ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06 листопада 2023 року Справа № 926/767-б/15

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ковальчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ, м. Київ,

до Приватної фірми Інтервал, м. Чернівці,

про банкрутство,

за участю секретаря судового засідання Гаврилюк І.С.,

представників сторін:

заявник Пелепчук В.В.,

арбітражний керуючий Гусар І.О. не з`явився,

представник ПФ Інтервал Лозовський В.М., адвокат, дов. від 02.01.2023 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Чернівецької області розглядається справа № 926/767-б/15 за заявою Публічного акціонерного товариства ПІРЕУС БАНК МКБ про банкрутство Приватної фірми Інтервал, провадження в якій порушено ухвалою від 27.05.2015 року (суддя Дутка В.В.).

Постановою від 31.08.2016 приватну фірму Інтервал визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором ПФ Інтервал призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича.

Ухвалою від 19.02.2020 припинено повноваження ліквідатора ПФ Інтервал арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф., новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 06.12.2021 задоволено заяву судді Дутки В.В. про самовідвід у справі № 926/767-б/15, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 справу № 926/767-б/15 передано до провадження судді Ковальчук Т.І.

Засновник ПФ Інтервал Пелепчук В.В. звернувся до господарського суду із заявою від 15.09.2023 про відсторонення ліквідатора ПФ Інтервал (вх. № 3995 від 18.09.2023), в якій просить визнати ліквідатора Гусара І.О. таким, що неналежним чином виконує повноваження банкрута, вчиняє дії, котрі порушують права кредиторів, боржника, засновника, власника майна приватної фірми Інтервал у справі про банкрутство ПФ Інтервал, та відсторонити арбітражного керуючого Гусара І.О. від виконання обов`язків ліквідатора приватної фірми Інтервал з тих підстав, що:

- ліквідатор, в порушення закону, не використовує один рахунок, пов`язаний з ліквідаційною процедурою, джерело походження доходів та витрат не підтверджено та не відображено обліком, одночасно до матеріалів справи долучено платіжне доручення № 328 від 04.09.2017, платіжну інструкцію № 11 від 19.06.2023 про переказ коштів заінтересованою особою у справі та ліквідатором відповідно;

- переказ коштів ліквідатором (судовий збір) проведено за рахунок фізичної особи, яка не є стороною у справі. Склад та розмір цих витрат за приватну фірму Інтервал не погоджений з забезпеченими кредиторами, комітетом кредиторів;

- на вимогу суду не проведена інвентаризація майна боржника;

- наявність кримінальних проваджень, заінтересованих осіб дає підстави вважати дії ліквідатора такими, що спрямовані на корупційне збагачення за рахунок виявлення та реалізації майна у власних інтересах (т.с. 59, а.с. 148-149).

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.09.2023 заяву ОСОБА_1 про відсторонення арбітражного керуючого передано на розгляд судді Ковальчук Т.І.

Ухвалою від 20.09.2023 зазначену заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.10.2023 за участю заявника і ліквідатора Гусара О.І.

Ухвалою від 10.10.2023 судове засідання відкладено на 06.11.2023 у зв`язку з неявкою ліквідатора Гусара І.О. і відсутністю відзиву на заяву про відсторонення.

11.10.2023 засобами поштового зв`язку надійшов поточний звіт ліквідатора ПФ Інтервал від 04.10.2023.

02.11.2023 на електронну пошту суду від ліквідатора Гусара І.О. надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про відсторонення. У запереченнях ліквідатор Гусар І.О. зазначив, що заява ОСОБА_1 не підтверджена ніякими доказами, крім того, заявник допустив зловживання своїми правами, бездоказово звинувативши суд і ліквідатора та його представника у вчиненні кримінальних правоворушень, у зв`язку з чим ліквідатор ОСОБА_2 просить застосувати до заяви правила частини 3 статті 43 ГПК України та залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду.

У судовому засіданні 06.11.2023 заявник ОСОБА_1 пояснив, що ліквідатор Гусар І.О. неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки, не закрив численні рахунки банкрута ПФ Інтервал та використовує для здійснення платежів від імені ПФ Інтервал рахунки інших невідомих осіб.

Представник ПФ Інтервал Лозовський В.М. проти задоволення заяви ОСОБА_1 заперечив, зазначив, що наявність відкритих рахунків у банкрута не свідчить, що ліквідатор не використовує тільки ліквідаційний рахунок, крім того, заявник зловживає своїми правами, допускає образливу лексику стосовно суду, ліквідатора Гусара І.О. та представника ПФ Інтервал, що є підставою для залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відсторонення арбітражного керуючого Гусара І.О., матеріали справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для відсторонення ліквідатора ПФ Інтервал Гусара І.О.

Так, відповідно до частини 4 статті 28 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ, Кодекс) арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі:

1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого;

2) зловживання правами арбітражного керуючого;

3) подання до суду неправдивих відомостей;

4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов`язків, визначених цим Кодексом;

5) припинення діяльності арбітражного керуючого;

6) наявності реального чи потенційного конфлікту інтересів.

Якщо заяву про відсторонення арбітражного керуючого подано не учасником провадження у справі, така заява залишається судом без розгляду.

Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності таких підстав.

За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.

Повноваження ліквідатора у ліквідаційній процедурі визначено у статті 61 КУзПБ.

За змістом заяви ОСОБА_1 підставами для відсторонення ліквідатора Гусара І.О. є порушення:

- частини 3 статті 12 КУзПБ не дотримано вимоги про те, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), про що свідчить, зокрема, наявність кримінальних проваджень та заінтересованих осіб;

- абзацу 4 частини 1 статі 61 КУзПБ не проведено інвентаризацію майна боржника;

- частини 3 статті 61 КУзПБ не дотримано вимоги щодо використання ліквідатором під час проведення ліквідаційної процедури лише одного (ліквідаційного) рахунку боржника в банківській установі.

На підтвердження зазначених обставин заявником додано до заяви копії документів:

1) платіжного доручення № 328 від 04.09.2017 на суму 8500,00 грн., платник ТОВ УТД Меркурій, отримувач ФОП Руснак Олександр Іванович, призначення платежу оплата за послуги по розробці документації із землеустрою згідно рахунку № 1720-99 від 30.08.2017 р. (т.с. 59, а.с. 151);

2) платіжного доручення № 11 від 19.06.2023 на суму 8052,00 грн., платник арбітражний керуючий Гусар Іван Олексійович, банк платника АТ РВС Банк, призначення платежу: Судовий збір за позовом ПФ Інтервал, в особі ОСОБА_2 , на рішення від 25.05.2023 у справі 926/767-б/15. Зах.апеляційний госп. суд (т.с. 59. а.с. 151 на звороті);

3) додатку Дані про банківські рахунки у форматі ІВАN без дати, з якого вбачається наявність у ПФ Інтервал рахунків, відкритих в АТ А-Банк, АТ Таскомбанк, АТ Піреус Банк МКБ, АТ Кредобанк, АТ Райффайзен Банк Аваль, АТ ОТП Банк, АТ Сенс Банк (т.с. 59, а.с. 152).

Відповідно до частини 1 статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (з 21.10.2019 року КУзПБ суд).

За загальним правилом у відповідності до частини 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказування у господарському процесі здійснюється шляхом подання сторонами до суду доказів, якими визнаються письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків і які мають відповідати критеріям належності, допустимості та достовірності (ст.ст. 73, 76-78 ГПК України).

Таким чином, тягар доказування наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень покладається на особу, яка звернулася з відповідною заявою до господарського суду.

Однак, подані заявником документи не підтверджують наявність тих обставин, які ОСОБА_1 наводить в обгрунтування підстав для відсторонення ліквідатора Гусара І.О.

Так, платником за платіжним дорученням № 328 від 04.09.2017 на суму 8500,00 грн. є ТОВ Універсальний торговий дім Меркурій, а не арбітражний керуючий Гусар І.О., крім того, дане платіжне доручення датовано 04.09.2017, тобто задовго до призначення арбітражного керуючого Гусара І.О. ліквідатором ПФ Інтервал 19.02.2020. Відтак, суд не вбачає ніякого зв`язку між даним платіжним дорученням і виконанням арбітражним керуючим Гусаром І.О. обов`язків ліквідатора ПФ Інтервал.

