РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.11.2023Справа № 910/13714/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України, м. Миколаїв

до Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», м. Київ в особі Філії «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», м. Миколаїв

про стягнення 27 778,11 грн,

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Миколаївське квартирно-експлуатаційне управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України (далі - Миколаївське КЕУ/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі Філії «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - Філія «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1»/відповідач) про стягнення 27 778,11 грн, у тому числі: 22 305,87 грн - основного боргу, 4 861,39 грн - пені, 298,94 грн - 3% річних та 311,91 грн - інфляційних втрат, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020 від 01.11.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.08.2023 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.09.2023 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому Філія «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» заперечує проти задоволення позову, посилаючись на ненадання позивачем доказів на підтвердження надання послуг з теплопостачання, зокрема, актів про використану теплову енергію у 2022-2023 роках. Долучені до позову акти приймання-передачі теплової енергії за 2022-2023 роки та рахунки на оплати були надіслані позивачем на адресу Філії «Південна», а не Філії «Південно-Центральна», тобто, ці акти не мають відношення до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем в особі визначеної філії, ураховуючи, що це різні об`єкти споживання послуг.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2020 між Філією «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» (далі - споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаїв (далі - постачальник) укладено договір про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020, відповідно до умов якого постачальник зобов`язаний передати споживачу теплову енергію, а споживач зобов`язаний прийняти отриману теплову енергію та оплатити її на умовах даного договору постачальнику.

Згідно із п. 2.2. договору розрахунки споживачем по даному договору здійснюються в безготівковій формі щомісячно протягом опалювального періоду на підставі наданих постачальником рахунків, що сформовані керуючись здійсненими постачальником розрахунками, що містяться в додатку №1 та додатку №2, додатку №3 (вступає в силу в разі виходу з ладу лічильника) та додатку №4 до договору, на підставі показів лічильника для будівлі №13 (в/ч НОМЕР_1 ), шляхом перерахування відповідної суми з ПДВ на поточний рахунок постачальника до 15 числа місяця наступного за звітним. Постачальник в останній робочий день звітного місяця надає споживачу акти про використану теплову енергію у двох примірниках, один з яких споживач повертає постачальнику з підписом уповноваженої особи. Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунків, наданих постачальником в останній робочий день звітного місяця.

У відповідності до п. 2.3. договору за наявності приладів обліку теплової енергії розрахунки здійснюються згідно із показаннями пропорційно опалювальній площі за тарифом на теплову енергію, що встановлений рішенням Миколаївської міської ради для Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв.

Відповідно до п. 5.2.1. договору у разі внесення платежів, передбачених п. 2.2. цього договору, з порушенням термінів, споживач сплачує постачальнику суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань, а також три проценти річних від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня від суми заборгованості за весь час прострочення, включаючи день фактичної оплати.

Цей договір діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного їх завершення, та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не буде заявлено однією зі сторін про перегляд його умов (п. 6.5. договору).

Позивач стверджує, що у період з листопада 2022 року по березень 2023 року надав Філії «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» теплову енергію на загальну суму 22 305,87 грн, за яку відповідач не розрахувався.

На підтвердження заборгованості відповідача перед позивачем, Миколаївське КЕУ надало суду:

- акт приймання-передачі теплової енергії від 30.11.2022 на суму 6 943,82 грн, в якому зазначено споживачем Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», рахунок № 372/3 від 05.12.2022 на суму 6 943,82 грн, в якому зазначено платником - Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», опис вкладення у цінний лист, поштову накладну №350, повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта», з яких вбачається надсилання зазначених документів на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.12.2022 на суму 1 533,70 грн, в якому зазначено споживачем Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», рахунок № 372/4 від 30.12.2022 на суму 1 533,70 грн, в якому зазначено платником - Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», опис вкладення у цінний лист, поштову накладну АТ «Укрпошта» №635, з яких вбачається надсилання зазначених документів на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.01.2023 на суму 1 205,89 грн, в якому зазначено споживачем Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», рахунок № 372/1 від 31.01.2023 на суму 1 205,89 грн, в якому зазначено платником - Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», опис вкладення у цінний лист, поштову накладну АТ «Укрпошта» №635, з яких вбачається надсилання зазначених документів на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 28.02.2023 на суму 9 078,30 грн, в якому зазначено споживачем Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», рахунок № 372/2 від 28.02.2023 на суму 9 078,30 грн, в якому зазначено платником - Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», опис вкладення у цінний лист, поштову накладну АТ «Укрпошта» №321, з яких вбачається надсилання зазначених документів на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1;

