номер провадження справи 4/123/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 Справа № 908/2131/23

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10», (69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13)

до відповідача Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133)

про стягнення 2 191 569,28 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Богославський В.А., на підставі Ордеру на надання правничої (правової допомоги) серія АР № 1134752 від 02.08.20223;

від відповідача Жабровець О.І., на підставі Витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (самопредставницво) (в режимі відеоконференції)

28.06.2023 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 43/03 від 27.06.2023 (вх. № 2311/08-07/23 від 28.06.2023) Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10», м. Запоріжжя до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар Запорізької області про стягнення 2191569,28 грн. заборгованості за договором на виконання робіт № 2405/2021 від 24.05.2021, в тому числі 1599823,84 грн. вартості виконаних робіт, 81139,94 грн. 3 % річних і 510605,60 грн. інфляційних втрат.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2023 справу № 908/2131/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2131/23 та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/123/23, підготовче засідання призначено на 02.08.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/2131/23 та відкладено підготовче засідання на 04.09.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.09.2023 закрито підготовче провадження у справі № 908/2131/23 та призначено справу до розгляду по суті на 03.10.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.10.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 30.10.2023.

Судове засідання 30.10.2023 проводилося в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.

16.10.2023 на адресу господарського суду Запорізької області через підсистему Електронний суд ЄСІТС від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі вих. № б/н від 16.10.2023 (вх. № 21974/08-08/23 від 16.10.2023).

Розглянувши додаткові пояснення по справі ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно норм ч., ч. 1, 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Суд вважає, за необхідне зазначити, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено подання будь-яких додаткових пояснення по справі на стадії судового розгляду справи, тому вказані пояснення за вих. № б/н від 16.10.2023 (вх. № 21974/08-08/23 від 16.10.2023) не приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні 30.10.2023 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст., ст. 15, 16, 693 ЦК України, ст., ст. 151, 161-164, ГК України, договорі на виконання робіт № 2405/2021 від 24.05.2021, на підставі яких позивач просить суд позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача 2191569,28 грн. заборгованості, в тому числі 1599823,84 вартості виконаних робіт, 81139,94 грн. 3 % річних і 510605,60 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 03.07.2023 у справі № 908/2131/23 суд пропонував відповідачу у строк до 20.07.2023, але не пізніше 15-ти днів з дня отримання даної ухвали суду подати відзив на позовну заяву із його документальним обґрунтуванням, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, у разі незгоди з нарахованою до стягнення сумою - навести свій контррозрахунок.

Відзив на позовну заяву на адресу суду від відповідача не надходив.

Таким чином, суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із не поданням відповідачем відзиву на позовну заяву відповідь на відзив на позовну заяву від позивача не надходила.

В судовому засіданні 30.10.2023 представник відповідача висловив свою правову позицію усно, прийнявши участь в судових дебатах. Так зокрема, зазначив, що відповідач ставить під сумнів відповідність поданих Позивачем копій письмових доказів їх оригіналам. Вважає, що є не можливим підтвердити існуючу заборгованість за договором на виконання робіт № 2405/2021 від 24.05.2021, оскільки оригінали письмових доказів знаходяться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України,у м. Енергодар Запорізької області.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази у їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ

Як вбачається з матеріалів справи, 24.05.2021 між Приватним акціонерним товариством «Електропівденмонтаж-10» (Підрядник, позивач у справі) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Замовник, відповідач у справі) укладено договір № 2405/2021 на виконання робіт: «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 6. Турбінне відділення. Заміна системи збудження турбогенератора ТВВ-1000. Будівельно-монтажні пусконалагоджувальні роботи» (надалі - Договір).

Згідно з п.1.1 Договору Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати на свій ризик власними силами в межах ціни робіт, визначеної на підставі затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації (далі - ПКД), роботи на об`єкті ВП ЗАЕС по темі: «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 6. Турбінне відділення. Заміна системи збудження турбогенератора ТВВ-1000. Будівельно-монтажні пусконалагоджувальні роботи», і передати виконані роботи Замовникові у встановлені строки у стані, який відповідає проектно-кошторисній документації, будівельним нормам та Технічним вимогам (невід`ємний додаток №3 до договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна робіт за договором зазначається в «Протоколі погодження договірної ціни» (невід`ємний додаток № 1 до договору) і визначена на підставі «Договірної ціни» (невід`ємний додаток № 2 до договору), є твердою і складає: 4 860 850,00 грн.; крім того ПДВ 20 %: 972 170,00 грн., разом: 5 833 020,00 грн.