Сплата ліквідатором Гусаром І.О. з власних коштів судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду в Чернівецькій області від 25.05.2023 у справі № 926/767-б/15 згідно з платіжним дорученням № 11 від 19.06.2023 на суму 8052,00 грн. не суперечить положенням КУзПБ. Навпаки, нормами Кодексу передбачено відшкодування арбітражному керуючому витрат, понесених ним у процедурах банкрутства неплатоспроможності, до яких відносяться в тому числі витрати по сплаті судового збору за звернення арбітражного керуючого з позовними заявами, апеляційними/касаційними скаргами тощо.

За змістом пункту 2 частини 2 статті 13 КУзПБ виплата винагороди арбітражному керуючому та відшкодування його витрат в порядку і розмірах, визначених цим Кодексом, є однією з гарантій забезпечення незалежності арбітражного керуючого, яка (незалежність) закріплена в частині 1 цієї статті Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 30 КУзПБ витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг. При цьому, норми Кодексу не містять положень, в силу яких ліквідатор зобов`язаний погоджувати переказ коштів на сплату судового збору з кредиторами чи комітетом кредиторів банкрута, чи забороняють ліквідатору використати для такої мети власні кошти з наступним відшкодуванням в порядку, передбаченому частинами 4-6 статті 30, частиною 3 статті 61 та статтею 64 КУзПБ.

Згідно з пунктом 8 частини 3 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Частиною 5 статті 4 ГПК України передбачено, що відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Відтак, у силу закону до дискреційних повноважень ліквідатора Гусара І.О. входить вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав для оскарження судових рішень, прийнятих у справі про банкрутство ПФ Інтервал, тому суд не вбачає неналежного виконання обов`язків з боку ліквідатора банкрута в діях щодо оскарження судового рішення від 25.05.2023 та, відповідно, сплати судового збору за апеляційну скаргу.

Суд зазначає, що згідно з абзацами 3, 6 частини 1 статті 61 КУзПБ до ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження по управлінню справами юридичної особи, яка припиняється; ліквідатор такої юридичної особи представляє її в стосунках з третіми особами і виступає в суді від її імені.

Зокрема, у разі звернення до суду із заявами/скаргами, за подання яких Законом України Про судовий збір встановлено ставки судового збору, ліквідатор банкрута зобов`язаний сплачувати судовий збір.

Доводи заявника ОСОБА_1 , що ліквідатор Гусар І.О. використовує кілька рахунків ПФ Інтервал, також не знайшли свого документального підтвердження.

По-перше, сам по собі доданий до заяви ОСОБА_1 документ під назвою Додаток Дані про банківські рахунки у форматі ІВАN не має дати та не вказано, яка відповідальна посадова особа та якого органу його видала, даний документ ніким не підписаний, отже, не відповідає встановленим вимогам до письмового документа (ДСТУ 4163:2020 Вимоги до оформлення документів).

Крім того, з тексту даного Додатку вбачається, що найпізніша операція по рахунку ПФ Інтервал в АТ Сенс Банк проведена 15.10.2019, коли арбітражний керуючий Гусар І.О. ще не був призначений ліквідатором ПФ Інтервал.

Суд погоджується з поясненнями представника ПФ Інтервал, що сама по собі наявність кількох рахунків банкрута в банківських установах не свідчить про їх використання ліквідатором всупереч положенням частини 3 статті 61 КУзПБ, відповідно до якого під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі, а залишок коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника.

Відтак, суд констатує, що заявником не подано належних доказів порушення ліквідатором Гусаром І.О. вимог частини 3 статті 61 КУзПБ.

Твердження заявника про не проведення ліквідатором Гусаром І.О. інвентаризації майна ПФ Інтервал спростовуються матеріалами такої інвентаризації, наявними у справі № 926/767-б/15 (т.с. 57, а.с. 229-245).

