ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2023 року м. Дніпро Справа № 908/1336/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду, апеляційну скаргу Приватного підприємства «Максфорт» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 (суддя Юлдашев О.О.; повне судове рішення складено 11.05.2023) у справі № 908/1336/23

за заявою Фізичної особи-підприємця Крамаренка Богдана Юрійовича, м. Київ

про визнання банкрутом Приватне підприємство «Максфорт», м. Запоріжжя,-

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Максфорт», мотивованою наявністю у боржника перед заявником невиконаного грошового зобов`язання з оплати вартості втраченого майна, переданого боржнику на зберігання за договором.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023, крім іншого, відкрито провадження у справі № 908/1336/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Максфорт» і визнані грошові вимоги Фізичної особи-підприємця Крамаренка Богдана Юрійовича у сумі 2761019,00 грн.

Встановивши наявність у боржника грошового зобов`язання перед ініціюючим кредитором, строк виконання якого настав, та відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд відкрив провадження у справі про банкрутство.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Максфорт» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у справі № 908/1336/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Скаржник вважає, що місцевий господарський суд відкрив провадження у справі про банкрутство за наявності спору про право, що відповідно до положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Скаржник зазначає, що вимоги кредитора у даному випадку ґрунтуються на грошовому зобов`язанні, яке виникло на підставі фіктивного правочину, укладеного зі сторони боржника неуповноваженою особою, оскільки його колишній директор, Колбін Андрій Валерійович, після припинення його повноважень декілька тижнів не передавав печатку товариства та уклав спірний правочин вже після свого звільнення. Майно за спірним договором ніколи не передавалося на зберігання скаржнику, тому останній має намір оскаржити спірний правочин до суду, а вимоги кредитора, обґрунтовані невиконанням цього правочину, вважає безпідставними.

На думку скаржника, його права порушені внаслідок того, що він не отримував ухвалу щодо прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, що позбавило його права подання заперечень проти цієї заяви.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

У відзиві Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Кредитор вважає безпідставними доводи скаржника щодо порушення його процесуальних прав бути обізнаним про розгляд справу у суді та надання заперечень, оскільки на загальнодоступному сайті Укрпошти є інформація про отримання боржником ухвали суду щодо прийняття заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, а доводи стосовно відсутності у поштовому відправленні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство спростовуються наявним в матеріалах справи описом вкладення, відповідність вмісту якого перевіряє працівник поштового відділення.

Кредитор зазначає, що матеріалами справи підтверджується укладення боржником договору зберігання та підписання акту приймання-передачі товару, втрата якого зумовила виникнення у боржника грошового зобов`язання перед ініціюючим кредитором, в той час як доказів визнання спірного правочину недійсним, або звернення боржника з відповідним позовом до суду саме до подання заяви щодо відкриття провадження у справі про банкрутство матеріали справи не містять, що спростовує доводи скаржника про наявність спору про право.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Максфорт» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у справі № 908/1336/23.

У судовому засіданні 02.11.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович (поклажодавець) 24.01.2022 уклав з Приватним підприємством «Максфорт» (зберігач) договір № 01/2022-З, відповідно до умов пункту 1.1 якого, зберігач зобов`язується зберігати та повернути у схоронності, на першу вимогу поклажодавця, майно, найменування, вартість та кількість якого вказується в актах прийому-передачі (далі Договір).

Вартість послуг зберігання визначається підписаним сторонами узгодженням, яке є невід`ємною частиною договору (пункт 2.1 Договору).

Пунктом 4.1.5 Договору встановлена відповідальністю зберігача за втрату або ушкодження майна поклажодавця, що знаходиться у зберігача, незалежно від причини ушкодження або втрати, з моменту одержавння майна до закінчення його зберігання.

Поклажодавець має право у будь-який час вимагати у зберігача повернути повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні (пункт 4.4.2 Договору).

Згідно з наявним в матеріалах справи актом № 01/2022-А від 24.01.2022, Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович передав, а Приватне підприємство «Максфорт» прийняло на зберігання сервери загальною вартістю 2761019,00 грн.