- акт приймання-передачі теплової енергії від 31.03.2023 на суму 3 544,16 грн, в якому зазначено споживачем Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», рахунок № 372/3 від 31.03.2023 на суму 3 544,16 грн, в якому зазначено платником - Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», опис вкладення у цінний лист, поштову накладну АТ «Укрпошта» №080, з яких вбачається надсилання зазначених документів на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що внаслідок неналежного виконання Філією «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» зобов`язань за договором про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020, у цієї філії виникла заборгованість за поставлену теплову енергію у період з листопада 2022 року по березень 2023 року в сумі 22 305,87 грн, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Крім того, позивач нараховує на суму боргу пеню у розмірі 4 861,39 грн, 3% річних у розмірі 298,94 грн та інфляційні втрати у розмірі 311,91 грн по кожному акту приймання-передачі теплової енергії.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно із ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до положень ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Отже, судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020 від 01.11.2022, відповідно до якого позивач зобов`язався передати відповідачу теплову енергію, а останній зобов`язався прийняти отриману теплову енергію та оплатити її на умовах даного договору постачальнику.

Так, частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із п. 2.2. договору розрахунки споживачем по даному договору здійснюються в безготівковій формі щомісячно протягом опалювального періоду на підставі наданих постачальником рахунків, що сформовані керуючись здійсненими постачальником розрахунками, що містяться в додатку №1 та додатку №2, додатку №3 (вступає в силу в разі виходу з ладу лічильника) та додатку №4 до договору, на підставі показів лічильника для будівлі № 13 (в/ч НОМЕР_1 ), шляхом перерахування відповідної суми з ПДВ на поточний рахунок постачальника до 15 числа місяця наступного за звітним. Постачальник в останній робочий день звітного місяця надає споживачу акти про використану теплову енергію у двох примірниках, один з яких споживач повертає постачальнику з підписом уповноваженої особи. Оплата за спожиту теплову енергію здійснюється на підставі рахунків наданих постачальником в останній робочий день звітного місяця.

Як зазначено судом вище, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020 від 01.11.2020, зокрема щодо нездійснення оплати за надану теплову енергію у період з листопада 2022 по березень 2023 року на загальну суму 22 350,87 грн.

Разом із тим, з наданих позивачем актів приймання передачі теплової енергії від 30.11.2022, від 31.12.2022, від 31.01.2023, від 28.02.2023 та від 31.03.2023, а також рахунків на оплату №372/3 від 05.12.2022, №372/4 від 30.12.2022, № 372/1 від 31.01.2023, №372/2 від 28.02.2023 та №372/3 від 31.03.2023 вбачається, що споживачем зазначено Філію «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», при цьому, за договором про надання послуг з теплопостачання №372/33/ВТ-2020 від 01.11.2020 споживачем є Філія «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1», відтак, позивачем не надано суду доказів на підтвердження обсягу наданої теплової енергії у зазначений вище період саме стороні договору, тобто Філії «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Крім того, з наданих позивачем описів вкладення у цінний лист та поштових накладних АТ «Укрпошта» вбачається, що наведені вище акти та рахунки направлені на адресу Філії «Південна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1»: АДРЕСА_1.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що Філія «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, яка, як зазначено судом вище, є іншим відокремленим підрозділом Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Таким чином, з матеріалів справи випливає, що позивачем не надано доказів направлення на адресу Філії «Південно-Центральна» Концерну «ІНФОРМАЦІЯ_1» актів приймання-передачі теплової енергії за надану теплову енергію у період з листопада 2022 року по березень 2023 року та рахунків на оплату за надану теплову енергію у цей період, що не відповідає умовам п. 2.2. договору.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за надану теплову енергію у період з листопада 2022 року по березень 2023 року, що має наслідком відмову у задоволенні позову в цій частині, відповідно не підлягають задоволенню і похідні позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються позивача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Миколаївського квартирно-експлуатаційного управління Командування Сил Логістики Збройних Сил України відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук