ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023м. ДніпроСправа № 904/2199/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Криворізький державний педагогічний університет, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення неустойки у загальному розмірі 285 288,16 грн.

Представники:

від позивача: Корольова Д.В., представник;

від відповідача: Чернець І.А., адвокат;

від третьої особи: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" пеню у розмірі 548,00 грн. та неустойку у розмірі 284 740,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майно орендарем своєчасно не було повернуто, керуючись ст. 785 Цивільного кодексу України, позивачем нарахована та заявлено до стягнення пеню у розмірі 548,00 грн. та неустойку у розмірі 284 740,16 грн. за період з 15.09.2020 по 13.07.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 25.05.2023 о 10:00 год.

12.05.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшла заява про продовження строку на подання відзиву.

12.05.2023 через систему "Електронний суд" від представника відповідача до суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.05.2023 заяву представника відповідача - Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon" задоволено та підготовче судове засідання, яке призначене на 25.05.2023 о 10 год. 00 хв. проводити в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon" (https://vkz.court.gov.ua) за участю представника відповідача.

24.05.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Представник відповідача в підготовче судове засідання 25.05.2023 не прибув, до відеконференції в не приєднався, повідомив в телефону режимі про неможливість бути присутніми на судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з технічними причинами входу до судової електронної системи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2023 у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 21.06.2023 о 12:00 год. в режимі відеоконференції за участю представника відповідача.

20.06.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

23.06.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, у якому просить залучити до розгляду судової справи № 904/2199/23, на стороні позивача, Державний вищий навчальний заклад "Криворізький державний педагогічний університет", в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

26.06.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У призначене судове засіданні в режимі відеоконференцзв`язку 26.07.2023 представник відповідача приєднався, представник позивача приймав участь в підготовчому засіданні безпосередньо в приміщення господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2023 продовжено строк розгляду підготовчого провадження в межах розумного строку та у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 06.09.2023 о 11:00 год. в режимі відеоконференції за участю представника відповідача та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Криворізький державний педагогічний університет.

02.08.2023 від позивача до канцелярії суду надійшли докази на виконання ухвали суду від 26.07.2023.

05.09.2023 від третьої особи - Криворізького державного педагогічного університету до канцелярії суду надійшли пояснення.

У підготовчому судовому засіданні 06.09.2023 представниками сторін зазначено, що ними було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.10.2023 о 11:30 год. в режимі відеоконференції за участю представника відповідача.

Протокольною ухвалою 04.10.2023 оголошено перерву до 16.10.2023 о 11:00 год. в режимі відеоконференції за участю представника відповідача.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 16.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ПОЗИЦІЇ СТОРІН:

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як орендар нерухомого майна площею 23,5 кв.м., розміщеного за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Будьонного, 54а, продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку дії договору оренди №12/02-4237-ОД від 16.11.20210, який припинив свою дію 15.09.2020, що стало підставою для нарахування та заявленою до стягнення пені у розмірі 548,00 грн. та неустойку в розмірі 284 740,16 грн. за період з 15.09.2020 по 13.07.2021.

Позиція відповідача

Відповідач зазначив, що позивач порушив ст.ст 18,19 ЗУ Про оренду державного та комунального майна в редакції від 03.10.2019р. №157-IX (надалі - Закон №157-ІХ) та п.144 Постанови Кабінету Міністрів України від 3 червня 2020 року № 483 Деякі питання оренди державного та комунального майна. Позивач не прийняв у визначений Закономстрок та на підставах визначених Законом рішення про відмову у продовженні Договору №12/02-4237-ОД від 16.11.2010р. Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 ЦК України, Глави 30 ГК України та ЗУ "Про оренду державного та комунального майна".

17.06.2020р. позивач отримав від відповідача заяву про продовження договору оренди на той самий строк, на який він був укладений, та на тих самих умовах, про що свідчить лист відповідача від 16.06.2020р. № 12818/07. Позивач не надав суду жодного доказу, що він прийняв рішення про припинення Договору згідно до вимог статей 18, 19 Закону №157-ІХ та п.144 Порядку. Оскільки позивач отримав від відповідача 17.06.2020р. заяву про продовження Договору, тому він зобов`язаний був до 02.07.2020 р. прийняти одне з рішень або про оголошення аукціону за результатами якого чинний договір оренди міг бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; або про відмову у продовженні договору з підстав передбачених ст.19 Закону продовження Договору, та оприлюднити його в електронній торговій системі протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення, тобто не пізніше 07.07.2020 р., в нашому випадку.

Відповідач також зазначив, що в подальшому позивач саме з відповідачем уклав новий договір оренди № 12/7303-5885 від 14.07.2021р., на той самий об`єкт оренди, що був у відповідача в оренді за договором №12/02-4237-ОД від 16.11.2010р. Фактично орендні правовідносини між сторонами продовжились, хоча формально без укладення нового договору оренди чи додаткової угоди про продовження дії, сторони продовжили виконання умов Договору, все це свідчить, що в силу норм ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України та ст. 764 Цивільного кодексу України, строк Договору був автоматично продовжений. Тому неустойка передбачена ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України не підлягає застосуванню, оскільки відповідач користувався орендованим майном на підставі діючого Договору оренди у період з 15 вересня 2020р. по 13 липня 2021року, тому і обов`язку щодо повернення майна в нього не виникало. Протягом всього строку користування об`єктом оренди відповідач своєчасно сплачував оренду плату, відповідно до вимог договору оренди №12/02-4237-ОД від 16.11.2010р. і позивачу і ДВНЗ Криворізький державний педагогічний університет , як балансоутримувачу за Договором (платіжні доручення, що підтверджують сплату орендної плати надаються). За період користування орендованим майном за договором №12/02-4237-ОД відповідач з жовтня 2020р. по серпень 2021 р. сплатив позивачу орендну плату в сумі 78 667,22 грн. та ДВНЗ Криворізький державний педагогічний університет орендну плату в сумі 110 134,07 грн., а всього в сумі 188 791,29 грн., без ПДВ.

Тому відповідач вважає, що така суперечлива поведінка позивача, по суті спрямована була не на припинення договірних відносин, а на створення штучної заборгованості у відповідача.

У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позиція третьої особи

Третя особа зазначила, що Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4237-ОД від 16 листопада 2010 року (надалі - Договір оренди) укладений між Позивачем та Відповідачем, відтак умови Договору оренди, в тому числі щодо його припинення, розірвання, внесення змін та доповнень є обов`язковими для виконання сторонами, що його уклали. Умови Договору оренди повністю відповідають нормам чинного законодавства, які регулюють орендні відносини, зокрема, статті 284 Господарського кодексу України, статті 764 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Відповідно до Акту повернення з оренди нерухомого/іншого окремого визначеного майна, що належить до державної власності від 13 липня 2021 року, Договір оренди №12/02-4237-ОД від 16.11.2010 року припинив свою дію 13.07.2021 року.

Третя особа звертає увагу нате, що ПрАТ Київстар використовує орендоване майно (частина даху гуртожитку №3 площею 23,50 кв.м., за адресою: вул. Олександра Васякіна, 54 А), яке перебуває на балансі Університету за новим договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/7303-5885 від 14 липня 2021 року. Відповідно до акту розрахунків між Університетом та Відповідачем, останнім за звітний період (15.09.2020-13.07.2021) систематично вносилась орендна плата в розмірі визначеному попереднім договором оренди (№ 12/02-4237-ОД від 16.11.2010), та існує переплата в розмірі 2838,82 грн., відтак зазначене має бути враховане під час обрахунку розміру неустойки.

Також, третя особа відзначила, що Відповідач протягом всього періоду орендних правовідносин належним чином виконував обов`язки встановлені договорами оренди відповідно до яких використовувалось та використовується державне майно.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

З матеріалів справи вбачається, що між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області, правонаступником якого відповідно до наказу Фонду державного майна України № 39 від 17.01.2019 є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Київстар Дж.Ес.Ем", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Київстар (орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4237-ОД від 16.11.2010 (далі договір), відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно частину даху під розміщення антени та контейнеру (далі - майно) площею 23,5 кв.м, розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Будьонного, 54а, на даху 9-ти поверхового будівлі, що перебуває на балансі Криворізького державного педагогічного університету (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 03.08.2010 і становить за незалежною оцінкою 179 719,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення операторів телекомунікацій, що надають послуги з рухомого (мобільного) зв`язку. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється (пункт 1.2 договору).

За умовами пунктів 2.1, 2.2 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником орендованого майна залишається держава, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до пункту 3.1 договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі Методика розрахунку) або за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2010 року 4702,14 грн. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2010р. визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за листопад-грудень.

За змістом пункту 3.3 договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за листопад 2010 року.

