ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.10.2023 Справа №905/736/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Замай Т.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Централ Буд», м. Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон Нова Інтернешнл», м.Слов`янськ, Донецька область,

про стягнення заборгованості у розмірі 930000,00 грн,

За участю представників (в режимі відеоконференції):

від позивача: Єлисеєв Є.В., адвокат на підставі ордеру серія АІ №1438847 від 08.08.2023

від відповідача: Безвершенко О.О., адвокат на підставі ордеру серія АІ №1408365 від 12.06.2023

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Буд», м. Київ, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетон Нова Інтернешнл», м.Слов`янськ, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 930000,00 грн.

Стислий зміст підстав позовних вимог

В обґрунтування позову позивач посилається на несплату відповідачем вартості виконаних позивачем підрядних робіт на суму 930000,00 грн, у тому числі ПДВ 155000,00грн. Пояснює, що договір укладено сторонами в усній формі, проектно-кошторисна документація до договору з погодженням видів робіт, їх складу та вартості сторонами не складалась та не підписувалась. Вказує, що первинний /бухгалтерський/ документ у вигляді акту виконаних робіт позивач не складав, відповідачу на підписання не направляв. Разом з тим, позивач зазначає, відповідачем як замовником робіт у квітні 2020 було віднесено суму ПДВ до складу податкового кредиту з ПДВ на підставі виданої позивачем за першою з подій виконання робіт, податкової накладної №13 від 30.04.2020 (зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 14.05.2020 за №) на загальну суму 930000,00грн, в т.ч. ПДВ 155000,00грн. Ці обставини на думку позивача свідчать як про реальність господарської операції з виконання позивачем підрядних робіт, так і про прийняття цих робіт відповідачем.

Стислий зміст позиції відповідача

Відповідач наявність заявленої до стягнення заборгованості не визнає, проти позову заперечує, посилаючись на недоведення позивачем як обставин укладання сторонами договору підряду, так і обставин виконання позивачем в межах цього договору певних підрядних робіт та їх прийняття відповідачем. Посилання позивача на відсутність підписання сторонами первинних документів відповідач підтверджує. Включення ПДВ до складу податкового кредиту у квітні 2020 за виданою позивачем податковою накладною №13 від 30.04.2020 пояснює помилкою з боку відповідача, що, на думку відповідача, може бути ним відкореговано у подальших податкових періодах.

Крім того відповідач вважає, що з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, з огляду на що подав заяву про її застосування.

Рух справи

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Донецької області від 13.06.2023 для розгляду справи №905/736/23 обрано суддю Аксьонову К.І.

Ухвалою від 16.06.2023 позовну заяву суд залишив без руху. Після виправлення недоліків первісно поданого позову ухвалою від 22.06.2023 суд відкрив провадження у справі; розгляд справи вирішив здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 12.07.2023 з подальшим відкладанням на 16.08.2023, 14.09.2023, 19.09.2023; строк підготовчого провадження продовжено ухвалою суду від 16.08.2023 на 30 днів.

За наслідком задоволення клопотання позивача в частині витребування доказів у Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області суд ухвалою від 16.08.2023 в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України витребував відомості щодо включення Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон Нова Інтернешнл» до складу податкового кредиту сум ПДВ на підставі виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Централ Буд» податкової накладної від 30.04.2020 №13 (зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних за №) з наданням копії відповідної податкової декларації з податку на додану вартість з додатком №5 Розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів, поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон Нова Інтернешнл».

Ухвалою від 19.09.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 04.10.2023.

Ухвалою від 04.10.2023 суд відклав розгляд справи на 13.10.2023 за клопотанням позивача для ознайомлення з наданими відповідачем поясненнями 04.10.2023.

Розгляд справи розпочато та здійснено в судовому засіданні 13.10.2023. Суд заслухав вступне слово позивача та відповідача, дослідив наявні в матеріалах справи докази, були проведені судові дебати. Підстав для відкладення розгляду справи/ оголошення перерви суд не встановив. Матеріали справи є достатніми для розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач та відповідач зареєстровані як платники податку на додану вартість.

У податковому періоді квітні 2020, позивачем зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.05.2020 за № податкову накладну №13 від 30.04.2020. В податковій накладній наявні такі відомості. Постачальник (продавець): Товариство з обмеженою відповідальністю «Централ Буд» (індивідуальний податковий номер 93). Отримувач (покупець): Товариство з обмеженою відповідальністю «Бетон Нова Інтернешнл» (індивідуальний податковий номер 44). Опис (номенклатура) товарів/послуг продавця: «Ремонт будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м». Ціна постачання 775000,00грн. Сума податку на додану вартість 155000,00грн.

Оформлення податкової накладної позивач пояснює виконанням робіт з ремонту будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м на користь відповідача на загальну суму 930000,00грн, в т.ч. ПДВ 155000,00грн, за укладеним сторонами в усній формі договором підряду.

Під час розгляду справи позивач зазначив, що за відомостями податкової накладної господарська операція полягала у ремонті будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м. При цьому конкретизувати, які саме ремонтні роботи виконувались, який їх склад, чи був ремонт капітальним/поточним, в який спосіб розрахована вартість робіт, де саме виконані робити з зазначенням адреси, в який період часу, з якого матеріалу (замовника чи підрядника), позивач не зміг. Позивач вказав, що акт виконаних робіт ним як підрядником не складався, відповідно сторонами не підписувався.

Відповідач прийняття робіт заперечив. Разом з тим як свідчать відомості Головного управління ДПС у Донецькій області від 24.08.2023, отримані судом у виконання ухвали суду від 16.08.2023, у поданій ТОВ «Бетон Нова Інтернешнл» податковій декларації з ПДВ за квітень 2020 та в додатку №5 до неї відповідач на підставі виданої позивачем податкової накладної №13 від 30.04.2020 включив до складу податкового кредиту з ПДВ податок на додану вартість в сумі 155000,00 грн по взаємовідносинах з ТОВ «Централ Буд».

