включає таксаційний опис лісових насаджень, план лісових насаджень, планшет № 6 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ».

- на запит обласної прокуратури до ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» № 15/1-90вих-23 від 13.04.2023 про надання інформації щодо накладення на землі лісогосподарського призначення, які перебувають у користуванні державних лісомисливських підприємств, земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 площею 15,1063 га, від ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» надійшов лист від 26.04.2023 № 162 з додатком № 2 «Схема розташування земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Білокуракинське ЛМГ» (кв. 29 Лозно-Олександрівського лісництва) згідно з матеріалами лісовпорядкування 2007 року на території Лозно-Олександрівської селищної територіальної громади, Сватівського району Луганської області» від 26.04.2023.

Для ідентифікації земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 до запиту № 15/1-90вих-23 від 13.04.2023 долучено «Поземельну книгу» (додаток № 15 до позовної заяви).

ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» здійснено накладення (прив`язку, співставлення) меж земельної ділянки, яка перебуває у постійному користуванні ДП «Білокуракинське ЛМГ» (квартал 29 виділи 2, 3 Лозно-Олександрівського лісництва) згідно матеріалів планшету № 6 лісовпорядкування 2007 року, на координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 (зазначені у «Поземельній книзі»).

Результати накладення відображено на «Схемі розташування земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 відносно земель лісогосподарського призначення ДП «Білокуракинське ЛМГ» (кв. 29 Лозно-Олександрівського лісництва) згідно з матеріалами лісовпорядкування 2007 року на території Лозно-Олександрівської селищної територіальної громади, Сватівського району Луганської області» від 26.04.2023 (додаток № 2 до листа від 26.04.2023 № 162);

2) Щодо копій документів належної якості прокурор зазначив, що:

- надати копії розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 № 35 та рішення Лозно-Олександрівської селищної ради від 06.12.2005 № 39/2 у кращій якості немає можливості. У розпорядженні обласної прокуратури відсутні додатки до розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 №35 (викопіювання з плану землекористування земельних ділянок, які планується залісити, тощо);

- додаток 4 до Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ» «Відомості про приймання та передавання лісових ділянок за минулий ревізійний період» (клопотання про приєднання доказів від 04.08.2023) включає достовірні відомості щодо території лісництва, площі земельних ділянок, року та підстави прийняття земельних ділянок у постійне користування. На аркуші 142 зазначено, що по Білокуракинському та Лозно-Олександрівському лісництвах у 2006 році на підставі розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 №35 прийнято 860 га земель у постійне користування;

- на запит обласної прокуратури ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» надано копію планшету № 6 лісовпорядкування Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», складений ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» на основі матеріалів лісовпорядкування 1993 року (лист № 258 від 20.06.2023 отримано 21.06.2023), який прокурором долучено до матеріалів справи Планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

-у ВО «Укрдержліспроект» плани лісонасаджень наявні в електронному вигляді. У растровому (по всіх лісокористувачах) та векторному (по лісгоспах Державного агентства лісових ресурсів України) форматі. У лісокористувача наявні друковані паперові версії планів лісонасаджень.

- План лісонасаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ» 2007 року, надано до обласної прокуратури ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» (додаток № 13 до листа від 26.04.2023 № 162) у форматі 2 аркушів А1 - 594Х841 мм. Крім того, план лісонасаджень охоплює всю територію лісництва. У зв`язку із цим, для спрощення використання вказаного письмового доказу, до позовної заяви долучено викопіювання фрагменту кварталу 29 з плану лісонасаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ». На плані лісонасаджень не передбачено проставлення дати.

04.08.2023 до відділу документального забезпечення суду від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшло клопотання від 04.08.2023 №б/н, в якому останній просить приєднати до матеріалів справи № 913/214/23 копії: плану лісонасаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», витягу з таксаційного опису земельних ділянок лісового фонду станом на 01.01.2008 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», додатків 3, 4, 5 до Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ», розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 № 35. Вказане клопотання судом задоволено.

07.08.2023 на адресу електронної пошти суду від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив від 07.08.2023 №15/1-214вих-23, в якій останній заперечує проти доводів відповідача з огляду на таке:

- протокол другої технічної наради від 30.11.2007 є додатком 2 до проекту організації та розвитку лісового господарства та ним затверджено загальну площу Білокуракинського ЛМГ, погоджену з районними відділами земельних ресурсів, з розподілом по лісництвах (площа Лозно-Олександрівського лісництва - 3179 га).

- доводи представника відповідача щодо необхідності застосування до спірних правовідносин пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в редакції Закону України від 05.12.2019 № 340-ІХ із змінами, внесеними згідно із Законом України від 28.04.2021 № 1423-1X (13.04.1994), є необґрунтованими, оскільки спірні правовідносини виникли раніше, тому у даному випадку застосовуватись має п.5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України в редакції, чинній на момент проведення інвентаризації земель та віднесення спірної земельної ділянки до категорії земель сільськогосподарського призначення;

- доводи відповідача про обов`язковість погодження та затвердження Плану лісонасаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ» Луганської області 2007 року є помилковими, оскільки не передбачено його затвердження чи погодження, а також проставлення дати.

- у разі задоволення позову та виконання судового рішення, після державної реєстрації права власності за Луганською обласною державною адміністрацією, остання матиме можливість, за наявності підстав, у повному обсязі розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, у тому числі, здійснювати дії щодо її поділу, зміни цільового призначення земель, які не належать до державного лісового фонду, надання їх у власність або користування іншим особам тощо.

Також у відповіді на відзив прокурором надані відповіді на поставлені представником відповідача у відзиві запитання.

08.08.2023 на адресу електронної пошти суду від представника відповідача - адвоката Суткового А.М. надійшло клопотання від 08.08.2023 №б/н, в якому, з метою з`ясування деяких обставин справи останній, просив залучити до участі у справі спеціаліста - кваліфікованого інженера-землевпорядника Літвінова Аслана Мирсеідовича, на розгляд якого представником відповідача поставлені запитання.

Протокольною ухвалою від 08.08.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів по 06.10.2023 (включно) та відклав вирішення клопотання представника відповідача до розгляду справи по суті, підготовче засідання у справі відклав №913/214/23 на 03.10.2023.