Договір зберігання та акт приймання-передачі майна від підписані директором Приватного підприємства «Максфорт» Колбіним Андрієм Валерійовичем та скріплені печатками підприємства.

Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович звернувся до Приватного підприємства «Максфорт» з листом за вих.№ 01/Д-З/2022 від 19.12.2022 про повернення переданого за актом від 24.01.2022 на зберігання майна.

Приватне підприємство «Максфорт» листом за вих.№ 01/2022/Зб від 23.12.2022 повідомило Фізичну особу-підприємця Крамаренка Богдана Юрійовича про те, що прийняте підприємством на виконання умов Договору майно втрачене, у зв`язку з чим зберігач гарантує поклажодавцеві відшкодування його вартості.

Фізична особа-підприємець Крамаренко Богдан Юрійович звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою за вих.№ 01/З-Д-З/2023 від 20.04.2023 про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства «Максфорт» та визнання грошових вимог у сумі 2761019,00 грн, мотивованих невиконанням боржником зобов`язання з відшкодування втраченого майна, що є предметом Договору забезпечення.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 відкрито провадження у справі № 908/1336/23 про банкрутство Приватного підприємства «Максфорт».

6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Предметом апеляційного перегляду є питання правильності застосування положень статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства під час розгляду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, обґрунтованої невиконанням божником грошового зобов`язання за договором зберігання.

Положення статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначають, що неплатоспроможність неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, від 25.06.2019 у справі № 922/116/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17, від 10.02.2020 у справі № 909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 23.09.2021 № 910/866/20, від 21.10.2021 у справі № 913/479/18, від 02.06.2022 у справі № 917/1384/20).

Відповідно до частин першої-п`ятої статті 39 Кодексу України з процедур з банкрутства перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Водночас частина шоста статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства прямо визначає підстави для відмови у відкритті провадження у справі, у разі якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Таким чином, відповідно до положень статей 1, 8, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду, відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог та відсутність доказів погашення боржником у повному обсязі вимог кредитора до підготовчого засідання суду.

Заява про відкриття провадження у справі про банкрутство в даному випадку обґрунтована невиконанням боржником зобов`язання зі сплати вартості втраченого товару, переданого боржнику ініціюючим кредитором для збереження відповідно до умов Договору зберігання.

Апеляційний господарський суд зазначає, що у відповідності до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 936 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі (частина перша статті 942 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 951 Цивільного кодексу України збитки, завдані поклажодавцеві втратою речі, відшкодовуються зберігачем у розмірі її вартості.

Матеріалами справи підтверджується укладення Фізичною особою-підприємцем Крамаренком Богданом Юрійовичем (поклажодавець) з Приватним підприємством «Максфорт» (зберігач) Договору зберігання, відповідно до умов якого поклажодавець передав, а зберігач прийняв майно загальною вартістю 2761019,00 грн.

Зберігач 23.12.2022 підтвердив, що ним втрачені прийняті за Договором речі і зобов`язався перед поклажедавцем відшкодувати їх фактичну вартість.

Пунктом 6.1 Договору встановлено, що він діє до 24.12.2022.

Враховуючи строк дії Договору, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо настання строку виконання зберігачем за Договором обов`язку з відшкодування вартості отриманого від поклажодавця на зберігання майна на момент звернення з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство настав.

Стосовно твердження скаржника про наявність спору про право між ініціюючим кредитором і боржником апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Законодавство не містить узагальненого переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування такого спору.

Правова категорія «спір про право», наявність чи відсутність якого має з`ясувати суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як у процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і у матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дають змогу зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у структурі вимог кредитора, тобто про відсутність можливості на цій стадії судового провадження встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника.

Верховний Суд неодноразово викладав висновки про застосування положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства стосовно необхідності встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора як необхідної передумови для відкриття провадження у справі про банкрутство на підставі повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки доказів, а також наявності підстав для відмови у відкритті провадження за відповідною заявою ініціюючого кредитора в разі виникнення такого спору саме до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Таким чином, суд не може формально підходити до визначення наявності «спору про право», який зводиться лише до заперечень боржником існування тих чи інших правовідносин. У кожному конкретному випадку судом досліджуються заперечення боржника, зокрема, чи ґрунтуються вони на обставинах справи та підтверджуються відповідними доказами. Наявність спору про право має підтверджуватися належними доказами, а не базуватися виключно на припущеннях боржника.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2021, прийнятій на результатом розгляду справи № 922/2503/20, зазначив, що заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

Задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 24.11.2021 у справі № 910/16246/18, від 20.12.2021 у справі №911/3185/20, від 06.04.2023 у справі № 902/560/20.

Згідно з положеннями частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Скаржником не доведено, а матеріалами справи не підтверджено, що на момент подання заяви про відкриття у справі про банкрутство є відкриті провадження щодо оспорення Приватним підприємством «Максфорт» вимог Фізичної особи-підприємця Крамаренка Богдана Юрійовиче, заявлених на підставі порушення умов договору зберігання № 01/2022-З від 24.01.2022.

Крім того, до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржником не заперечувалось існування боргу у листуванні із заявником.

При цьому, заборгованість існувала ще з грудня 2022 року, у той час як провадження у справі про банкрутство відкрите у травні 2023 року.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

При розгляді в апеляційному порядку процесуального документу суду першої інстанції, апеляційний суд надає оцінку правомірності діям суду першої інстанції на момент прийняття оскаржуваного судового рішення.

На момент прийняття оскаржуваного рішення, суд надавав оцінку договору зберігання, первинним документам щодо передачі на зберігання майна (серверів), відповіді боржника щодо втрати майна та його згода відшкодувати вартість такого майна, а також позиції боржника, який не заперечував фактичні обставини, викладені у заяві про порушення у справі про банкрутство та не заперечував безспірності вимог заявника.

Тому, у суду першої інстанції на момент прийняття оскаржуваного судового акту були відсутні будь-які підстави для висновку щодо наявності спору про право.

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи скаржника щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права в частині виконання обов`язку з повідомлення про розгляд заяви про відкриття у справі про банкрутство, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення на адресу боржника ухвал господарського суду від 24.04.2023 та від 02.05.2023 про прийняття заяви до розгляду та відкладення підготовчого засідання, як то виписки з електронної розсилки та сайту Укрпошти.

Крім того, наявною в матеріалах справи заявою підтверджується, що повноважний представник Приватного підприємства «Максфорт», адвокат Кара Руслана Теодозіївна, 08.05.2023 ознайомилась з матеріалами справи № 908/1336/23, тобто повідомлена про призначення підготовчого засідання у справі на 09.05.2023, проте у судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв та клопотання, у тому числі про відкладення, місцевому господарському суду не надала.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в провадженні Господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/1336/23 (908/1910/23) щодо позову ПП «Максфорт» до ФОП Крамаренка Б.Ю. про визнання недійсним Договору зберігання, невиконання якого стало підставою звернення з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За наслідками розгляду даної справи боржник не позбавлений можливості звернутися з заявою про перегляд оскаржуваної ухвали за нововиявленими обставинами.

Апеляційний господарський суд зазначає, що дійсний фінансово-господарський стан боржника у справі про банкрутство встановлюється господарським судом на підставі дослідження поданого розпорядником майна боржника аналізу передбаченого абзацом шостим частини третьої статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 10 частини першої, частини другої статті 90 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд до визнання боржника банкрутом закриває провадження у справі про банкрутство, якщо господарським судом не встановлені ознаки неплатоспроможності боржника.

У разі встановлення господарським судом під час процедури розпорядження майном боржника того, що відсутні ознаки неплатоспроможності боржника, провадження у справі підлягає закриттю (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19).

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Максфорт» на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 про відкриття провадження у справі № 908/1336/23 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.05.2023 у справі № 908/1336/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.11.2023

Головуючий суддя Ю. ПАРУСНІКОВ

Суддя Т. ВЕРХОГЛЯД

Суддя О. ІВАНОВ