ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/911/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Бура Д.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Сухомлин О.В. (в режимі відеоконференції) - адвокат, ордер серії АЕ 1213431 від 17.07.2023

від відповідача: Жарський В.В. (довіреність №30/01-26 від 19.04.2023)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про стягнення 600174,31 грн.,

за зустрічним позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК"

про стягнення 59120,05 грн.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 600174,31 грн., з яких: 340992,00 грн. боргу за поставлений товар по договору №227 від 24.06.2019 за видатковими накладними №РН-30080 від 20.08.19, №РН-30085 від 24.08.19, №РН-30076 від 08.08.19; 43845,97 грн. пені; 37744,26 грн. 3 % річних; 177592,08 грн. інфляційних. Крім того, просить покласти на відповідача витрати по оплаті правничої допомоги у розмірі 30000,00грн. та 9002,61 грн. судового збору.

Позовні вимоги грунтуються на тому, що на виконання договору поставки №227 від 24.06.19 ТОВ "Клокворк" поставило товар у серпні 2019 року ДП "Житомирський бронетанковий завод", однак останній за вказаний товар не розрахувався.

У відзиві на позовну заяву (а.с.146 т.1) відповідач позов не визнав з тих підстав, що моментом поставки продукції є дата підписання сторонами видаткової накладної та Акту вхідного контролю, що підтверджує кількість продукції, яка приймається покупцем, тому саме з цієї дати виникає зобов`язання з оплати; позивач поставив продукцію за ціною, яка не відповідає Специфікації №4, тому у відповідача не виникло зобов`язання оплатити товар; строк оплати сторони не встановлювали, вимогу про сплату боргу позивач не направляв. Просить зменшити штрафні санкції, оскільки їх розмір складає 76 % від суми боргу, що є непомірним тягарем для підприємства та невиправданим прибутком для позивача; запроваджені карантинні заходи з 2020 року та воєнного стану в країні з березня 2022 року суттєво вплинули на господарську діяльність підприємства, яке є безпосереднім об`єктом атак з боку держави-агресора як підприємство оборонно-промислового комплексу; усі фінансові ресурси підприємства направлені на швидке відновлення боєздатності військової техніки та її повернення до збройних сил; стягнення додаткових нарахувань в період воєнного стану призведе до погіршення фінансового стану підприємства, порушення строків виконання договірних зобов`язань з Міністерством оборони по ремонту військової техніки, що матиме негативні наслідки для країни.

26.07.2023 надійшло клопотання Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про зменшення розміру штрафних санкцій на 99% від заявленої суми. Клопотання грунтується на тому, що важкий фінансовий стан у 2019 році не дав можливості провести розрахунки з позивачем ; епідемічна ситуація у країні у 2020 році призвела до перебоїв у роботі, оскільки працівники підприємства та контрагенти обмежили свою діяльність; підприємство є стратегічним об`єктом, приймає участь у посиленні обороноздатності країни , займається ремонтом військової техніки та не має інших джерел для надходження коштів; 04.03.2022 року збройні сили російської федерації здійснили ракетно-бомбові удари по території підприємства, що призвело до тяжких наслідків, знищено товарно-матеріальних цінностей на 38 мільйонів гривень, що призвело до збитків підприємства. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 05.03.22 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України; наявність обставин непереборної сили, відповідно до ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України, звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання в період з 24.02.22, у зв`язку з військовою агресією росії.

26.07.2023 до суду надійшла зустрічна позовна заява ДП "Житомирський бронетанковий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" про стягнення 59120,05 грн. штрафних санкцій за порушення строків поставки товару по договору №227 від 24.06.2019 , з яких: 41357,48 грн. пені, 17763,02грн. 7% штрафу.

Обгрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви позивач посилається на те, що обумовлений у договорі поставки товар був поставлений ТОВ"Клокворк" з порушенням строків поставки, що є підставою для нарахування та стягнення штрафу та пені згідно абз.3 ч.2 ст. 231 ГК України.