21.08.2023 через підсистему «Електронний суд» від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшло клопотання від 21.08.2023 № б/н, в якому останній просив приєднати до матеріалів справи № 913/214/23 копію супровідного листа № 181 від 05.05.2023 та Проекту організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство» Луганського обласного управління лісового та мисливського господарства Державного комітету лісового господарства України. Судом клопотання задоволено та вказані документи приєднані до матеріалів справи.

26.08.2023 через підсистему «Електронний суд» від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшло клопотання від 26.08.2023 № б/н про залучення спеціаліста Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» Павлова Романа Сергійовича, який володіє спеціальними знаннями та навичками, оскільки має професійну освіту в галузі топографічно-геодезичних і картографічних робіт та зможе надати відповідні консультації і роз`яснення. Разом з тим, у запереченнях на клопотання представника відповідача про залучення спеціаліста від 26.08.2023 № б/н, прокурор просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання, з огляду на те, що:

- залучення до участі у справі кваліфікованого інженера-землевпорядника Літвінова Аслана Мирсеідовича, який не є фахівцем з питань виконання топографо-геодезичних робіт і спеціального картографування лісів, не сприятиме виконанню завдань та основних засад господарського судочинства;

- відсутнє підтвердження, що запропонований представником відповідача спеціаліст Літвінов А.М. має достатній досвід і знання у сфері, які є предметом судового розгляду.

28.09.2023 на адресу електронної пошти суду від представниці Луганської обласної державної адміністрації - Луганської обласної військової адміністрації надійшли пояснення від 25.09.2023, в яких остання фактично заперечує проти заявлених позовних вимог, зокрема, з огляду на таке:

- з матеріалів наданих до позовної заяви вбачається, що ДП «Білокуракинське ДЛМГ» надано згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки, без здійснення всього комплексу дій передбачених земельним законодавством за відсутності погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та рішення, прийнятого за результатами розгляду наданих матеріалів, лісогосподарське підприємство не може набути право постійного користування земельною ділянкою;

- рішення уповноваженого органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про надання чи відмову в наданні земельної ділянки у постійне користування не прийняте, індивідуальні ознаки земельної ділянки, за якими можливо визначити її межі, місце розташування, цільове призначення тощо відсутні, оскільки не розроблена технічна документація із землеустрою, а отже здійснення заходів зі створення лісових культур , як зазначено у позові, не можливе;

- з розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 06.02.2006 №35 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки під заліснення, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білокуракинському районі» не можливо встановити ідентифікаційні ознаки земельної ділянки: площу, точне місце розташування тощо, (відповідно до тексту розпорядження по Лозно-Олександрівській сільській раді зазначена загальна площа 333,2 га, позовними вимогами витребується земельна ділянка площею 15,0475 га).

- до складання та отримання акту на право постійного користування земельною ділянкою, документами, що підтверджують це право є технічна документація із землеустрою, розроблена з дотриманням вимог законодавства, погоджена та затверджена у встановленому законодавством порядку шляхом винесення рішення про її погодження та надання земельної ділянки на праві постійного користування, уповноваженим органом (Білокуракинської районною державною адміністрацією). Разом з тим, до позовної заяви документів, які б підтверджували віднесення земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та надання її на праві постійного користування лісогосподарському підприємству до отримання державного акту на право постійного користування - не надано;

- під «раніше наданими» слід розуміти землі, надані до дати набрання чинності п. 5 «Перехідних положень» ЛК України, тобто до 28.03.2006 включно. І щоб застосувати цей пункт і підтвердити право користування державних лісогосподарських підприємств земельними лісовими ділянками планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування треба встановити, що ці земельні ділянки надані у користування до 28.03.2006;

- земельна ділянка, зазначена у позовній заяві, вперше як об`єкт цивільних прав виникла лише 12.09.2018, у відповідності до технічної документації та наказу, яким її затверджено, віднесена до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, що є достовірними відомостями у відповідності до законодавства України до внесення відповідних змін до державного земельного кадастру та відміни технічної документації із землеустрою;

- обраний прокурором спосіб захисту не враховує наявний статус спірної земельної ділянки - її віднесення до земель сільськогосподарського призначення, не скасовує віднесення спірної земельної ділянки саме до цієї категорії та не поновлює її категорію цільового використання як земель лісогосподарського призначення;

- позивач не наділений законодавчо повноваженнями розпоряджатись земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, а дії Головного управління Держгеокадастру у Луганській області щодо передачі земельної ділянки у комунальну власність є такими, що вчинені з урахуванням та дотримання вимог земельного законодавства.

03.10.2023 на адресу електронної пошти суду від заступника керівника Луганської обласної прокуратури надійшли пояснення від 03.10.2023 №15/1-272вих-23, в яких останній не погодився із доводами викладеними у поясненнях від 28.09.2023 №б/н представника позивача та зазначив що:

- відповідно до п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України (в редакції, чинній на момент проведення інвентаризації земель та віднесення спірної земельної ділянки до категорії земель сільськогосподарського призначення) до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які є єдиними документами, що підтверджують приналежність земельної ділянки до земель лісового фонду, у тому числі які раніше надавались для інших потреб або відносились до інших категорій земель;

- у матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія планшету № 6 лісовпорядкування 2007 року Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», надана на запит обласної прокуратури ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» (приєднано із заявою про усунення недоліків від 30.06.2023 № 15/1-178вих-23);

- згідно з додатком 4 до Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ» «Відомості про приймання та передавання лісових ділянок за минулий ревізійний період» по Білокуракинському та Лозно-Олександрівському лісництвах у 2006 році прийнято 860 га земель у постійне користування на підставі, в тому числі розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 №35;

- розпорядження № 35 від 06.02.2006 є законним, не було оскаржено і було реалізовано шляхом проведення актуалізації планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, тому відсутні підстави ставити під сумнів цей документ;

- Харківською державною лісовпорядною експедицією з урахуванням вказаного розпорядження включено земельну ділянку (частину земельної ділянки площею 15,1063 га кадастровий номер :16:002:0273 площею 15,0475 га) до складу земель, наданих ДП «Білокуракинське ЛМГ» для ведення лісового господарства. І відповідно актуалізовано планово-картографічні матеріали лісовпорядкування: план лісонасаджень та планшет № 6 - 2007 року, які є достовірними картографічними матеріалами;

- у матеріалах справи наявні планово-картографічні матеріали лісовпорядкування: Проект організації та розвитку лісового господарства, який включає «Таксаційний опис лісових насаджень» та «План лісових насаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», планшет № 6, з яких беззаперечно встановлено, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою лісового фонду України, та які розроблено на підставі розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 № 35;

- відповідно до таксаційного опису на земельних ділянках у виділах №№ 2 та 3 насаджено ліси протиерозійні, що додатково свідчать про приналежність спірних земель до лісового фонду;

- рішеннями неуповноважених органів фактично сформовано спірну земельну ділянку з кадастровим номером :16:002:0273 загальною площею 15,1063 га, визначено її площу та цільове призначення попри те, що остання накладається на землі лісогосподарського призначення (площа перетину понад 99 %);

- у цій справі має місце факт реєстрації права власності на спірну земельну ділянку лісогосподарського призначення за іншим суб`єктом, аніж законний володілець (право власності на вказану земельну ділянку 24.04.2018 зареєстровано за Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області, 20.11.2019 - за Лозно-Олександрівською селищною радою), що відповідає принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомими речами.

Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що подальше незаконне перебування спірної земельної ділянки державної власності лісогосподарського призначення у статусі сільськогосподарських земель комунальної власності, прямо суперечить принципам пріоритету використання лісогосподарських земель за цільовим призначенням, основним засадам охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів, а також створює обґрунтовану загрозу їх подальшої незаконної передачі у приватну власність громадян для використання як сільськогосподарських угідь.

Протокольною ухвалою від 03.10.2023 суд:

- відмовив у задоволенні клопотань заявника та відповідача щодо залучення спеціаліста, обґрунтовуючи тим, що докази, які наявні в матеріалах справи, є зрозумілими суду, він може їх дослідити самостійно без допомоги спеціаліста та надати відповідну оцінку;

- закрив підготовче провадження та призначив справу №913/214/23 до розгляду по суті на 24.10.2023 об 11 год 00 хв.

Ухвалою від 12.10.2023 судове засідання з розгляду справи №913/214/23 по суті було перенесено на 26.10.2023 о 12 год. 00 хв.

В судове засідання 26.10.2023 прибув представник від органу прокуратури.

Судове засідання 26.10.2023 12:00 проводилось в режимі відеоконференції за участю представника позивача - завідувача сектору правового забезпечення Департаменту комунальної власності, земельних, майнових відносин, екології та природних ресурсів Луганської обласної державної адміністрації Краснякової А.В., поза межами приміщення суду власними технічними засобами.

Інші учасники судового провадження не скористалися правом участі в судовому засіданні 26.10.2023, про дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши обставини справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Рішенням Лозно-Олександрівської селищної ради № 39/2 від 06.12.2005 року було надано згоду на надання в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ земельних ділянок площею 247,4 га, в т.ч. сіножаття - 147,0 га, пасовища - 100,4 га - під заліснення із земель державної власності Лозно-Олександрівської селищної ради.

Розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 06.02.2006 №35 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки під заліснення, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білокуракинському районі» надано згоду на надання в постійне користування та на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право постійного користування на земельні ділянки загальною площею 860,0 га, зокрема, по Лозно-Олександрівській селищній раді 333,2 га, з них пасовищ 100,4 га та сіножатей 232,8 га, які надаються в постійне користування ДП «Білокуракинське ЛМГ» із земель державної власності на території, яка за даними державного земельного кадастру враховуються в Тимошинській, Червоноармійській, Дем`янівській, Шарівській, Курячівській, Олександрівській, Олексіївській сільських радах та Білокуракинській та Лозно-Олександрівській селищних радах.

Розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 06.02.2006 №35 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки під заліснення, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білокуракинському районі» вказано:

п.1 - дати згоду на надання в постійне користування та на розробку технічної документації і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування на земельні ділянки загальною площею 860 га, в т.ч. пасовищ 476,6 га та сіножатей 383,4 га під заліснення, в т.ч. по Тимошинській сільській раді - 125,6 га, з них пасовищ - 99,6 га, сіножатей 26 га, по Червоноармійській сільській раді - 124,9 га, з них пасовищ 124,9 га, по Дем`янівській сільській раді - 77,87 га, з них пасовищ 25,7 га та сіножатей 52,1 га, по Шарівській сільській раді - 9,1 га, з них сіножатей 9,1 га, по Курячівській сільській раді - 31,7 га, з них сіножатей 31,7 га, по Білокуракинській селищній раді - 26,1 га, з них пасовищ 26,1 га, по Лозно-Олександрівській селищній раді - 333,2 га, з них пасовищ 100,4 га та сіножатей 232,8 га, по Олексіївській сільській раді - 6,4 га, з них 6,4 га пасовищ, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ із земель державної власності на території, які заданими державного земельного кадастру враховуються в Тимошинській, Червоноармійській, Дем`янівській, Шарівській, Курячівській, Олександрівській, Олексіївській сільських радах та Білокуракинській, Лозно-Олександрівській селищних радах.

У 2009 році на підставі вказаного розпорядження Харківською державною лісовпорядною експедицією розроблено «Проект організації і розвитку лісового господарства Державного підприємства «Білокуракинське лісомисливське господарство», згідно з яким, як зазначає прокурор, спірну земельну ділянку орієнтовною площею 15,0475 га, включено до кварталу № 29 виділи № 2, 3 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ».

Прокурор в якості доказів на підтвердження приналежності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення також надав один з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - Планшет № 6 лісовпорядкування 2007 року ДП «Білокуракинське ЛМГ», з відомостей якого можна ідентифікувати спірну земельну ділянку (а.с.167, т.1).

У нижньому лівому кутку цього планшету зазначено, що його складено на підставі матеріалів лісовпорядкування 1993 року та даних відділів земельних ресурсів. Загальна площа - 385 га.