Пунктом 2.6 Договору сторони узгодили, що оплата виконаних робіт провадиться Відповідачем на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (Ф.КБ-3), оформленої в установленому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником.

Оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

При застосуванні Підрядником касового методу нарахування ПДВ, у випадку відсутності реєстрації Підрядником податкової накладної в ЄРПН протягом терміну, встановленого п. 201.10 ПК України від дати перерахування грошових коштів Замовником Підрядник на підставі письмової вимоги Замовника повертає грошові кошти в розмірі суми ПДВ. У разі неповернення грошових коштів в розмірі суми ПДВ, Підрядник зобов`язаний сплатити штраф за невиконання такого обов?язку в розмірі суми неповерненого ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 09.11.2021 до Договору сторони узгодили загальну вартість робіт станом на 01.10.2021 р. в сумі 5 753 529,38 грн., в т.ч. ПДВ 958 921,56 грн.

Відповідно до п. 13.1. Договору, Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами діє до 31.12.2022.

На виконання умов договору позивач виконав на користь відповідача обумовлені договором роботи - «Технічне переоснащення. ВП «Запорізька АЕС», м. Енергодар, Промислова, 133. Енергоблок № 6. Турбінне відділення. Заміна системи збудження турбогенератора ТВВ-1000. Будівельно-монтажні пусконалагоджувальні роботи».

Виконання робіт підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, складеними за формою № КБ-3, а саме: - довідка № 3 від 31.08.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2021; - довідка № 5 від 29.10.2021 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2021.

Таким чином, дослідженими судом письмовими доказами підтверджується, що позивач взяті на себе зобов`язання за Договором № 2405/2021 від 24.05.2021 виконав належним чином і у повному обсязі.

Відповідач виконані позивачем роботи прийняв, проте оплату вказаних робіт у повному обсязі та в порядку, визначеному Договором, не здійснив.

Так, відповідачем роботи сплачені частково на суму 4111099,41 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 13101 від 05.08.2021 на суму 700000,00 грн., № 14082 від 01.09.2021 на суму 1001021,76 грн., № 15757 від 23.09.2021 на суму 144350,02 грн., № 19785 від 10.11.2021 на суму 826642,64 грн., № 4477 від 15.02.2022 на суму 998872,55 грн., № 5186 від 01.03.2022 на суму 245702,14 грн., № 7494 від 11.08.2022 на суму 194510,30 грн.

Крім того, матеріали справи свідчать, що шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог припинені (погашені) зобов`язання Відповідача перед Позивачем на загальну суму 42 606,13 грн., а саме:

- згідно із заявою Позивача № 25/84 від 25.04.2022 на суму 26 014,18 грн.;

- згідно із заявою Позивача № 25/113 від 22.06.2022 на суму 8 421,40 грн.;

- згідно із заявою Відповідача № 42-28/11922 від 05.09.2022 на суму 8 170,55 грн.

Таким чином, за Договором № 2405/2021 від 24.05.2021 борг відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 1 599 823,84 грн. (5 753 529,38 грн. - 4 111 099, 41 грн. - 42 606,13 грн.).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати виконаних за Договором № 2405/2021 від 24.05.2021 робіт, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд дійшов до висновку про повне задоволення позову, з урахуванням наступного.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані Договором № 2405/2021 від 24.05.2021, який за своєю правовою природою є договором підряду.

Згідно з приписами ст., ст. 11, 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Частиною 1 статті 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З урахуванням вимог ст. 638 ЦК України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а відтак Договір є укладеним.

Як вже зазначалося судом раніше, в п. 2.6 Договору сторонами узгоджено, що оплата виконаних робіт провадиться Відповідачем на підставі довідки про вартість виконаних будівельних робіт (Ф.КБ-3), оформленої в установленому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Позивача протягом 60 календарних днів з дати підписання довідки Замовником. При застосуванні Підрядником касового методу нарахування ПДВ, у випадку відсутності реєстрації Підрядником податкової накладної в ЄРПН протягом терміну, встановленого п.201.10 ПК України від дати перерахування грошових коштів Замовником Підрядник на підставі письмової вимоги Замовника повертає грошові кошти в розмірі суми ПДВ. У разі неповернення грошових коштів в розмірі суми ПДВ, Підрядник зобов`язаний сплатити штраф за невиконання такого обов?язку в розмірі суми неповерненого ПДВ.