Згідно з пунктом 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні:

50% - до державного бюджету за місцем реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства, у розмірі 2351,073 грн;

50% - балансоутримувачу у розмірі 2351,07 грн.,

щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропозицій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинним на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до пункту 3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Сторони встановили, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язаний повернути балансоутримувачу орендоване майно за актом приймання-передачі в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, один примірник якого надається орендарем орендодавцю у триденний термін з дати його підписання. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на орендаря. У разі ненадання у триденний строк з дати підписання акту приймання передачі орендодавцеві зобов`язання орендаря по поверненню орендованого державного майна вважаються невиконаними, а орендар зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі подвійної плати за користування державним майном за час прострочення (пункт 5.5. договору).

За умовами пункту 5.19. договору орендар зобов`язаний письмово повідомити орендодавця, не пізніше ніж за 30 діб, про свій намір щодо закінчення, припинення або розірвання цього договору.

У разі наміру продовжити строк дії договору оренди орендар зобов`язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копію договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.) (пункт 5.20. договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що цей договір укладено строком на два роки одинадцять місяців, що діє з 16 листопада 2010р. по 15 жовтня 2013р. включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації, наданої органами державного пожежного нагляду, договір за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, поданою відповідно до пункту 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі.

Умови цього договору зберігають силу протягом усього терміну цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язань (пункт 10.2. договору).

Згідно з пунктом 10.3. договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною.

Чинність цього договору припиняється, серед іншого, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (пункт 10.9. договору).

Відповідно до пункту 10.11. договору у разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов`язаний негайно повернути балансоутримувачу майно у стані, в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу або у стані, який було обумовлено договором.

Взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством України (пункт 10.12 договору).

З метою виконання умов договору, 16.11.2010р. між позивачем та відповідачем було підписано Акт приймання-передачі частини даху площею 23,5 кв.м.

В подальшому дія Договору неодноразово продовжувалась шляхом підписання сторонами додаткових угод.

Відповідно до додаткової угоди від 16.01.2014р. було внесені зміни до Договору оренди, а саме до пункту 10.1., який було доповнено абзацом 2 та викладено в наступній редакції - Цей договір є пролонгованим з 16.10.2013р. по 15.09.2016р. включно. Абзац 2 п.10.1. вважати абзацом З

Додатковою угодою від 12.04.2017 р. було внесені зміни до Договору оренди, а саме до пункту 10.1., який було доповнено - договір є пролонгованим з 16.09.2016р. по 15.09.2017р. включно.

Додатковою угодою від 13.09.2017р. строк дії Договору було продовжено з 16.09.2017р. по 14.09.2020р. включно.

17.06.2020р. позивач отримав від відповідача заяву про продовження договору оренди на той самий строк, на який він був укладений, та на тих самих умовах, про що свідчить лист відповідача від 16.06.2020р. № 12818/07.

Позивач у листі від 08.07.2020 № 11-02-03661 щодо продовження терміну дії договору повідомив відповідача, що 27.12.2019 набрав чинності Закон України від 03.10.2019 № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна", який за винятком окремих положень вступив в дію з 01.02.2020. Статтею 18 указаного Закону визначені умови, порядок та проведення роботи з продовження дії договорів оренди, які були укладені до набирання чинності цим Законом. Зокрема, відповідно до частини третьої цієї норми закону орендар звертається до орендодавця за три місяці до закінчення строку дії договору, а згідно з частиною восьмою зазначеної статті орендар, який звертається із заявою про продовження договору оренди, зобов`язаний разом із такою заявою надати орендодавцю звіт про оцінку майна та рецензію на цей звіт.

Також позивач зауважив, що у даному випадку продовження договору оренди буде здійснюватися за результатом проведення аукціону й наголосив, що умовами тієї ж статті 18 закону передбачено, що рішення про продовження терміну дії договору оренди державного майна або про відмову у його продовженні, приймається з урахуванням та на підставі інформації орендодавця та балансоутримувача про:

- наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки;

- фактів суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів;

- виконання умов щодо укладання договорів про відшкодування витрат на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг;

- результати перевірок, які балансоутримувач здійснював протягом строку оренди, а також про цільове призначення, за яким об`єкт оренди фактично використовувався протягом строку оренди. У разі, якщо перевірками виявлено порушення умов договору оренди, зазначається інформація про вжиті орендарем заходи для їх усунення.