18.10.2013 розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області №227 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» затверджено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель запасу та резервного фонду, розташованих за межами населених пунктів на території Лозно-Олександрівської селищної ради та Дем?янівської, Курячівської, Нещеретівської, Олександропільської, Просторівської, Бунчуківської сільських рад Білокуракинського району Луганської області. Визначено і віднесено земельні ділянки загальною площею 843,3376 га до категорії земель сільськогосподарського призначення.

На підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, зокрема, земельній ділянці площею 15,1063 га присвоєно кадастровий номер :16:002:0273. Відомості про вказану земельну ділянку 12.09.2018 внесено до Державного земельного кадастру. Земельну ділянку віднесено до земель сільськогосподарського призначення.

22.03.2019 право державної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області (рішення про державну реєстрацію, індексний номер 45159131 від 27.03.2019).

18.06.2019 наказом ГУ Держгеокадастру у Луганській області «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» №1187-сг вирішено передати Лозно-Олександрівській селищній об`єднаній територіальній громаді, в особі Лозно-Олександрівської селищної ради, у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Лозно-Олександрівської селищної ради, Мирненської, Солідарненської сільських рад Білокуракинського району Луганської області, згідно з актом приймання-передачі.

18.06.2019 між ГУ Держгеокадастру у Луганській області та Лозно-Олександрівською селищною радою було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, відповідно до якого ГУ Держгеокадастру у Луганській області відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 18.06.2019 №1187-сг передало із державної власності сільськогосподарського призначення, а Лозно-Олександрівська селищна об`єднана територіальна громада прийняла у комунальну власність земельні ділянки у кількості 77 загальною площею 1062,0328 га, згідно з додатком, в тому числі земельну ділянку, площею 15,1063 га з кадастровим номером :16:002:0273 (пункт 55 додатку до акту приймання-передачі).

Державне підприємство «Харківська державна лісовпорядна експедиція» листом від 26.04.2023 №162 та доданою схемою розташування земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 повідомило Луганську обласну прокуратуру, що вказана земельна ділянка має частковий перетин з землями державного лісового фонду ДП «Білокуракинське ЛМГ» Лозно-Олександрівського лісництва, квартал 29 виділи 2, 3 орієнтована площа перетину становить 15,0475 га.

Луганська обласна державна адміністрація - військова адміністрація листом від 30.05.2023 №4/01.01-13-2141 повідомила Луганську обласну прокуратуру про те, що інформація про перебування земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 у постійному користуванні ДП «Білокуракинське ЛМГ» в облдержадміністрації відсутня. Питання передачі вказаної земельної ділянки в комунальну власність Лозно-Олександрівської селищної ради ГУ Держгеокадастру Луганської області з облдержадміністрацією не погоджувалося. ДП «Білокуракинське ЛМГ» або інші органи, які належать до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України про ймовірну наявність порушень вимог чинного законодавства при розпорядженні землями лісового фонду, а саме земельною ділянкою кадастровий номер :16:002:0273 площею 15,1063 га до облдержадміністрації з 2019 року не звертались. Оскільки земельна ділянка має лише частковий перетин із землями лісогосподарського призначення, з метою запобігання необґрунтованого виведення із обігу сільськогосподарських земель та захисту права власності Лозно-Олександрівської селищної ради на частину земельної ділянки, яка є землями сільськогосподарського призначення, у разі пред`явлення позовної заяви при визначенні змісту позовних вимог просила витребувати тільки ту частину земельної ділянки, що є землями лісогосподарського призначення.

Наведені вище обставини і стали підставою для звернення прокурором до суду з відповідним позовом.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Земельного кодексу України, у редакції на момент прийняття розпорядження від 06.02.2006 №35, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

У статті 3 Лісового кодексу України, у редакції на момент прийняття розпорядження від 06.02.2006 №35, визначено, що ліс - це сукупність землі, рослинності, в якій домінують дерева та чагарники, тварин, мікроорганізмів та інших природних компонентів, що в своєму розвитку біологічно взаємопов`язані, впливають один на одного і на навколишнє середовище. Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно екологічні (водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні), естетичні, виховні та інші функції, мають обмежене експлуатаційне значення і підлягають державному обліку та охороні.

Усі ліси на території України становлять її лісовий фонд. До лісового фонду належать також земельні ділянки, не вкриті лісовою рослинністю, але надані для потреб лісового господарства (абзаци 1, 2 статті 4 Лісового кодексу України).

Згідно зі статтею 5 Лісового кодексу України землі лісового фонду поділяються на: а) лісові: вкриті лісовою (деревною і чагарниковою) рослинністю; не вкриті лісовою рослинністю, які підлягають залісенню (зруби, згарища, рідколісся, пустирі та інші), зайняті лісовими шляхами, просіками, протипожежними розривами тощо; б) нелісові: зайняті спорудами, пов`язаними з веденням лісового господарства, трасами ліній електропередач, продуктопроводів та підземними комунікаціями тощо; зайняті сільськогосподарськими угіддями (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища, надані для потреб лісового господарства); зайняті болотами і водоймами в межах земельних ділянок лісового фонду, наданих для потреб лісового господарства. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного та історико-культурного призначення (частини 1, 2 статті 20 Земельного кодексу України).

Відповідно до 55 Земельного кодексу України до земель лісового фонду належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісового фонду не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; б) полезахисними лісовими смугами, захисними насадженнями на смугах відводу залізниць, захисними насадженнями на смугах відводу автомобільних доріг, захисними насадженнями на смугах відводу каналів, гідротехнічних споруд та водних об`єктів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Статтею 56 Земельного кодексу України визначено, що землі лісового фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісового фонду загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Законом України від 08.02.2006 №3404-IV «Про внесення змін до Лісового кодексу України, який набув чинності 29.03.2006, внесено відповідні зміни до Лісового кодексу України та викладено його в новій редакції.

У пункті 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Так, прокурором до матеріалів справи надані копії Проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ», складеного Харківською державною лісовпорядною експедицією у 2009 році, плану лісонасаджень Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ» Луганської області, складного у 2007 році, планшету №6 лісовпорядкування 2007 року Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ».