Стосовно доводів заявника про наявність заінтересованих осіб та спрямованість дій ліквідатора Гусара І.О. на корупційне збагачення за рахунок виявлення та реалізації майна у власних інтересах, суд зазначає наступне.

Закон України Про запобігання корупції містить визначення термінів приватний інтерес, реальний конфлікт інтересів та потенційний конфлікт інтересів (стаття 1 Закону).

Так, приватний інтерес (власний інтерес суд) це будь-який майновий чи немайновий інтерес особи, у тому числі зумовлений особистими, сімейними, дружніми чи іншими позаслужбовими стосунками з фізичними чи юридичними особами, у тому числі ті, що виникають у зв`язку з членством або діяльністю в громадських, політичних, релігійних чи інших організаціях.

Реальний конфлікт інтересів це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Потенційний конфлікт інтересів це наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.

Про наявність приватного інтересу, конфлікту інтересів, заінтересованих осіб мають свідчити конкретні факти, підтверджені належними доказами.

Однак, ОСОБА_1 не зазначено, які саме в справі є заінтересовані особи стосовно ліквідатора ОСОБА_2 та в чому полягає власний інтерес останнього у справі про банкрутство ПФ Інтервал.

Посилання на наявність кримінальних проваджень і заінтересованих осіб стосовно ліквідатора Гусара І.О. заявник документально не підтвердив.

За таких обставин суд доходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підтверджена будь-якими доказами, відтак, є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу на викладене у запереченнях ліквідатора Гусара І.О. і в усних поясненнях представника ПФ Інтервал Лозовського В.М. про те, що засновник ПФ Інтервал ОСОБА_1 у заяві виявляє неповагу до суду та учасників справи. Зокрема, заявник надає оцінку ухвалі суду від 10.03.2022 у справі № 926/767-б/15 в частині констатації обставин щодо неможливості у ліквідатора ОСОБА_2 і адвоката Лозовського В.М. прийняти участь у судовому засіданні 10.03.2022 у зв`язку з воєнними діями та обстрілами м. Києва. Заявник висновує, що суд виправдовує відмову злісних ухильників військовозобов`язаних громадян ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від несення військової служби та виправдовує мародерство, бездіяльність публічних осіб і захищає їх корупційні банківські махінації під час воєнного стану.

У зв`язку з цим суд наголошує, що учасники процесу повинні виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (п. 1 частини 2 ст. 42 ГПК України). При цьому, згідно зі статтею 129 Конституції України за неповагу до суду чи судді винні особи притягаються до юридичної відповідальності. Статтею 50 Закону України Про судоустрій і статус суддів прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.03.2019 № 199/6713/14-ц, 14-92цс19, використання учасниками судового процесу нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями) та з іншими учасниками процесу може бути визнане зловживанням процесуальними правами і підставою для залишення скарги без розгляду.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 21 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників (кінець цитати).

Згадані вище вислови ОСОБА_1 дійсно є проявом неповаги до суду та до ліквідатора ОСОБА_2 й адвоката Лозовського В.М., однак не є визначальними для висновку про наявність підстав для залишення заяви про відсторонення ліквідатора від виконання повноважень без розгляду на підставі частини 3 статті 43 ГПК України, в зв`язку з чим дана заява прийнята судом та розглянута по суті.

Однак суд наголошує на неприпустимості таких висловлювань з боку заявника ОСОБА_1 та попереджає його про можливі наведені вище наслідки виявів неповаги до суду та інших учасників судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 28, 60, 61 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви засновника Приватної фірми Інтервал ОСОБА_1 від 15.09.2023 про відсторонення арбітражного керуючого (вх. № 3995 від 18.09.2023).

2. Ухвалу надіслати заявнику ОСОБА_1 , ліквідатору Гусару І.О., комітету кредиторів ПФ Інтервал.

Порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено Господарським процесуальним кодексом України чи Законом України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом (ч. 1 ст. 235 ГПК України).

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції у письмовій формі (ст. 257 ГПК України).

У судовому засіданні 06.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали, повний текст підписано 08.11.2023.

Суддя Т.І.Ковальчук