Позивач зазначив, що повернеться до розгляду питання щодо прийняття рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений або про відмову у його продовжені, після отримання зазначених документів та зауважив, що у разі порушення подання заяви з відповідними документами у Регіонального відділення будуть відсутні правові підстави для проведення роботи з продовження терміну дії договору оренди, прийняття позитивного рішення відповідно до статті 19 Закону України від 03.10.2019 № 157-ІХ "Про оренду державного та комунального майна" й договір оренди буде припинено

Листом від 08.07.2020 №11-02-03661 позивач повідомив відповідача, що договір припинив свою дію з 15.09.2020 і що відповідачу необхідно повернути державне майно за актом приймання передачі балансоутримувачу.

Актом про повернення майна з оренди від 13.07.2021 орендар повернув зі строкового платного користування майно: частину даху, площею 23,5 кв.м та розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Олександра Васякіна, (Будьонного), 54а.

Акт про повернення майна з оренди від 13.07.2021 підписаний сторонами із приміткою, що цей акт складено внаслідок припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.11.2010 № 12/02-4237-ОД. Дата припинення договору оренди є 15.09.2020. Підставою припинення договору оренди є рішення орендодавця.

Враховуючи припинення договору оренди № 12/02-4237-ОД від 16.11.2010, а також те, що повернення майна за актом про повернення майна з оренди відбулось 13.07.2021, Регіональним відділенням було нараховано пеню у розмірі 548,00 та неустойку за період з 15.09.2020 по 13.07.2021 у розмірі 284 740,16 грн.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Орендна плата є платою орендаря за користування належним орендодавцю майном та відповідає суті орендних правовідносин, що полягають у строковому користуванні орендарем об`єктом оренди на платній основі (статті 759, 762 Цивільного кодексу України, статті 283, 284, 286 Господарського кодексу України), а тому обов`язок орендаря сплачувати орендну плату за користування орендованим майном зберігається до припинення договору оренди.

Відповідно до частини 1 статті 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Як встановлено вище, з урахуванням Додатковоі угодою від 13.09.2017р. строк дії Договору було продовжено з 16.09.2017р. по 14.09.2020р. включно.

Доказів продовження строку дії договору після цієї дати сторонами не надано.

Доводи відповідача про те, що позивачем був порушений порядок відмови у продовженні строку дії договору суд відхиляє з огляду на таке.

Як вже зазначалось, 13.09.2017 на виконання наказу Регіонального відділення від 13.09.2017 №12/02-295-ПОД до Договору оренди нерухомого майна від 16.11.2010 №12/02-4237-ОД, були внесені зміни шляхом укладання відповідної Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди. Так, пункт 10.1 Договору було викладено в наступній редакції: «Цей договір є пролонгованим з 16.09.2017 по 14.09.2020 (включно)». Тобто, представник Відповідача, підписуючи вказану Додаткову угоду від 13.09.2017, був обізнаний усвідомлював, що термін дії договору оренди від 16.11.2010 № 12/02-4237-ОД припиняється з 15.09.2020 року та може бути пролонгований у відповідності з нормами діючого законодавства України або припинений.

При цьому відповідальність щодо правильності подання заяви про продовження дії договору на новий строк з дотриманням визначених законом та договором умов покладається виключно на орендаря, в іншому випадку, у разі невиконання орендарем вказаного зобов`язання або неналежного його виконання (не в повній мірі), настають правові наслідки у вигляді припинення дії договору за закінченням строку на який його було укладено.

Згідно ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Згідно ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Крім того, згідно п. 10.3. Договору оренди зміни і доповнення до Договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформляються додатковими угодами, а згідно п. 10.10. всі зміни і доповнення до цього Договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами.

Отже, сторони не погодили продовження дії договору оренди та не оформили цей факт в письмовому вигляді - відповідною додатковою угодою про внесення змін до основного договору. Аукціон на його продовження проведений не був.

Виходячи з норм діючого законодавства України та положень Договору оренди останній не був продовжений. Підписуючи Додаткову угоду від 13.09.2017 представник Відповідача був обізнаний та усвідомлював, що договір оренди є пролонгованим з 16.09.2017 по 14.09.2020 (включно) та може бути пролонгований за наявності відповідних умов - в даному випадку за результатами аукціону.

До того ж, предметом спору у даній справі не є законність або незаконність припинення договору оренди від 16.11.2010 № 12/02-4237-ОД. Відповідач мав право звернутись до суду з позовними вимогами на захист порушених прав. Доказів такого звернення до суду з боку відповідача надано не було.