Відповідно до статті 45 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Згідно зі статтею 47 Лісового кодексу України лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У лісах, що перебувають у державній власності, лісовпорядкування ведеться за рахунок коштів державного бюджету, у лісах комунальної власності - місцевого бюджету, у лісах приватної власності - за кошти їх власників. Ведення лісовпорядкування може здійснюватися за рахунок інших джерел, не заборонених законом.

Як встановлено статтею 48 ЛК України, у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до судової практики для визначення дії нормативно-правового акта у часі та, відповідно, для з`ясування того, чи поширюється його юридична сила на конкретні правовідносини, необхідно встановити: 1) момент набуття чинності нормативно-правового акта; 2) наявність або відсутність у новоприйнятому нормативно-правовому акті порядку та строків набрання ним чинності в цілому та/або окремих його положень, а також особливості застосування нормативно-правового акта у певний період часу (як правило, це визначається у «Перехідних положеннях»); 3) момент виникнення та закінчення правовідносин, на регулювання яких спрямована дія акта; 4) чи був чинним на момент виникнення та закінчення правовідносин нормативно-правовий акт; 5) чи містить нормативно-правовий акт положення, які скасовують або пом`якшують відповідальність особи (постанови ВС від 26.07.2022 у справі № 911/1068/21, від 16.12.2021 у справі № 904/5445/20).

З буквального тлумачення пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України можна зробити висновок, що підтвердження права постійного користування земельними лісовими ділянками саме планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, за відсутності державного акту на таке право, можливо, по-перше, з дати набрання цією нормою чинності - з 29.03.2006 та щодо земельних лісових ділянок, які були надані у постійне користування до цієї дати (раніше надані землі), тобто до 29.03.2006.

Отже для застосування можливості підтвердження права постійного користування спірною земельною ділянкою, як лісовою, саме планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, прокурору слід довести, що ця земельна ділянка була надана до 29.03.2006 як лісова у постійне користування Білокуракинського ДЛМГ.

Відповідно до частини 1 статті 57 Земельного кодексу України, земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Згідно з пунктом «б» частини 3 статті 122 Земельного кодексу України районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення лісового і водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті.

Як встановлено в частині 1 статті 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Пунктами 4.2, 4.3 розділу 4 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Держкомзему України від 02.07.2003 №174, передбачено, що державна реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі здійснюється шляхом внесення записів реєстрації до книги реєстрації. У книзі реєстрації реєструються: державні акти на право власності на земельну ділянку; державні акти на право постійного користування земельною ділянкою; договори оренди землі.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (стаття 126 Земельного кодексу України).

Згідно із частинами 1-4 статті 9 Лісового кодексу України, користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом. У постійне користування для цієї ж мети окремі земельні ділянки лісового фонду площею до п`яти гектарів, якщо вони входять до складу угідь селянських (фермерських) господарств, можуть також надаватися громадянам із спеціальною підготовкою. Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів отримання Білокуракинським ДЛМГ державного акта на право постійного користування спірною земельною ділянкою та його державної реєстрації заявником не надано.

Згідно зі статтею 116 Земельного кодексу України, у редакції чинній на час прийняття розпорядження від 06.02.2006 №35, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Таким чином, підставою набуття права постійного користування земельною ділянкою із земель державної чи комунальної власності є не державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, а відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16.

Прокурором в якості доказу набуття права постійного користування на спірну земельну ділянку до 29.03.2006 надано копії рішення Лозно-Олександрівської селищної ради № 39/2 від 06.12.2005 та розпорядження Білокуракинської районної державної адміністрації від 06.02.2006 №35 «Про надання згоди на розробку проекту землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки під заліснення, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Білокуракинському районі».

Суд при аналізі вказаних документів звертає увагу на те, що рішенням Лозно-Олександрівської селищної ради № 39/2 від 06.12.2005 було надано згоду на надання в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ земельних ділянок площею 247,4 га, в т.ч. сіножаття - 147,0 га, пасовища - 100,4 га, під заліснення із земель державної власності Лозно-Олександрівської селищної ради (а.с. 188, т. 1).

Однак у пункті 1 розпорядження від 06.02.2006 №35 надано згоду на надання в постійне користування та на розробку технічної документації і землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування на земельні ділянки під заліснення, в т.ч. по Лозно-Олександрівській селищній раді вже 333,2 га, з них пасовищ 100,4 га та сіножатей 232,8 га, які надаються в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ із земель державної власності на території, які за даними державного земельного кадастру враховуються, зокрема, в Лозно-Олександрівській селищній раді.

Разом з тим, з наведеного формулювання неможливо встановити, до якої групи земель відносилась спірна земельна ділянка (пасовища чи сіножаття) та чи увійшла вона до складу земель загальною площею 333,2 га, які передавались у постійне користування Білокуракинському ДЛМГ, тоді як Лозно-Олександрівська селищна рада надала згоду на передачу в постійне користування Білокуракинському ДЛМГ земельних ділянок площею тільки 247,4 га.

Прокурор в якості доказів на підтвердження приналежності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення надав один з планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування - Планшет № 6 лісовпорядкування 2007 року ДП «Білокуракинське ЛМГ», з відомостей якого можна ідентифікувати спірну земельну ділянку.

Разом з тим, доводи прокурора щодо надання саме розпорядженням від 06.02.2006 №35 спірної земельної ділянки земель сільськогосподарського призначення у постійне користування ДЛМГ для заліснення спростовує також той факт, що відповідно до напису, що міститься у нижньому лівому кутку Планшету № 6 лісовпорядкування 2007 року ДП «Білокуракинське ЛМГ» (а.с.167, т.1), цей планшет складено на підставі матеріалів лісовпорядкування 1993 року та даних відділів земельних ресурсів. Загальна площа - 385 га.

