УХВАЛА

м. Київ

03.11.2023Справа № 910/16884/23
Суддя Господарського суду міста Києва Сташків Р.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія "Магнат"

до російської федерації

про стягнення євро

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» (далі - позивач, Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з російської федерації євро збитків.

Відповідно до частини 1 статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Однак заявляючи даний позов, позивач вказав на ч. 6 ст. 29 ГПК України, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійної його діяльності.

Обґрунтовуючи підсудність даного спору Господарському суду міста Києва, позивач, вказував на те, що останнє відоме місце постійної діяльності та офіційного місцезнаходження в Україні відповідача є: місто Київ, Повітрофлотський проспект, будинок 27. За вказаною адресою знаходиться посольство російської федерації в Україні.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц зазначила, що держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду (п. 44).

Тобто, держава бере участь у справі лише через відповідний орган державної влади.

У даному випадку, як було зазначено вище, позивачем при зверненні до суду з даним позовом до відповідача - іноземної держави, не було враховано наведені приписи законодавства.

Судом встановлено, що на час подачі даного позову цей відповідач взагалі не мав в Україні місцезнаходження, оскільки з 24.02.2022 дипломатичні відносини між Україною і російською федерацією розірвано у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території російської федерації та діяльність дипломатичних установ російської федерації на території України зупинено.

Крім того, позивач у своєму позові не заявляє вимог саме до консульства російської федерації в Україна, а чітко визначає відповідачем саме іноземну державу.

За приписами частини 10 статті 29 ГПК України, яка визначає правила альтернативної підсудності, позови до відповідача, який не має в Україні місцезнаходження чи місця проживання, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна.

Однак частиною 1 даної статті чітко визначено, що право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

За частиною 3 статті 30 ГПК України спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача заподіяних товариству збитків у сумі євро, зокрема, через пошкодження майна та обмеження у здійсненні господарської діяльності на території Чернігівської області.

У своїй позовній заяві позивач вказує на те, що такі збитки він отримав через неправомірні дії відповідача, що полягає у збройній агресії, окупації частин території України (у тому числі Чернігівської області), мінування сільськогосподарських територій позивача у тому числі, пошкодження майна позивача обстрілами майно.

Позивач вказує, що його господарська діяльність відбувається саме в Чернігівській області, там же і знаходиться майно позивача та його офіційне місце реєстрації, і матеріальних збитків отримано саме через протиправні дії відповідача на території Чернігівської області де знаходиться майно позивача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року в справі № 911/2390/18 дійшла висновку про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині 3 статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Аналогічна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року в справі № 910/6644/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року в справі № 910/10647/18.

Оскільки нерухоме майно, з приводу якого виник спір, знаходиться у Чернігівській області, вирішення цього спору віднесено до територіальної юрисдикції Господарського суду Чернігівської області.

Суд звертає увагу на те, що звертаючись із даним позовом позивач посилається на те, що ним було вже ініційовано ряд судових процесів із стягнення шкоди, де відповідачем є російська федерація. Позивач з такими спорами звертався до Господарського суду Чернігівської області, де відповідно і вирішувалися ці спори та були ухвалені рішення у справах №927/41/23, №927/228/23, №927/229/23.

Наведене вказує на непослідовність у поведінці позивача.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 статті 31 ГПК України визначено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

За приписами частини 6 статті 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються.

Разом із цим, за частиною 1 статті 279 ГПК України судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи з порушенням правил територіальної юрисдикції, підлягає обов`язковому скасуванню судом апеляційної інстанції.

Оскільки дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва, остання підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 30, 31, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агропромислова компанія «Магнат» до російської федерації про стягнення євро передати за підсудністю до Господарського суду Чернігівської області.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскарження у встановленому законом порядку.

Дата підписання ухвали 03.11.2023.

Суддя Р.Б.Сташків