У відповіді на відзив (а.с.28 т.2) ТОВ "КЛОКВОРК" зазначає, що ціна товару, який поставлявся по Специфікації №4 становить 39000,00грн.за 1 штуку, однак під час формування видаткових накладних №РН-30080 та №РН-30085 була допущена помилка у ціні товару замість 39000,00грн. вказано 49000,00грн. за 1 штуку; помилка у первинних документах не відміняє проведеної господарської операції по договору №227; В Акті звірки за 2019 рік відповідач визнав борг за поставлений товар по вказаним накладним; заперечуючи проти позову відповідач не навів обгрунтувань того, з яких підстав він не визнає позов; листом №05/115 від 13.05.2021 позивач просив сплатити заборгованість по договору №227 (а.с.39 т.2).

Заперечуючи проти клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.82 т.2) ТОВ "КЛОКВОРК" зазначає, що підстав для зменшення розміру штрафних санкцій немає, оскільки борг до цього часу не сплачений; наведені відповідачем обставини не підтверджені доказами та не є підставою для зменшення розміру штрафних санкцій; позивач здійснює господарську діяльність в таких же умовах без державних дотацій, під час введених карантинних заходів та воєнного стану; борг виник більше чотирьох років тому, що ставить у скрутне матеріальне становище позивача, який здійснює поставку запасних частин та комплектуючих для військової техніки.

У відзиві на зустрічний позов (а.с.102 том 2) ТОВ "КЛОКВОРК" вимоги зустрічної позовної заяви не визнало з тих підстав, що товар був поставлений вчасно відповідно до Специфікації та умов договору; строк поставки необхідно вважати дату фізичного передання товару а не дату проведення перевірки та складання Акту вхідного контролю, на строки проведення яких товариство не може впливати; помилка у первинних документах на поставку товару по Специфікації №4 не відміняє факту поставки цього товару. Заявив, що під час розгляду зустрічної позовної заяви очікує понести витрати на послуги адвоката орієнтовно 25000,00грн.

У запереченнях на відповідь на відзив (а.с.122 том 2) ДП"Житомирський бронетанковий завод" зазначив, що правильність оформлення видаткової накладної покладається на постачальника товару; ТОВ "КЛОКВОРК" не надав належним чином оформленої накладної на поставку товару по Специфікації №4, що свідчить про відсутність обов`язку проведення оплати; Акт звірки не є документом про визнання позову, він лише відображає первинні документи та розрахунки по господарським операціям.

Рух справи.

04.07.2023 до суду надійшла вказана позовна заява.

Ухвалою від 06.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №906/911/23, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2023.

26.07.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.146).

26.07.2023 надійшло клопотання Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.173).

26.07.2023 до суду надійшла вказана зустрічна позовна заява.

Ухвалою від 27.07.2023 суд прийняв для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" про стягнення 59120,05 грн.

01.08.2023 до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ "КЛОКВОРК" (а.с.28 том 2).

07.08.2023 до суду надійшли заперечення ТОВ "КЛОКВОРК" на клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с.82 т.2).

07.08.2023 до суду надійшов відзив на зустрічний позов ТОВ "КЛОКВОРК" (а.с.102 т.2).

22.08.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив ДП "Житомирський бронетанковий завод" (а.с.122 том 2).

У судовому засіданні 11.09.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 26.09.2023.

У судовому засіданні 26.09.2023 оголошувались перерви до 03.10.2023.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги первісної позовної заяви з підстав викладених у ній та не визнав вимоги зустрічної позовної заяви з підстав викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги первісної позовної заяви не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вимоги зустрічної позовної заяви підтримав з підстав викладених у ній.

Встановлені судом обставини.

24.06.2019 між ДП «Житомирський бронетанковий завод» (покупець/відповідач за первісним позовом) та ТОВ «Клокворк» (постачальник/позивач за первісним позовом) укладено договір №227 (а.с.11), відповідно до п.1.1 якого, постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, надалі - "продукція", на умовах та в строки, передбачені договором.

Кількість та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору (п.2.1 договору).