Крім того, 21.01.2022 року Регіональному відділенню представником Орендаря був наданий супровідний лист ПрАТ «Київстар» від 20.01.2022 № 1519/07 разом з Актом повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 13.07.2021.

Отже, відповідач, повернувши 13.07.2021 з оренди приміщення, визнав, що договір від 16.11.2010 № 12/02-4237-ОД є припиненим та припинив свою дію саме з 15.09.2020.

Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором (стаття 764 Цивільного кодексу України).

Також правовідносини з оренди державного майна регулюються Законом України Про оренду державного та комунального майна. До 01.02.2020р. діяв Закон Про оренду державного та комунального майна № 2269-ХІІ від 10.04.1992р., а з 01.02.2020р. вступив в дію Закон України Про оренду державного та комунального майна № 157 ІХ від 03.10.2019р.

Водночас, самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, є неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, що є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору оренди, коли користування майном стає неправомірним.

Отже, правовідносини між сторонами у разі невиконання (несвоєчасного виконання) наймачем (орендарем) обов`язку щодо повернення речі з найму (оренди) з її подальшим користуванням після припинення договору оренди не можуть врегульовуватись іншим чином, ніж визначено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України (зокрема, з установленням для наймача (орендаря) будь-якого іншого (додаткового) зобов`язання, окрім того, що передбачений частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України).

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, що сформульована в постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач після припинення строку дії договору продовжував користуватися орендованим майном і сплачувати оренду плату. Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень за період користування орендованим майном: з жовтня 2020 по серпень 2021 відповідачем було сплачено орендну плату в загальній сумі 188 791,29 грн, з яких позивачу як орендодавцю в загальній сумі 78 667,22 грн та 110 134,07 грн балансоутримувачу.

Статтею 19 Закону України Про оренду державного та комунального майна, в редакції на час укладення договору, встановлено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Приймаючи до уваги приписи ст. 75 ГПК України Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4237- ОД від 16.11.2010, є таким, що припинився 15.09.2020р. на підставі закінчення строку, на який його було укладено. За приписами ст. 785 Цивільного кодексу України позивачем правомірно нараховано у спірному періоді неустойку.

З огляду на викладене, з урахуванням п.3.6 договору орендна плата сплачується орендодавцю та балансоутримувачу, а неустойка, у разі неповернення орендованого майна, - орендодавцю.

З вищенаведених норм права випливає, що при оренді державного майна орендна плата сплачується орендодавцю та балансоутримувачу, а неустойка, у разі неповернення орендованого майна орендодавцю.

У зв`язку з цим у Господарського суду були відсутні підстави зарахувати сплачену орендну плату балансоутримувачу в рахунок погашення неустойки орендодавцю. Суд правильно зарахував в погашення неустойки лише суму орендних платежів, які були сплачені орендодавцю.

Питання сплаченої балансоутримувачу орендної плати після припинення договору оренди повинно вирішуватися між відповідачем та балансоутримувачем.

Що стосується правової природи неустойки, яка стягується на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України, слід зазначити про таке.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною другою статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і визначається законодавцем як подвійна плата за користування річчю за час прострочення, а тому застосування до неї спеціальної позовної давності є неправильним

Таким чином, ця неустойка не може бути ототожнена з неустойкою (штрафом, пенею), передбаченою пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України оскільки, на відміну від приписів статті 549 Цивільного кодексу України, її обчислення не здійснюється у відсотках від суми невиконання або неналежного виконання зобов`язання (штраф), а також у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (пеня).

В той же час, суд погоджується з доводами відповідача щодо неврахування сплачених останнім коштів за весь час користування нерухомим майном після закінчення договору оренди.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем не було враховано сплату відповідачем орендної плати на суму 78 667,22 грн.

З урахуванням викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 206 072,94 грн. В частині стягнення 78 667,22 грн. слід відмовити.

Що стосується позовних вимог про стягнення пені.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 548,00 грн.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.1-3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Згідно з п. 3.8. договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-4237-ОД від 16.11.2010р, орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та Балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати.

З поданого позивачем розрахунку пені вбачається, що до суми пені ним віднесені і індекси інфляції. Такий розрахунок не відповідає ані вимогам діючого законодавства, ані умовам договору про які йшлося вище.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення пені в сумі 548,00 грн. задоволенню не підлягають.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

З урахуванням викладеного позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 3 091,09 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53; ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6; ) неустойку в розмірі 206 072,94 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 091,09 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 01.11.2023.

Суддя В.Г. Бєлік