З наведеного можна зробити висновок, що згідно з даними Планшету № 6 всі земельні ділянки, що відображені на цьому планшеті станом на 1993 рік вже були віднесені до земель лісогосподарського призначення. Доказів передачі їх після 1993 року Лозно-Олександрівській селищній раді та зміни цільового призначення на сільськогосподарські землі (сіножаття чи пасовища), які вже потім зворотно ще раз передавались Білокуракинському ДЛМГ під заліснення, прокурором не надано. Крім того, у планшеті вказана вже третя цифра загальної площі - 385 га, тоді як первісно у 2005-2006 роках було надано згоду у передачу в постійне користування земельних ділянок під заліснення площею спочатку 247,4 га, а потім площею 333,2 га.

Тобто інакше кажучи, з даних розпорядження та Планшету № 6 вбачається, що розпорядженням від 06.02.2006 № 35 не могла бути передана під заліснення земельна ділянка, що відображена у Планшеті № 6 під цифрою 29/59, (яка згідно з його відомостями вже була земельною ділянкою лісового господарства), з огляду на те, що його складено на підставі матеріалів лісовпорядкування 1993 року.

Також, з наданої прокурором копії додатку №4 до Проєкту організації і розвитку лісового господарства ДП «Білокуракинське ЛМГ» «Відомості про приймання та передавання лісових ділянок за минулий ревізійний період» (зворот а.с.234-235 т.2) вбачається, що в графі «лісництво» зазначено «Білокуракинське, Лозно-Олександрівське», у графі «прийнято» - « 860», у графі «підстави для приймання» - «Розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області розпорядження від 06.02.2006 №35», тоді як графи «рік» та «від кого прийнято» не заповнені.

Разом з тим, суд вважає, що вказаний додаток № 4 також не є підставою для набуття права постійного користування спірною земельною ділянкою ДП «Білокуракинське ЛМГ», оскільки, по-перше, в ньому відсутні посилання на індивідуальні ознаки земельної ділянки, за якими можливо визначити її межі, місце розташування, цільове призначення тощо, а наявність посилання у додатку №4 на розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 06.02.2006 №35 не підтверджує факту набуття Білокуракинським ДЛМГ права постійного користування спірною земельною ділянкою на підставі вказаного розпорядження.

З наведеного вбачається, що планово-картографічні матеріали, на наявність яких посилається прокурор, як на докази підтвердження права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, не відповідають наданим ним розпорядчим документам, які б беззаперечно свідчили про надання спірної земельної ділянки у постійне користування до набрання чинності п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України (до 29.03.2006).

Без розпоряджень та рішень відповідних органів сам по собі планшет не є доказом надання в постійне користування спірної земельної ділянки. Крім того, з наданої до матеріалів справи копії планшету вбачається, що він не містить жодного підпису осіб, які вказані у якості його упорядників (Начальник партії - Ревако Л.Ю., інженер-таксатор- Висоцький А.П, Картограф - Висоцький А.П.)

Зі Схеми поділу земель Лозно-Олександрівської селищної ради Білокуракинського району, затвердженої рішенням Лозно-Олександрівської селищної ради № 39/2 від 06.12.2005 також не можливо встановити, що спірна земельна ділянка знаходилась у межах земель, згоду на передачу яких під заліснення надала вказана рада.

Відтак, суд дійшов висновку, що прокурором не надано відповідних висновків, схем, картографічних матеріалів тощо, які б дали змогу суду ідентифікувати спірну земельну ділянку, як таку що передавалась згідно з розпорядженням від 06.02.2006 №35, а надані ним - оцінюються судом критично з огляду на вищевикладене.

Факт набуття права постійного користування спірною земельною ділянкою на підставі іншого розпорядчого документу до 29.03.2006 (до дати набрання чинності п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України) прокурором також не доведено.

Отже, враховуючи те, що прокурор не довів факт передачі спірної земельної ділянки у користування Білокуракинського ДЛМГ згідно з розпорядженням від 06.02.2006 №35 чи будь-яким іншим чином до 29.03.2006, положення пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України до спірних правовідносин застосовуватись не можуть, а тому надані заявником планово-картографічні матеріали лісовпорядкування не можуть підтверджувати право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Суд звертає увагу, що така редакція пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України була чинною до 26.05.2021 включно, а отже і на момент прийняття розпорядження Білокуракинської районної державної адміністрації від 18.10.2013 №227, державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :16:002:0273 та видачі наказу Головного управління Держгеокадастру у Луганській області від 18.06.2019 №1187-сг.

Посилання прокурора на постанови Верховного Суду України від 24.12.2014 у справі №6-212цс14, від 27.01.2015 у справі №21-570а14 та постанову Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №488/402/16-ц судом відхиляються, оскільки вказані постанови не є релевантними до правовідносин сторін у цій справі, виходячи, по-перше, що склад учасників у справі №913/214/23 є відмінним від складу у вказаних справах та обставини у зазначених справах є відмінними від справи №913/214/23; по-друге, що у справі №913/214/23 прокурором не доведено факту набуття Білокуракинським ДЛМГ права постійного користування спірною земельною ділянкою на підставі розпорядження від 06.02.2006 №35, з огляду на що відсутні підстави для застосування пункту 5 розділу «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Щодо обраного прокурором способу захисту порушеного права шляхом витребування на користь держави в особі Луганської обласної державної адміністрації з чужого незаконного володіння Лозно-Олександрівської селищної військової адміністрації Сватівського району Луганської області земельної ділянки загальною площею 15,1063 га з кадастровим номером :16:002:0273, суд зазначає таке.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

У статі 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав чи законного інтересу, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав чи інтересу.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України, у сфері земельних відносин також статтею 152 Земельного кодексу України та спеціальними нормами земельного законодавства.

Суд звертає увагу, що за наслідками задоволення позову має відбуватися поновлення (захист) майнових прав позивача або ж його інтереси можуть бути реалізовані, внаслідок чого він здатний буде набути прав.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав також є самостійною підставою для відмови в позові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04 2021 в справі № 910/10011/19.

Так, у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17.12.2014 у справі №6-140цс14 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий пред`явленням віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

У постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що погоджується з цим висновком Верховного Суду України, оскільки задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективним.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) у другому реченні того ж абзацу - охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) у другому абзаці - визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див.mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява №43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

У постанові від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (п.п.68-72 постанови) Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що виходячи з викладеного Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 04.02.2020 у справах №911/3311/17, №911/3574/17, №911/3897/17 та від 03.09.2020 у справі №911/3449/17 про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями означає перехід до них права володіння цими землями, та про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісогосподарського призначення є неможливим.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 04.02.2020 у справах №911/3311/17, №911/3574/17, №911/3897/17 та від 03.09.2020 у справі №911/3449/17 також сформульований висновок про те, що зайняття спірної земельної ділянки з порушенням положень Земельного кодексу України та Лісового кодексу України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади; у такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

Велика Палата Верховного Суду погодилась з цим висновком по суті попри його неналежне обґрунтування у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду. У зазначеному висновку йдеться не про державну реєстрацію права власності за порушником (яке і розглядається як фактичне заволодіння), а про вчинення фізичних дій щодо земельної ділянки - її зайняття (яке не є заволодінням). Відповідно до принципу реєстраційного підтвердження володіння нерухомим майном його фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на таке майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. У таких випадках підлягає застосуванню стаття 391 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (негаторний позов). Тому Велика Палата Верховного Суду не вбачала підстав для відступлення від наведеного висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду.

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що вона вже викладала подібні за змістом висновки у своїй постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19). У пункті 7.27 цієї постанови зазначено: «Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок». Водночас використання у першому реченні слів «(тимчасовим володільцем)» може справляти хибне враження, ніби зайняття земельної ділянки може означати заволодіння (хоч би і тимчасове) цією ділянкою порушником, за яким не зареєстроване право власності, що не відповідало би принципу реєстраційного посвідчення володіння; тому зазначені слова є зайвими. Крім того, за змістом статті 391 Цивільного кодексу України негаторний позов застосовується для захисту від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а не права володіння (яке належить власнику незалежно від вчинених щодо нього порушень); тому слово «права» у першому реченні є зайвим. З метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду відступає від наведеного висновку шляхом уточнення, виклавши його перше речення так: зайняття земельних ділянок, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками.

Питання розмежування віндикаційного та негаторного позовів висвітлювалось і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18). Зокрема, в пункті 39 зазначено, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є наявність або відсутність в особи права володіння майном на момент звернення з позовом до суду; в пункті 89 зазначено, що особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правомочності власника. З огляду на усталену практику Великої Палати Верховного Суду, з метою більш чіткого і ясного викладення своєї правової позиції Велика Палата Верховного Суду вважає доцільним частково відступити від зазначених висновків шляхом такого уточнення: визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 18 Земельного кодексу України у редакцій, чинній на момент прийняття розпорядження від 06.02.2006 №35 до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим. Україна за межами її території може мати на праві державної власності земельні ділянки, правовий режим яких визначається законодавством відповідної країни.

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісового фонду; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (стаття 20 Земельного кодексу України).

Суд враховує, що згідно з розпорядженням від 06.02.2006 №35 землі Лозно-Олександрівської селищної ради площею 333,2 га, згоду на надання яких у постійне користування Білокуракинському ДЛМГ надавалось вказаним розпорядженням, за своїх цільовим призначенням обліковувались як землі сільськогосподарського призначення, до складу яких входили пасовища площею 100,4 га та сіножаті 232,8 га.

Розпорядженням голови Білокуракинської районної державної адміністрації від 18.10.2013 №227 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель» затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель запасу та резервного фонду, розташованих за межами населених пунктів на території Лозно-Олександрівської селищної ради та Дем`янівської, Курячівської, Нещеретівської, Олександрівської, Просторівської, Бунчуківської сільських рад Білокуракинського району Луганської області (п.1 розпорядження); визначено та віднесено земельні ділянки загальною площею 842,3376 га до категорії земель сільськогосподарського призначення (п.2 розпорядження).

На підставі Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки 12.09.2018 земельній ділянці площею 15,0475 га присвоєно кадастровий номер :16:002:0273.

Також вирішено здійснити від імені ГУ Держгеокадастру у Луганській області реєстрацію права державної власності на земельну ділянку площею 15,0475 га, кадастровий номер :16:002:0273.

22.03.2019 право державної власності на спірну земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ГУ Держгеокадастру у Луганській області (рішення про державну реєстрацію, індексний номер 46159131 від 27.03.2019).

З урахуванням вищевикладеного, відповідно до норми ч. 9 статті 791 Земельного кодексу України, земельна ділянка з кадастровим номером :16:002:0273 була вперше сформована як об`єкт цивільних прав 22.03.2019.

Відповідно до акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 18.06.2019 ГУ Держгеокадастру у Луганській області відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Луганській області №1187-сг передало із державної власності земельні ділянки, зокрема і земельну ділянку площею 15,0475 га кадастровий номер :16:002:0273, сільськогосподарського призначення, а Лозно-Олександрівська селищна рада прийняла у комунальну власність земельні ділянки у кількості 77 загальною площею 1062,0328 га. Також до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні зміни щодо власника вказаної земельної ділянки.

З огляду на встановлені та зазначені вище судом обставини щодо відсутності підстав набуття Білокуракинським ДЛМГ права постійного користування спірною земельною ділянкою на підставі розпорядження голови Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області розпорядження від 06.02.2006 №35, а також, що спірна земельна ділянка як об`єкт цивільних прав сформувалась тільки 22.03.2019, суд дійшов висновку, що обраний прокурором спосіб захисту права не відповідає змісту порушення, яке, як наполягає прокурор, мало місце.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що відновлення порушених прав шляхом задоволення віндикаційного позову у такому випадку є неможливим.

Посилання прокурора на постанови Верховного Суду України від 17.12.2014 у справі №6-140цс14 та Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, де віндикація визнана належним способом захисту прав позивача, суд відхиляє, оскільки у тих справах позивач був визнаний зареєстрованим власником спірного майна.

Відповідно до листа ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 26.04.2023 №162 згідно з матеріалами лісовпорядкування 2007 року земельна ділянка з кадастровим номером :16:002:0273 частково знаходиться в межах кв.29 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», орієнтовна площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером :16:002:0273 з кв.29 Лозно-Олександрівського лісництва ДП «Білокуракинське ЛМГ», становить 15,0475 га, з загальної площі земельної ділянки 15,1063 га.

Суду не надано інших доказів на підтвердження обставин щодо площі земельної ділянки, яку, на думку прокурора, було надано ДП «Білокуракинське ЛМГ» згідно з розпорядженням від 06.02.2006 №35, та щодо площі перетину такої земельної ділянки із земельною ділянкою кадастровий номер :16:002:0273.

Так, у цій справі частина спірної земельної ділянки площею 15,0475 га, яка, як вважає прокурор, належить до земель лісогосподарського призначення, не мала кадастрового номеру та не була сформована як самостійний об`єкт нерухомості.

На переконання суду, спосіб захисту повинен забезпечувати поновлення прав позивача до стану, який мав місце до стверджуваного прокурором порушення права держави, а не безпідставно надавати позивачеві нові блага, у вигляді зареєстрованого права власності на земельну ділянку, площа якої більша на 0,0588 га, ніж площа земельної ділянки, яка в силу перехідних положень ЛК України, на думку прокурора, перебувала на праві постійного користування у лісгоспу (15,0475 га).

Задоволення цього позову призведе до того, що на користь позивача буде витребувана частина спірної земельної ділянки площею 0,0588 (15,1063 - 15,0475), відносно якої взагалі відсутні відомості щодо її можливого перебування у користуванні лісгоспу та належності до земель лісогосподарського призначення. Тобто фактично йдеться про набуття позивачем додаткового майна (більшої площі земель) за судовим рішенням.

Наведе суперечить змісту віндікаційного позову, за яким на користь власника витребовується саме належне йому майно, яке вибуло з його володіння в результаті порушень, а не майно, більше за обсягом.

Також обраний прокурором спосіб захисту не враховує наявний статус спірної земельної ділянки - її віднесення до земель сільськогосподарського призначення, не скасовує віднесення спірної земельної ділянки саме до цієї категорії та не поновлює її категорію цільового використання як земель лісогосподарського призначення. І все це за умови відсутності реєстрації спірної земельної ділянки за Білокуракинським ДЛМГ.

Суд враховує, що частинами 1-2, 8-11 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. На підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). У разі скасування державної реєстрації з підстав, зазначених в абзацах третьому і четвертому частини десятої, державний кадастровий реєстратор у десятиденний строк повідомляє про це особу, за заявою якої здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, а в разі наявності зареєстрованих речових прав на неї - суб`єктів таких прав.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Як передбачено частиною 7 статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі ухвалення судом рішення про закриття розділу Державного реєстру прав у випадках, передбачених цією статтею, закриття відповідного розділу допускається виключно у разі, якщо таким судовим рішенням вирішується питання щодо набуття та/або припинення речових прав, обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, щодо якого закривається розділ у Державному реєстрі прав.

Отже, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав держави на землі, надані у постійне користування державних лісогосподарських підприємств до набрання чинності пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, які в подальшому були протиправно включені (частково) до складу земель сільськогосподарського призначення, було б звернення з позовом про скасування державної реєстрації земельних ділянок, створених із порушеннями, з одночасним скасуванням всіх прав на них, а не з віндикаційним позовом. При цьому суд в котре наголошує, що на відміну від усталеної судової практики щодо віндикації у схожих правовідносинах, особливістю сукупності правовідносин у цій справі є те, що вказана земельна ділянка не була сформована та зареєстрована за лісогосподарським підприємством.

Саме цей спосіб захисту відповідає способу прямо передбачений пункту б частини 3 статті 152 Земельного кодексу України - відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, та здатен відновити становище, яке існувало до формування у 2018 році спірної земельної ділянки площею 15,0475 га, кадастровий номер :16:002:0273, без порушення права ГУ Держгеокадастру у Луганській області та відповідача на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, щодо яких відсутні відомості про їх попереднє входження до складу земель лісогосподарського призначення.

Враховуючи вищевикладене та необґрунтованість прокурором заявлених позовних вимог у задоволенні позову слід відмовити повністю з віднесенням судових витрат, а саме, судового збору, відповідно до п. 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, на Луганську обласну прокуратуру.

Керуючись пунктом 2 частини 1 статті 129, статтями 232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Луганську обласну прокуратуру.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно з положеннями статті 256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено 06.11.2023.

Суддя Олена ФОНОВА

вих. №

06.11.2023

Надр. 6 прим.

1- до справи

2- заступнику керівника Луганської обласної прокуратури (вул. Б. Ліщини, буд. 27, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93405, фактична адреса: вул. Героїв Рятувальників, 19, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, 51931) до електронного кабінету

3- позивачу - Луганській обласній державній адміністрації - Луганській обласній військовій адміністрації (пр-т. Центральний, буд. 59, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93400; адреса для листування: вул. Старокозацька, 52, м. Дніпро, 49000) до електронного кабінету

4- відповідачу - Лозно-Олександрівській селищній військовій адміністрації Сватівського району Луганської області (вул. Центральна, 1, смт. Лозно-Олександрівка, Сватівського району Луганської області, 92211; адреса для листування: вул. Новооскольська, 2о, м. Ірпінь, 08200) до електронного кабінету

5- представнику відповідача - адвокату Сутковому А.М. до електронного кабінету

6- Державному підприємству «Білокуракинське лісомисливське господарство» (вул. Магістральна, буд. 2, смт Білокуракине Луганської області, 92200) до електронного кабінету

7- Державному підприємству «Старобільське лісомисливське господарство» (с. Запорізьке Старобільського району Луганської області, 92741) до електронного кабінету

8- Державному спеціалізованому господарському підприємству «Ліси України» (вул. Шота Руставелі, 9А, м. Київ, 01601) до електронного кабінету

9- Головному управлінню Держгеокадастру у Луганській області (вул. Сахарова Академіка, 34, м. Івано-Франківськ, 76014) до електронного кабінету

10- прокуратурі Харківської області (61050, м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 4) - на електронну пошту:

Внесено до ЄДРСР

06.11.2023

__________ Світлана АВІЛОВА