З огляду на наведені вище умови Договору та враховуючи, що Позивач застосовав касовий метод нарахування ПІДВ, що підтверджується електронною копією податкової декларації з відповідною інформацією, а також квитанцією № 2 на підтвердження прийняття звітності контролюючим органом.

Довідка № 5 про вартість виконаних будівельних робіт, на загальну суму 5 753 529,38 грн., підписана позивачем та відповідачем - 29.10.2021, отже відповідач повинен був сплатити вартість виконаних робіт - не пізніше 28.12.2021 (60 календарних днів з дати підписання довідки).

Разом з тим, відповідач у строк до 28.12.2021 включно з позивачем за виконані роботи за Договором повністю не розрахувався, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем виконаних робіт, згідно умов Договору.

За таких обставин, матеріалами справи доведено, що відповідач в порушення вимог ст., ст. 837, 854 ЦК України не виконав умови Договору № 2405/2021 від 24.05.2021в частині оплати виконаних робіт, своєчасно та в повному обсязі не сплатив за виконані позивачем роботи, що призвело до невиконання грошового зобов`язання і виникнення боргу за виконані роботи в сумі 1599823,84 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На день розгляду спору відповідач доказів оплати за виконані роботи в повному обсязі суду не надав.

Отже, відповідач порушив свої договірні зобов`язання перед позивачем.

Також судом приймається до уваги наявний в матеріалах справи Акт звіряння взаєморозрахунків за період 31.03.2023, скріплений підписами уповноважених осіб сторін та печатками підприємств, в якому відображено, що ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Запорізька атомна електрична станція» визнає заборгованість перед ПАТ «Електропівденмонтаж-10» в розмірі 1 599 823,84 грн. (Належним чином посвідчена копія вказаного Акту звірки взаємних розрахунків залучена до матеріалів справи).

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та, в окремих випадках, - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу. Відповідний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Щодо посилань відповідача на те, що є не можливим підтвердити існуючу заборгованість за Договором на виконання робіт № 2405/2021 від 24.05.2021, оскільки оригінали письмових доказів знаходяться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території, суд зазначає, що наявні в матеріалах докази, а саме: належним чином посвідчені копії Договору та Довідки про остаточну вартість виконаних робіт, платіжних документів про часткову оплату робіт за спірним Договором, Акту звірки взаємних розрахунків, свідчать що відповідач знає про існуючу заборгованість, а зазначені твердження відповідача суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності та виконання умов Договору.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 1 599 823,84 грн. за виконані роботи станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 1 599 823,84 грн. основного боргу підлягає задоволенню судом.

Позивачем також на підставі ст. 625 ЦК України заявлено вимогу про стягнення з відповідача 81 139,94 грн. 3 % річних і 510 605,60 грн. інфляційного збільшення боргу за час прострочення, стосовно яких суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати за виконані роботи за Договором № 2405/2021 від 24.05.2021, вимоги про стягнення з нього 3 % річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» розрахунок 3 % річних, які нараховані за порушення відповідачем строків розрахунків за надані послуги та встановлено, що даний розрахунок виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 81 139,94 грн. заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови).

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» розрахунок інфляційних втрат, які нараховані за порушення відповідачем строків розрахунку за виконані роботи, наданий позивачем, та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 510 605,60 грн. заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Відповідачем контррозрахунок сум річних відсотків та інфляційних втрат суду не наданий.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача суд визнав хибними.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню судом.

Що стосується витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивачем до попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат віднесено 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу, які він просив покласти на відповідача.

Згідно із ч., ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, відповідно до приписів ч. 5 ст. 129 ГПК України, суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Виходячи з аналізу вказаних статей, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Позивачем надано копію договору про надання правової допомоги № 58/2023 від15.06.2023, який укладений Адвокатом Богославським В.А. (Адвокат) та Приватним акціонерним товариством «Електропівденмонтаж-10» (Клієнт).

Додатковою угодою № 1 до договору про надання правової допомоги від 15.06.2023 визначено, що розмір гонорару складає:

- гонорар адвоката за вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, здійснення розрахунку заборгованості, складання позовної заяви 7000,00 грн.;

- складання відповіді на відзив, заяв,клопотань, інших процесуальних документів 3000,00 грн.;

- гонорар адвоката за представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції 10000,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг № 1 від 28.06.2023 Адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги № 58/2023 від15.06.2023 надані послуги:вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, здійснення розрахунку заборгованості, складання позовної заяви. Вартість послуг складає 7000,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг № 2 від 31.07.2023 Адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги № 58/2023 від15.06.2023 надані послуги: складання та подача до господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Вартість послуг складає 3000,00 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг № 3 від 04.10.2023 Адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги № 58/2023 від15.06.2023 надані послуги: забезпечення представництва інтересів Клієнта в господарському суді Запорізької області під час розгляду справи № 908/2131/2023. Вартість послуг складає 10000,00 грн.

Правову допомогу позивачу надавав адвокат Богославський В.А. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серія АР № 1134752 від 02.08.2023.

Абзацами 1, 2 ч. 8 ст. 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За визначенням ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зазначені положення кореспондуються з європейськими стандартами, зокрема п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R(81) 7, в якому передбачено, що, за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Отже, суд дійшов висновку, що поданими та вказаними вище документами підтверджено статус Богославського В.А., відтак правова природа зазначених витрат ПАТ «Електропівденмонтаж-10» є витратами на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розумінні статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вже зазначалось судом, позивачем подано докази на виконання послуг адвокатом (фактичного надання послуг), зокрема, підписані акти виконаних робіт на загальну суму 20000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. У зв`язку з цим суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Стосовно витрат на правову допомогу адвоката в частині - вивчення та правового аналізу матеріалів справи, здійснення розрахунку заборгованості, складання позовної заяви, визначеної актом приймання-передачі послуг № 1 від 28.06.2023 (7000,00 грн.) суд зазначає, що розмір наведених витрат на професійну правничу допомогу адвоката є співмірним, а тому зазначені витрати на суму 7 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Проаналізувавши роботи та послуги, надані позивачу адвокатом Богославським В.А., про які зазначено в Акті приймання-передачі наданих послуг № 2 від 31.07.2023, судом зазначається, що складання та подача до господарського суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (300,00 грн.) за своєю суттю не може бути віднесена до правової допомоги як окрема послуга, оскільки зі змісту зазначеного клопотання вбачається, що воно не стосується фахових правових знань. Крім того, клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів підписане головою правління ПАТ «Електропівденмонтаж-10». З урахуванням наведеного, такі витрати не підлягають відшкодуванню в складі витрат на професійну правову допомогу.

Що стосується визначеної актом приймання-передачі послуг № 3 від 04.10.2023 послуги - забезпечення представництва інтересів Клієнта в господарському суді Запорізької області під час розгляду справи № 908/2131/2023 (10000,00 грн.), суд зазначає, що матеріали справи № 908/2131/2023 свідчать, що представник позивача приймав участь у двох підготовчих судових засіданнях та двох засіданнях з розгляду справи по суті.

Враховуючи тривалість розгляду судових засідань і складність справи, вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в регіоні, суд дійшов висновку, що співмірною та обґрунтованою є вартість послуг за забезпечення представництва інтересів Клієнта в господарському суді Запорізької області в розмірі 6 000,00 грн.

Отже, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених адвокатом витратна професійну правничу допомогу, врахувавши час, витрачений адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, складністю справи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката та стягнення із відповідача на користь позивача 13000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, а у стягненні інших витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст., ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10», м. Запоріжжя до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», м. Київ в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар Запорізької області про стягнення 2 191 569,28 грн. заборгованості за договором на виконання робіт № 2405/2021 від 24.05.2021 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код ВП 19355964) на користь Приватного акціонерного товариства «Електропівденмонтаж-10», (69035, м. Запоріжжя, вул. Леоніда Жаботинського, буд. 25, прим. 13, ідентифікаційний код юридичної особи 00121844) 1 599 823 (один мільйон п`ятсот дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот двадцять три) грн. 84 коп. вартості виконаних робіт, 81 139 (вісімдесят одну тисячу сто тридцять дев`ять) грн. 94 коп. 3 % річних, 510 605 (п`ятсот десять тисяч шістсот п`ять) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 32 873 (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят три) грн. 55 коп. судового збору та 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 07» листопада 2023 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.