Не спростовуючи включення ПДВ до складу податкового кредиту з ПДВ у квітні 2020, відповідач пояснює це помилкою при веденні податкового обліку. Докази коригування відповідачем податкової звітності в матеріалах справи відсутні.

14.04.2023 позивач засобами поштового зв`язку направив за місцем реєстрації відповідача претензію вих.№07/04-15.20 від 07.04.2023 з вимогою щодо погашення заборгованості за виконані роботи у сумі 930000,00грн протягом 7 днів з дня отримання претензії. Претензію повернуто АТ «Укрпошта» за закінченням терміну зберігання. Сума, заявлена позивачем до сплати, відповідачем сплачена не була.

Оцінка судом аргументів учасників справи

Укладання договору

Пунктом 1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

За приписами ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1). Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2).

Відповідно до ст. 875 Цивільного кодексу України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (ч. 1). Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію (ч.2)

Отже предметом договору підряду, який є його суттєвою умовою, полягає у погодженому сторонами договору складі робіт, які має виконати підрядник.

До умов договору підряду, що мають погоджуватись його сторонами, також належить ціна робіт, строк їх виконання тощо.

Так положеннями ст. 843 Цивільного кодексу України встановлено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі (ч. 1 ст.844 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ст. 846 Цивільного кодексу України).

За твердженнями позивача сторони в усній формі уклали договір підряду на виконання робіт з ремонту будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м. на загальну суму 930000,00грн, в т.ч. ПДВ 155000,00грн.

Однак жодних доказів досягнення сторонами згоди щодо складу робіт, які мав виконати позивач як підрядник, тобто предмету договору, як і про досягнення згоди щодо ціни робіт, строку їх виконання тощо матеріали справи не містять.

З урахуванням викладеного суд констатує, що факт укладення з відповідачем договору підряду на виконання ремонту будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м позивачем не доведено.

При цьому відсутність письмової форми договору само по собі не має вирішального значення для такого висновку.

Передання та прийняття робіт

Порядок передання та прийняття робіт за договором будівельного підряду встановлений ст. 882 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.1 цієї статті замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 ст. 882 Цивільного кодексу України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Матеріали справи свідчать, що позивач не надав доказів виконання підрядних робіт у вигляді складеного ним як підрядником первинного документу в розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акту виконаних робіт як документа, що містить відомості про господарську операцію.

Позивач також не посилається на обставини повідомлення відповідача про готовність до передання підрядних робіт, направлення/вручення відповідачу акту виконаних робіт, відмови відповідача від підписання акту тощо.

Разом з цим позивач посилається на оформлену ним податкову накладну №13 від 30.04.2020 як на доказ, що підтверджує обставини виконання позивачем робіт з ремонту будівлі енергоцеху Р-1 загальною площею 808,2 кв.м. на загальну суму 930000,00грн, в т.ч. ПДВ 155000,00грн. Позивач стверджує, що віднесення відповідачем сум ПДВ за отриманою від позивача податковою накладною до податкового кредиту підтверджує обставини виконання робіт на суму 930000,00 грн, та виникнення у відповідача обов`язку з їх оплати.

Оцінюючи такі доводи, суд зазначає, що відповідно до п.п. 201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей та послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Вказані законодавчі приписи прямо визначають, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій.

Отже сама лише податкова накладна та податкові декларації сторін (за відсутності інших доказів реального здійснення господарської операції) не є безумовними доказами підтвердження вчинених господарської операції, оскільки ці докази не можуть свідчити про виконання обов`язку підрядника з передання робіт замовнику та їх прийняття, а підтверджують лише факт здійснення оподаткування певної господарської операції, який сам по собі не свідчить про вчинення такої господарської операції та як докази можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №910/14900/19.

Таким чином за відсутності будь-яких первинних документів, які б містили достовірні відомості про обсяг та зміст виконання позивачем підрядних робіт на суму 930000,00грн, зареєстрована позивачем податкова накладна №13 від 30.04.2020 та податкова декларація відповідача за квітень 2020, яка містить відображення цієї податкової накладної, не розцінюється судом як безумовне свідчення виконання позивачем підрядних робіт та їх прийняття відповідачем.

Правова позиція, наведена в постановах Верховного Суду у справах №910/23097/17 від 29.05.2021, №922/2115/19 від 03.06.2022, №640/18643/18 від 14.02.2020, не спростовує такого висновку суду, отже посилання позивача на ці постанови суд до уваги не бере.

При цьому суд вважає за необхідне зауважити на тому, що формування відповідачем податкового кредиту за фактом виконання підрядних робіт на підставі виданої позивачем спірної податкової накладної за одночасного заперечення відповідачем проти факту прийняття цих підрядних робіт, суд не розцінює як добросовісну поведінку відповідача як платника ПДВ.

Висновки

Відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як встановлено ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у ст.129 Конституції України та ст. ст. 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, встановивши відсутність переконливих та достатніх доказів в підтвердження обставин виконання позивачем підрядних робіт на заявлену до стягнення суму 930000,00грн, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 930000,00 грн, з мотивів чого позов задоволенню не підлягає.

Підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності суд не вбачає з огляду на відсутність обставин пропуску цього строку.

Розподіл судових витрат

З урахуванням відмови у задоволенні позову за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 13950,00грн покладаються на позивача.

Враховуючи повідомлення сторін про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, питання розподілу цих витрат буде вирішено судом шляхом постановлення додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 210, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні 13.10.2023 суд проголосив та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2023.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів; зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова