РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2023Справа № 909/335/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТА ІНВЕСТ" (69006, місто Запоріжжя, вулиця В.Лобановського, будинок 22)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ" (04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73Г, офіс 7/3)

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 2 678 848,59 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Шибеко Д.В.

від відповідача: Авдєєнко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арта Інвест" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ" про стягнення 2 678 848,59 грн, з яких: 2 209 646,75 грн сума попередньої оплати, товар на яку поставлено не було, а також нараховані на неї 64 836,48 грн 3% річних і 404 365,36 грн пені.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 11.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 909/335/23, підготовче засідання призначено на 09.05.2023.

08.05.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

08.05.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

09.05.2023 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Судом у підготовчому засіданні 09.05.2023 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 30.05.2023.

22.05.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла відповідь на відзив.

29.05.2023 засобами потового зв`язку АТ «Укрпошта» від позивача надійшла відповідь на відзив.

Представник позивача в підготовче засідання 30.05.2023 не з`явився, проте через канцелярію суду позивачем було подане клопотання про відкладення судового засідання та продовження строку проведення підготовчого провадження.

Господарським судом Івано-Франківської області встановлено, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження юридичної особи відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ", зокрема, станом на 30.05.2023 зареєстровано за адресою: Україна, 04060, м. Київ, вул. Ризька, будинок 73Г, офіс 7/3.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 справу № 909/335/23 за позовом ТОВ "АРТА ІНВЕСТ" до ТОВ "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ" про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 2 678 848,59 грн передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023 матеріали справи №909/335/23 передані на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №909/335/23, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.08.2023.

19.07.2023 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 задоволено заяву відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судом у підготовчому засіданні 14.08.2023 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засіданні до 23.08.2023.

14.08.2023 через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу №909/335/23 до судового розгляду по суті на 18.09.2023.

У судовому засіданні 18.09.2023 оголошувалася перерва до 16.10.2023.

Представник позивача у судовому засіданні 16.10.2023 заявлені вимоги підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.10.2023 проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити повністю.

У судовому засіданні 16.10.2023 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 між ТОВ «ОСВ Технолоджи» (продавець) та ТОВ «АРТА ІНВЕСТ» (покупець) було укладено договір поставки № 23/12-2021, відповідно до п. 1.1 якого продавець приймає на себе зобов`язання виготовити і поставити, а покупець - оплатити і прийняти технологічне обладнання (іменоване в подальшому товар або обладнання) на умовах цього договору.

Найменування, асортимент, кількість і ціна вказані в специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

У п. 3 договору визначено, що його загальна вартість становить 79 350,00 євро, в т.ч. ПДВ - 12 225,00 євро.

Пунктом 2.1 договору визначено термін поставки товару - 14 календарних тижнів після надходження передоплати на розрахунковий рахунок продавця гривневого еквіваленту 70% від вартості договору.

Умови поставки - FCA Олешки, України (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору ціна на товар, який поставляється продавцем, є вільною, відпускною, вказується у договорі та специфікації і становить гривневий еквівалент суми 79 350,00 євро, у т.ч. ПДВ - 13.225,00 євро.

З огляду на імпортну складову ціни товару сторони, керуючись статтями 524, 533 ЦК України, домовилися визначити грошовий еквівалент зобов`язань в іноземній валюті щодо даного товару. Сторони погодилися, що курсом гривні до євро в цьому договорі є узгоджений сторонами курс, який базується на курсі продажу євро на день оплати за даними офіційного сайту НБУ, як джерела інформації про курс валют - https:bank/gov/ua/(курс продажу євро) (п. 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.4 договору оплата здійснюється в національній валюті України - гривні, згідно з офіційним курсом євро за даними офіційного сайту НБУ на день оплати шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця наступним чином:

передплату в розмірі 70% від вартості товару в розмірі гривневого еквіваленту суми 55 545,00 євро покупець вносить на розрахунковий рахунок продавця протягом 10 банківських днів після підписання договору (пп. 3.4.1 договору);

другий платіж в розмірі 20% від вартості товару в розмірі гривневого еквіваленту суми 15 870,00 євро покупець вносить на розрахунковий рахунок продавця після повідомлення продавцем про готовність обладнання до відвантаження та надання покупцю відповідних фото та відеоматеріалів (пп. 3.4.2 договору);

решту суми в розмірі 10% від вартості товару в розмірі гривневого еквіваленту суми 7 935,00 євро покупець вносить на розрахунковий рахунок продавця після успішного завершення пуско-налагоджувальних робіт на території продавця та підписання акту приймання-передачі обладнання (пп. 3.4.3 договору).

Згідно з п. 4.2 договору продавець зобов`язаний забезпечити навантаження і відвантаження товару на транспортний засіб покупця або призначеного ним перевізника.

Відправником вантажу товару із зазначенням номера телефону відповідальної особи і адреси відвантаження є ТОВ «ОСВ Технолоджи», вул. Гвардійська, будинок 190, м. Олешки, Херсонська область, Україна, 75101, Олексій Кузнєцов, телефон/факс НОМЕР_1 (п. 5.1 договору).

У силу п. 8.5 договору продавець і покупець несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором відповідно до чинного законодавства України.

У разі несвоєчасної поставки товару продавець виплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення (п. 8.3 договору).

У п. 7.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності у зв`язку з повним або частковим невиконанням зобов`язань за цим договором у разі, якщо воно викликано виникненням обставин форс-мажору, а саме: військових дій, повені, пожежі, землетрусу та інших стихійних лих. Сторона, для якої виникли форс-мажорні обставини, повинна протягом 5 діб з моменту їх виникнення письмово повідомити про це іншу сторону.

Належним доказом наявності зазначених вище обставин та їх тривалості служитиме сертифікат, що видається відповідною ТПП за місцем знаходження відповідача (п. 7.3 договору).

Сторона, що потрапила під дію форс-мажору, зобов`язана не пізніше 10 днів з моменту його настання або припинення сповістити іншу сторону про настання або припинення обставин, що перешкоджають виконанню договору, в іншому випадку вона втрачає право посилатися на дані обставини та не звільняється від відповідальності (п. 7.4 договору).

У статті 11 договору вказані юридичні адреси і банківські реквізити сторін. Зокрема, продавець: ТОВ «ОСВ Технолоджи», юридична і фактична адреса: вул. Гвардійська, будинок 190, м. Олешки, Херсонська область, Україна, 75101.

Наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 1 від 04.01.2022 підтверджується перерахуванням позивачем на рахунок відповідача передоплати у розмірі 70% від вартості товару у сумі 1 717 595,82 грн, що за офіційним курсом НБУ станом на дату оплати еквівалентно 55 545,00 євро.

Отже, згідно з п. 2.1 договору у відповідача виник обов`язок у строк до 14.04.2022 виготовити і поставити позивачу замовлений товар.

08.02.2022 шляхом електронного листування відповідач повідомив позивача про те, що «всі вузли установки запущено в роботу, розміщено замовлення на всі імпортні комплектуючі. Все йде відповідно до внутрішнього графіка робіт».

Разом з тим, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, строк якого у подальшому неодноразово продовжувався і триває нині.

Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України в контексті українського законодавства є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Так, загальновідомою є обставина, що протягом перших днів наступу окупаційні війська зайняли ряд населених пунктів Херсонської області, у тому числі, й м. Олешки.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.04.2022 № 80), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.04.2022 за № 466/37802, було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації станом на 27.04.2022, у якому, серед інших, значиться й Олешківська міська територіальна громада.

Хоча названий Перелік не є фіксованим, він регулярно актуалізується та оновлюється, утім, такі зміни Олешківської міської територіальної громади не стосуються.

Саме у м. Олешки Херсонської області розташовувалися виробничі потужності відповідача, що вбачається як з умов самого договору поставки, укладеного між сторонами у справі (п. п. 2.2, 5.1, стаття 11 договору), так й з інших матеріалів справи, зокрема, повідомлень про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, видаткових накладних на придбання відповідних комплектуючих для збирання обладнання позивача, актів списання комплектуючих та розхідних матеріалів на виробництво обладнання для позивача.

09.03.2022 шляхом електронного листування відповідач повідомив позивача про те, що місто перебуває в тимчасовій окупації, на його території тривають бойові дії, у зв`язку з чим процес збирання обладнання позивача було вимушено призупинено допоки вихід співробітників відповідача на роботу не стане безпечним.

Оскільки авансоване обладнання позивачу поставлене так і не було, останній 04.04.2023 звернувся до відповідача з претензією № 01/2023ОСВ від 03.04.2023 про повернення суми передплати у розмірі 55 545,00 євро, гривневий еквівалент якої станом на 03.04.2023 дорівнює 2 209 646,75 грн, а також сплату нарахованих на неї сум 3% річних у розмірі 64 836,48 грн на підставі ст. 625 ЦК України та пені у розмірі 404 365,36 грн на підставі п. 8.3 договору.

Вказана претензія була залишена ТОВ «ОСВ Технолоджи» без задоволення, у зв`язку з чим ТОВ «Арта Інвест» наразі вимагає стягнення вказаних вище сум з продавця у судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК України, з якою кореспондується ст. 193 ГК України, встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України унормовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 вказаного Кодексу).

Статтею 662 ЦК України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У силу ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Зі змісту ч. 1 ст. 693 ЦК України слідує, що договором може бути встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата).

За приписами ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Так, зі змісту частин 1 та 2 ст. 693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічний за змістом висновок щодо застосування положень ст. 693 ЦК України наведено у постановах Верховного Суду від 05.08.2018 у справі № 904/8972/17, від 07.02.2018 у справі № 910/5444/17, від 28.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18, від 09.03.2023 у справі № 910/5041/22.

Судом встановлено та наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 1 від 04.01.2022 підтверджується, що позивач взяте на себе зобов`язання за договором виконав належним чином та перерахував відповідачу суму передоплати у розмірі 70% від вартості товару - 55 545,00 євро, як те передбачено пп. 3.4.1 договору, що на дату проведення оплати згідно офіційного курсу НБУ було еквівалентно 1 717 595,82 грн.

Натомість, доказів виконання відповідачем взятого на себе зобов`язання та здійснення поставки товару матеріали справи не містять.

Виходячи зі встановлено факту порушення ТОВ «ОСВ Технолоджи» взятого на себе зобов`язання з поставки товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заявленої суми попередньої оплати, товар на яку поставлено не було, у розмірі 2 209 646,75 грн, що згідно офіційного курсу НБУ станом на день подання позовної заяви еквівалентно 55 545,00 євро, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім цього, посилаючись на прострочення відповідачем грошового зобов`язання з повернення суми передплати та приписи ст.625 ЦК України, позивач просив суд стягнути 3% річних у розмірі 64 836,48 грн, нарахованих за період з 12.04.2022 по 03.04.2023.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховним Судом уже неодноразово наводився правовий висновок про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

При цьому за змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (див. правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то визначені нею правила відповідальності є загальними, тобто поширюються на порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює окремі види зобов`язань.

Не є винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України, адже означене право покупця за своїм змістом фактично є правом на односторонню відмову від зобов`язання, унаслідок якої обов`язок продавця перед покупцем з передання оплаченого товару припиняється, а замість нього виникає грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати, прострочення якого саме і управнює покупця на нарахування та стягнення з продавця процентів, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціального виду відповідальності за допущене порушення грошового зобов`язання.

З виконаного позивачем розрахунку заявленої до стягнення суми 3% річних вбачається, що останній здійснений за період з 12.04.2022 до 03.04.2023.

Разом з тим, грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у відповідача виникло лише у силу пред`явлення йому відповідної вимоги позивачем 04.04.2023 та за правилами ч. 2 ст. 530 ЦК України мало бути виконане у строк до 11.04.2023.

Таким чином, право на нарахування та вимогу 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за порушення строку виконання продавцем грошового зобов`язання з повернення суми передплати за непоставлений товар у покупця виникло тільки з 12.04.2023.

З огляду на викладене суд зазначає про відсутність правових підстав для задоволення заявленої Товариством вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 64 836,48 грн, нарахованих за період з 12.04.2022 до 03.04.2023, позаяк протягом означеного періоду грошове зобов`язання з повернення суми передоплати у відповідача ще не виникло, у зв`язку з чим і можливість його прострочення останнім виключається.

Також позивач, посилаючись на п. 8.3 договору, просив стягнути з відповідача пеню у сумі 404 365,36 грн, нараховану за період з 12.04.2022 до 11.10.2022.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У силу ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як уже зазначалося, у п. 8.3 договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки товару продавець виплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення.

Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, стосовно того, що розпочата 24.02.2022 воєнна агресія російської федерації проти України, тимчасова окупація та ведення бойових дій на території Олешківської міської територіальної громади є форс-мажорними обставинами саме для цього конкретного випадку, у силу яких продавець звільняється від відповідальності за невиконання взятого на себе зобов`язання за договором поставки, виходячи з такого.

Як уже зазначалося, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року було введено воєнний стан, строк якого у подальшому неодноразово продовжувався і триває нині.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 №671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України в контексті українського законодавства є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (ч.2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 виснувано, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до п. 7.1 договору сторони звільняються від відповідальності у зв`язку з повним або частковим невиконанням зобов`язань за цим договором у разі, якщо воно викликано виникненням обставин форс-мажору, а саме: військових дій, повені, пожежі, землетрусу та інших стихійних лих.

Як вбачається з умов п. п. 2.2, 5.1, статті 11 договору поставки, укладеного між сторонами у справі, а також наявних у матеріалах справи повідомлень про об`єкти оподаткування, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, видаткових накладних на придбання відповідних комплектуючих для збирання обладнання позивача, актів списання комплектуючих та розхідних матеріалів на виробництво обладнання для позивача, виробничі потужності відповідача розташовувалися у м. Олешки Херсонської області.

Так, загальновідомою є обставина, що протягом перших днів наступу окупаційні війська зайняли ряд населених пунктів Херсонської області, у тому числі, й м. Олешки.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.04.2022 № 80), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29.04.2022 за № 466/37802, було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації станом на 27.04.2022, у якому, серед інших, значиться й Олешківська міська територіальна громада.

Хоча названий Перелік не є фіксованим, він регулярно актуалізується та оновлюється, утім, такі зміни Олешківської міської територіальної громади не стосуються.

09.03.2022 шляхом електронного листування відповідач повідомив позивача про те, що місто перебуває в тимчасовій окупації, на його території тривають бойові дії, у зв`язку з чим процес збирання обладнання позивача було вимушено призупинено допоки вихід співробітників відповідача на роботу не стане безпечним.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що тимчасова окупація населеного пункту, де розташовувалися виробничі потужності Товариства, та ведення активних бойових дій у межах його території у ході збройної агресії рф проти України для даного конкретного випадку дійсно є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), які унеможливили своєчасне виготовлення і поставку обладнання позивачу, та у силу яких відповідач звільняється від відповідальності за допущене прострочення виконання свого зобов`язання.

Крім цього, суд звертає увагу на приписи ст. 3 ЦК України, яка закріплює справедливість, розумність та добросовісність, як основні принципи поведінки учасників цивільних правовідносин.

Ці принципи спрямовані не лише на те, щоб кожен з учасників відносин сумлінно здійснював свої цивільні права та виконував цивільні обов`язки, а й дбав про права та інтереси інших учасників, передбачав можливість завдання своїми діями шкоди правам та інтересам інших осіб, а також захищав власні права та інтереси адекватно допущеному порушенню останніх.

Справедливість, добросовісність і розумність, будучи загальними засадами цивільного законодавства, є застосовними, у тому числі, і в питаннях відповідальності сторони зобов`язання за допущене правопорушення, як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Отже, керуючись положеннями ст. 617 ЦК України, ст. 218 ГК України, п. 7.1 договору, з урахуванням принципів законності, розумності, добросовісності, справедливості та необхідності дотримання балансу інтересів сторін суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення пені у сумі 404 365,36 грн, нарахованої за період з 12.04.2022 до 11.10.2022.

Доводи позивача про те, що він не був повідомленим відповідачем про настання форс-мажорних обставин саме у письмовій формі, у зв`язку з чим у розумінні п. 7.4 договору відповідач втратив право посилатися на форс-мажорні обставини та не звільняється від відповідальності за допущене порушення зобов`язання судом відхиляються, позаяк тимчасова окупація населеного пункту та ведення на його території активних бойових дій унеможливлювали надсилання та доставку кореспонденції засобами поштового зв`язку, а тому відповідач був обмежений у можливості вибору способу повідомлення, визначеного договором, та вимушено скористався доступним йому на той час засобом зв`язку з позивачем.

Твердження позивача про те, що станом на сьогодні виробничі потужності ТОВ "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ" є розміщеними в с. Крихівці Івано-Франківської обл. жодним чином не нівелюють права відповідача посилатися на форс-мажорні обставини, які мали місце у часі і у просторі до вимушеної зміни локації виробничих потужностей Товариством.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "АРТА ІНВЕСТ" в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 2 209 646,75 грн. У решті позовних вимог судом відмовлено.

Зважаючи на те, що сторонами не надано доказів на підтвердження понесення ними витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, про які зазначено в попередніх (орієнтовних) розрахунках сум судових витрат, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розподілу вказаних витрат між сторонами.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у силу ст. 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСВ ТЕХНОЛОДЖИ" (04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73Г, офіс 7/3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТА ІНВЕСТ" (69006, місто Запоріжжя, вулиця В.Лобановського, будинок 22, ) суму основної заборгованості 2 209 646 (два мільйони двісті дев`ять тисяч шістсот сорок шість) грн 75 коп та витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 144 (тридцять три тисячі сто сорок чотири) грн 70 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 30.10. 2023.

Суддя М.Є. Літвінова