За умовами п.п.3.1 - 3.3 договору, зокрема, поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки продукції (партії продукції) та передача її покупцю є підписання сторонами видаткової накладної та проходження вхідного контролю покупця. Постачання продукції здійснюється партіями. Асортимент та кількість кожної партії продукції визначається відповідною специфікацією. Право власності на продукцію переходить до покупця з моменту підписання представниками сторін видаткової накладної та проходження вхідного контролю, за яким продукцію визнано придатною для використання за призначенням.

Згідно з п.п.4.1, 4.2 договору, поставка продукції здійснюється за цінами, визначеними у відповідній специфікації і включають всі податки, збори й інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші витрати, пов`язані з поставкою продукції. Загальна сума договору складається із сум специфікацій до договору.

У розділі 5 договору сторонами погоджено умови платежів. Зокрема, п.5.1 передбачено, що оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізити іншого рахунка). Оплата покупцем здійснюється на підставі рахунків постачальника, виписаних на прийняту покупцем продукцію, що за результатами вхідного контролю визнана придатною для використання за призначенням.

Порядок, строки оплати та ціна встановлюються сторонами у відповідній специфікації (п.5.2 договору). Датою оплати, за продукцію (партію продукції), вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця (п.5.3 договору).

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору (п.11.5 договору).

Відповідно до умов договору, сторони склали Специфікації №1 від 24.06.2019, №2 від 18.07.2019, №3 від 18.07.2019, №4 від 15.08.2019, №5 від 30.09.2019, №6 від 12.12.2019, №7 від 17.12.2019, у яких погоджено найменування продукції, кількість, ціну за одиницю та її вартість, термін поставки, а також визначено умови оплати (а.с.18-24).

Висновки суду та норми права.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст.ст.627,629 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо вимог первісної позовної заяви ТОВ "КЛОКВОРК".

Згідно Специфікації №4, Позивач зобов`язався поставити на адресу Відповідача товар "ТКН-ЗБ прилад" у кількості 3 штуки. Умови оплати: 60 календарних днів з моменту поставки повного обсягу Продукції по даній Специфікації на склад Покупця та проходження вхідного контролю.

На виконання умов Договору та Специфікації №4, за рахунком-фактурою №0000253 від 19.08.2019 року, ТОВ "КЛОКВОРК" поставило на адресу ДП "ЖБТЗ" товар на загальну суму 176 400,00 грн., що підтверджується :

- видатковою накладною №РН-30080 від 20 серпня 2019 року на суму 117 600,00 грн. з ПДВ, поставлено 2 штуки товару. Поставка здійснена через перевізника ТОВ "Нова пошта" за експрес накладною 9452 (а.с.26,30);

- видатковою накладною №РН-30085 від 24 серпня 2019 року на суму 58 800,00 грн. з ПДВ, поставлено 1 штука товару. Поставка здійснена через перевізника ТОВ "Нова пошта" за експрес накладною 1213 (а.с.27,30).

Відповідач позов не визнав, вважає, що товар по Специфікації №4 не був поставлений, оскільки ціна у видаткових накладних №РН-30080 від 20 серпня 2019 року та №РН-30085 від 24 серпня 2019 року становить 39000,00 за 1 штуку, а не 49000,00грн. за 1 штуку, як це зазначено у вказаних видаткових накладних та не відповідає ціні , яка вказана у Специфікації №4.

У відповіді на відзив (а.с.28 т.2) ТОВ "КЛОКВОРК" пояснило, що у вказаних накладних допущено технічну помилку в ціні товару, тому позивач не заперечує аби розрахунки за товар, який поставлений по видаткових накладних №РН-30080 від 20 серпня 2019 року та №РН-30085 від 24 серпня 2019 року здійснювались виходячи із ціни 39000,00грн. без ПДВ за 1 одиницю.

Верховним Судом у постанові від 22 жовтня 2020 року у справі № 160/3055/19 зазначено, що відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 805/686/17-а, від 12 липня 2019 року у справі № 808/109/18, від 9 липня 2019 року у справі № 810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Таким чином, позивач поставив товар на загальну суму 176400,00грн. по видаткових накладних №РН-30080 від 20 серпня 2019 року та №РН-30085 від 24 серпня 2019 року відповідно на 117600,00грн. та на 58800,00грн., по специфікації №4.

Згідно Специфікації №3, Позивач зобов`язався поставити на адресу Відповідача товар на суму 548640,00 грн. Умови оплати: 60 календарних днів з моменту поставки партії Продукції по даній Специфікації на склад Покупця та проходження вхідного контролю.

На виконання умов Договору та Специфікації №3, ТОВ "КЛОКВОРК" поставило на адресу ДП "ЖБТЗ" товар на суму 164592,00грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-30076 від 08.08.2019. Поставка здійснена через перевізника ТОВ "Нова пошта" за експрес накладною №2703 (а.с.30,31).

Проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати товару не виконав, внаслідок чого станом на день звернення позивача з позовом до суду та на час розгляду справи у суді перед позивачем існує заборгованість в сумі 340992,00грн. (176400+164592=340992).

У Специфікаціях передбачено, що оплата проводиться протягом 60 календарних днів з моменту поставки партії Продукції по даній Специфікації на склад Покупця та проходження вхідного контролю.

Моментом поставки продукції (партії продукції) та передача її покупцю є підписання сторонами видаткової накладної та проходження вхідного контролю покупця (п.3.1 договору).

З наведеного убачається, що фактична поставка товару на склад покупця залежить від дій продавця (позивача), а проходження вхідного контролю, тобто приймання товару по якості - від дій покупця (відповідача), які мають вчинятися протягом вказаних 60 календарних днів, тому і оплата прийнятого товару по факту здійснюється до спливу 60 календарних днів з моменту фактичної поставки товару позивачем.

Враховуючи викладене, поставлений позивачем товар відповідач зобов`язався перевірити та оплатити у строк до:

- 19.10.2019 року по накладній №РН-30080 від 20 серпня 2019 року на суму 117600,00грн.;

- 24.10.2019 року по накладній №РН-30085 від 24 серпня 2019 року на суму 58800,00 грн.;

- 08.10.2019 року по накладній №РН-30076 від 08.08.2019 на суму 164592,00грн.

Вказані накладні не підписані зі сторони відповідача, однак вони відображені в Акті звірки розрахунків , який підписаний директором та головним бухгалтером підприємства (а.с.29 т.1).

Згідно Постанови Верховного суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, Акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відповідач докази оплати поставленого товару по вказаних накладних чи його повернення продавцю не надав. Товар, який поставлявся по накладним №РН-30080 від 20 серпня 2019 року та №РН-30085 від 24 серпня 2019 року не оплачений. Акт звірки підписаний директором та головним бухгалтером підприємства. В Акті звірки не можуть відображатися господарські операції та первинні документи, яких не існувало.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 340992,00 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, позивач на підставі п.7.2 договору просить стягнути з відповідача пеню, що згідно розрахунку позивача становить 43845,97 грн. (а.с.5).

За нормами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.2 договору, визначено, що за порушення строків проведення остаточного розрахунку з оплати продукції, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожен день невиконання зобов`язань.

Суд, з урахуванням положень ч.6 ст.232 Господарського кодексу України зауважує, що нарахування пені може проводитися за шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, за кожен місяць прострочки окремо по кожній накладній, оскільки вони мають різний строк оплати, а тому мають різний період початку прострочення сплати та закінчення шестимісячного строку.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.09.2019р. у справі №906/696/18.

Суд, перевіривши розрахунки пені за допомогою "Калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи Ліга, встановив, що розмір пені з врахуванням приписів Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" становить 43845,97 грн. та підлягає стягненню.

Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" просить зменшити розмір штрафних санкцій на 99% від заявленої суми. Клопотання грунтується на тому, що важкий фінансовий стан у 2019 році не дав можливості провести розрахунки з позивачем ; епідемічна ситуація у країні у 2020 році призвела до перебоїв у роботі, оскільки працівники підприємства та контрагенти обмежили свою діяльність; підприємство є стратегічним об`єктом, приймає участь у посиленні обороноздатності країни , займається ремонтом військової техніки та не має інших джерел для надходження коштів; 04.03.2022 року збройні сили російської федерації здійснили ракетно-бомбові удари по території підприємства, що призвело до тяжких наслідків, знищено товарно-матеріальних цінностей на 38 мільйонів гривень, що призвело до збитків підприємства. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 05.03.22 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України; наявність обставин непереборної сили, відповідно до ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України, звільняє відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання в період з 24.02.22, у зв`язку з військовою агресією росії.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічне право суду визначено і частиною 3 статті 551 ГК України, яка встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Вказані правила частини третьої статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач заперечив щодо зменшення розміру пені посилаючись на те, що борг виник ще у 2019 році і вже тривалий час відповідач не здійснює розрахунки, позивач також здійснює господарську діяльність в умовах запроваджених карантинних заходів та військового стану в країні.

Зважаючи на те, що порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, відповідачем доведено, що 04.03.2022 року збройні сили російської федерації здійснили ракетно-бомбові удари по території підприємства, що призвело до знищення товарно-матеріальних цінностей; підприємство є стратегічним об`єктом, приймає участь у посиленні обороноздатності країни , займається ремонтом військової техніки та не має інших джерел для надходження коштів; крім пені позивач просить стягнути інфляційні та 3% річних, які не підлягають зменшенню; з метою недопущення збагачення кредитора за рахунок боржника, суд вважає за можливе зменшити пеню на 50% та стягнути з відповідача на користь позивача 21923,00 грн. відповідач

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача відповідач має сплатити 177592,08грн. інфляційних та 37744,26грн. 3% річних.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Перевіривши наведений у позовній заяві розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на предмет відповідності умовам договору та нормам чинного законодавства України (а.с.5), здійснивши власний перерахунок за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій ІПС LIGA 360, суд встановив, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "КЛОКВОРК" підлягають задоволенню в розмірі 578251,34грн., з яких: 340992,00грн. боргу, 21923,00 грн. пені, 37744,26 грн. 3 % річних, 177592,08 грн. інфляційних. Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення 21922,97 грн. пені.

Щодо розподілу судових витрат первісного позивача.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод".

Обгрунтовуючи вимоги зустрічної позовної заяви позивач посилається на те, що обумовлений у договорі поставки товар був поставлений ТОВ"Клокворк" з порушенням строків поставки , які встановлені у Специфікаціях №1 від 24.06.2019, №2 від 18.07.2019, №3 від 18.07.2019, №4 від 15.08.2019, №5 від 30.09.2019, №6 від 12.12.2019, №7 від 17.12.2019.

При цьому, позивач вважає, що строком поставки необхідно вважати дату Актів вхідного контролю, за якими фактично поставлений відповідачем товар був фактично прийнятий покупцем.

За приписами ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Як убачається з умов договору та встановлено судом, ТОВ"Клокворк" відповідає лише за поставку товару у встановлені сторонами строки, а Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" має лише 60 днів від дати поставки, тобто від дати, яка зазначена у накладній, - для здійснення перевірки поставленого товару та для оплати фактично прийнятого товару, як це передбачено п.3 Специфікацій.

Оскільки дата акту вхідного контролю залежить лише від волі відповідача, який зацікавлений у пізнішій даті його складання з метою набути право на штрафні санкції, не справедливо рахувати дату поставки з дати Акту вхідного контролю.

Судом не встановлено порушення ТОВ"Клокворк" строків поставки. Товар по вказаним Специфікаціям поставлено вчасно, в строки/терміни встановлені сторонами у специфікаціях. .

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача за зустрічною позовною заявою є необґрунтованими та недоведеними, не відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Первісний позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" (12441, Житомирський район, смт.Новогуйвинське, вул.Дружби Народів, 1 ; код 07620094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛОКВОРК" (49044, м.Дніпро, вул.Жуковського,1; код 38114713) - 340992,00 грн. боргу, 37744,26 грн. річних, 177592,08 грн. інфляційних, 21923,00 грн. пені, 9002,61 грн. судового збору.

3. Відмовити в позові в частині стягнення 21922,97 грн. пені.

4.Відмовити в задоволені зустрічного позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.11.23

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам до ЕК