ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2023 р. Справа№ 925/775/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 (повний текст складено 04.07.2023)

у справі № 925/775/23 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Черкаська обласна військова адміністрація,

2. Акціонерне товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітен»

про стягнення 20 912,55 грн,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У червні 2023 року перший заступник керівника Черкаської обласної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою в інтересах держави, в особі Черкаської обласної військової адміністрації (далі - Черкаська ОВА), Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця»), у якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мітен» (далі - ТОВ «Мітен») на користь Державного бюджету України шляхом зарахування на рахунок АТ «Укрзалізниця» 20 912,55 грн пені за договором постачання продовольчих товарів тривалого зберігання та/або пакувальних товарів для їх фасування.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на неналежне виконання ТОВ «Мітен» умов договору, зокрема, в частині недотримання строку поставки обумовленого товару.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 повернуто позовну заяву прокурора від 07.06.2023 №15/2-633вих.23 з доданими до неї документами.

Оскільки прокурор не усунув недоліки позовної заяви у визначений ухвалою від 14.06.2023 строк, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з додатками прокурору на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Зокрема, дослідивши подані прокурором докази на підтвердження отримання Черкаською ОВА листа №15/2-546вих-23, суд встановив, що останні є роздруківкою, за твердженням прокурора, з системи документообігу, яка завірена представником прокуратури, втім такий документ жодним чином не підписаний. На ньому відсутній фізичний підпис виконавця, а також немає доказів накладення кваліфікованого електронного підпису.

Оскільки у суду немає можливості пересвідчитись у дійсному отриманні Черкаською ОВА листа Черкаської обласної прокуратури №15/2-546вих-23, суд дійшов висновку, що станом на 04.07.2023 прокурор вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху не виконав, докази направлення або отримання листа на адресу Черкаської обласної військової адміністрації не надав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023, прокурор звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до Господарського суду Черкаської області для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права (ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») та з порушенням процесуального права (ст. ст. 4, 53, 174 ГПК України).

Позиції учасників справи.

Учасники справи відзиви на апеляційну скаргу не надали.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.07.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/775/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 до надходження матеріалів справи №925/775/23.

07.08.2023 матеріали справи №925/775/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 у справі №925/775/23. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О. судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. у відпустці).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2023 прийнято апеляційну скаргу до провадження у визначеному складі суду. Розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У червні 2023 року прокурор звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави, в особі Черкаської ОВА та АТ «Укрзалізниця» та просив стягнути з ТОВ «Мітен» на користь Державного бюджету України шляхом зарахування на рахунок АТ «Укрзалізниця» 20 912,55 грн пені за договором постачання продовольчих товарів тривалого зберігання та/або пакувальних товарів для їх фасування.

До позовної заяви прокурор серед іншого долучив лист №15/2-974ВИХ-22 від 18.11.2022, адресований Департаменту агропромислового розвитку Черкаської ОДА, у якому прокуратура просила надати детальну інформацію щодо виявлення порушень, зокрема, причин їх виникнення, вжитих заходів з усунення та відшкодування збитків, в т.ч. претензійно-позовної роботи Департаменту та/або інших уповноважених органів з цих питань. Вказану інформацію прокурор просив надати в строк до 23.11.2022.

Листом №11237/02/09-04-07 від 24.11.2022 Департамент агропромислового розвитку Черкаської ОДА повідомив прокурору, що не здійснював розрахунок та стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань з поставки товарів, в т.ч. претензійно-позовну роботу, а також що Черкаська ОВА всебічно підтримуватиме ініціативу прокуратури в разі прийняття рішення реалізації функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених Законом України «Про прокуратуру».

Листом №15/2-82ВИХ23 від 26.01.2023 прокуратура звернулась до Черкаської ОВА та Департаменту агропромислового розвитку Черкаської ОДА та просило надати інформацію, пояснення та копії документів в найкоротший термін.

Листом №02/09-05.01-28//2964 від 07.02.2023 на №15/2-82ВИХ23 від 26.01.2023 Департамент повідомив прокуратурі про те, що ТОВ «Мітен» було надіслано лист претензію перерахувати на рахунок АТ «Укрзалізниця» 20 912,55 грн пені за несвоєчасну поставку товару.

Листом №15/2-187ВИХ-23 від 20.02.2023 прокуратура просила Департамент повідомити про результати розгляду претензії до ТОВ «Мітен», вжиті заходи щодо стягнення пені у судовому порядку в разі незадоволення вимог Департаменту.

Листом б/н б/д на лист №15/2-187ВИХ-23 від 20.02.2023 (вх. прокуратури №6791-23 від 28.02.2023) Департамент повідомив прокуратурі, що станом на дату цього листа повідомлення про вручення претензії не надходило.

Листом №15/2-1072ВИХ22 від 20.12.2022 прокуратура пропонувала АТ «Укрзалізниця» вжити самостійних заходів щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання договору постачання; про результати розгляду і вжиті заходи прокуратура просила її інформувати.

Листом №ц-7-91/13-23 від 04.01.2023 АТ «Укрзалізниця» повідомило прокуратуру, що штрафні санкції (пеня) за прострочення поставки товарів є доходом державного бюджету; вжиття заходів щодо повернення штрафних санкцій до державного бюджету, зважаючи на обсяг прав і обов`язків сторін тристоронніх договорів, перебуває у компетенції замовника, а права платника (АТ «Укрзалізниця») в даному випадку не порушуються. АТ «Укрзалізниця» наголосило, що у разі виникнення спірних питань щодо виконання зобов`язань за тристоронніми договорами, які будуть стосуватись порядку здійснення роз0рахунків та/або своєчасності здійснення платежів, АТ «Укрзалізниця» забезпечить вжиття необхідних заходів для захисту інтересів держави.

Листом №15/2-546вих-23 від 18.05.2023 прокуратура на виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомила Черкаську ОВА та АТ «Укрзалізниця», що відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура встановила підстави для представництва інтересів держави в особі Черкаської ОВА, АТ «Укрзалізниця» шляхом пред`явлення позову до ТОВ «Мітен» про стягнення пені за договором в сумі 20 912,55 грн та про пред`явлення позовної заяви до суду.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 14.06.2023 позовну заяву прокурора залишено без руху та постановлено у строк, який не перевищує десяти днів з дня вручення цієї ухвали позивачу, усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду докази завчасного направлення до подання позову до суду в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Черкаської ОВА та АТ «Укрзалізниця» вказаного вище листа Черкаської окружної прокуратури від 18.05.2023 № 15/2-546вих-23.

Цю ухвалу Черкаська обласна прокуратура отримала 20.06.2023 (а. с. 26).

20.06.2023 з листом №15/2-687ВИХ-23 прокурор надав копії листів Черкаської ОВА (вих. №01/01-48/5295/01/01-48/14049 від 19.06.2023) та АТ «Укрзалізниця» (б/н від 16.06.2023) з повідомленнями цих осіб про отримання ними листа прокуратури від 18.05.2023 № 15/2-546вих-23.

За текстом супровідного листа до суду від 20.06.2023 №15/2-687ВИХ-23 прокурор зазначив, що 18.05.2023 прокуратура на виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» направила на адресу позивачів звичайною поштовою кореспонденцією лист №15/2-546вих-23 про пред`явлення позовної заяви до суду, а отже докази його направлення в розумінні господарського процесу (опис до цінного листа, квитанції установи поштового зв`язку тощо) відсутні. Разом з тим, вказаний лист отриманий адресатами, про що вони надали відповідні підтвердження про його вхідну реєстрацію у відповідних системах документообігу: Черкаської ОВА - №5295/01/01-48 від 22.05.2023; АТ «Українська залізниця» - №Ц-11626/0/75-23 від 23.05.2023.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), який набрав чинності 15.07.2015. Частина 1 цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з абз. абз. 1 та 2 ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абз. 4 цієї частини.

Здійснивши аналіз абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII, Велика Палата Верховного Суду в п. 37 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У п. 76 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону №1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (див. п. 27 зазначеної постанови).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в п. 69 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, пп. 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі №911/2169/20 та п. 40 постанови від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Разом з тим відповідно до абз. абз. 1-3 ч. 4 ст. 23 Закону №1697-VII наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону №1697-VII, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло з власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону №1697-VII, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункти 8.33-8.41).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Наявність бездіяльності компетентного органу повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом за конкретних фактичних обставин.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як встановлено абз. 1 ч. 1, ч. 4 ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Суд першої інстанції зазначив, що 20.06.2023 від прокуратури надійшов супровідний лист, в якому зазначено, що Черкаська обласна прокуратура на виконання вимог абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону №1697-VII 18.05.2023 на адресу позивачів направила лист №15/2-546вих-23 про пред`явлення вказаної позовної заяви до суду. Прокурор поінформував суд, що вказаний лист направлявся звичайною поштовою кореспонденцією, а отже докази його направлення в розумінні господарського процесу (опис до цінного листа, квитанції установи поштового зв`язку тощо) відсутні. Водночас прокурор стверджує, що вказаний лист отриманий адресатами, про що вони надали відповідні підтвердження про його вхідну реєстрацію у відповідних системах документообігу: Черкаської ОВА - №5295/01/01-48 від 22.05.2023; АТ «Українська залізниця» - №Ц-11626/0/75-23 від 23.05.2023.

Дослідивши подані прокурором докази на підтвердження отримання Черкаською ОВА листа №15/2-546вих-23, місцевий господарський суд встановив, що останній є роздруківкою, за твердженням прокурора, з системи документообігу, яка завірена представником прокуратури, втім такий документ жодним чином не підписаний. На ньому відсутній фізичний підпис виконавця, а також немає доказів накладення кваліфікованого електронного підпису.

За таких підстав суд першої інстанції вважав відсутньою можливість пересвідчитись у дійсному отриманні Черкаською ОВА листа прокуратури №15/2-546вих-23.

Колегія суддів апеляційної інстанції з таким висновком місцевого господарського суду не погоджується та зазначає таке.

З листом вих. №15/2-687ВИХ23 від 20.06.2023 (надійшов до Господарського суду Черкаської області 20.06.2023) прокурор надав копії листів Черкаської ОВА (вих. №01/01-48/5295/01/01-48/14049 від 19.06.2023) та АТ «Укрзалізниця» (б/н від 16.06.2023) з повідомленням цих осіб про отримання ними листа прокуратури від 18.05.2023 № 15/2-546вих-23.

Тобто, прокурор надав докази не відправлення свого листа, а докази його отримання адресатами (як кінцевого результату такого відправлення, що, зрозуміло, підтверджує і факт направлення відповідного документа).

Роздруківка з системи електронного документообігу листа Черкаської ОВА містить такі реквізити, які є частиною обов`язкових реквізитів електронного документа відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»: реєстраційний номер - 01/01-48/5295/01/01-48/14049; дату реєстрації - 19.06.2023 та відповідний штрих-код. Формування (автоматичне) та відтворення (в т. ч. на паперовому носії під час роздруківки з бази електронного документообігу) цих вихідних даних (як обов`язкових реквізитів електронного документа) відбувається після скріплення документа кваліфікованим електронним підписом підписанта. Наявність на роздруківці документа зазначених реквізитів свідчить про те, що такий документ дійсно зареєстрований в системі електронного документообігу.

Згідно з ч. 4 ст. 27 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронні дані, які відправлені та отримані з використанням кваліфікованої електронної довірчої послуги реєстрованої електронної доставки, мають презумпцію цілісності електронних даних, їх гарантованої передачі ідентифікованим відправником та гарантованого отримання ідентифікованим отримувачем, а також точності дати і часу відправки та отримання електронних даних, які вказуються під час надання цієї послуги.

Отже, лист-повідомлення Черкаської ОВА №01/01-48/5295/01/01-48/14049 від 19.06.2023 містить достатньо відомостей, які надають можливість вважати його доказом завчасного направлення до подання позову до суду в порядку ч. 4 ст. 23 Закону №1697-VII 18.05.2023 на адресу Черкаської ОВА листа Черкаської окружної прокуратури від 18.05.2023 №15/2-546вих-23.

Що стосується надання доказів накладення на лист-повідомлення Черкаської ОВА кваліфікованого електронного підпису, то в ухвалі про повернення позовної заяви така вимога виступає вже додатковою, про яку не зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху. Крім того питання про необхідність подання прокурором такого додаткового доказу цілком могло бути вирішено під час підготовчого провадження у справі.

Крім того суд першої інстанції у спірній ухвалі послався на відсутність на листі-повідомленні Черкаської ОВА від 19.06.2023 фізичного підпису виконавця. Проте цей лист містить реквізити двох осіб, причетних до його створення: підписувача - заступника голови Черкаської ОВА, та іншої особи (в нижньому лівому куті із зазначенням номеру телефону), котра є безпосереднім виконавцем документа (принаймні, його проекту). А отже незрозуміло, фізичний підпис якого суб`єкта електронного документообігу - автора чи підписувача (в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»), на думку місцевого суду, мав містити документ.

Зважаючи на викладене, висновок місцевого суду про повернення позовної заяви прокурору є передчасним, зробленим зокрема без належного і повного урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».

Окремо апеляційний суд відзначає, що у застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції.

ЄСПЛ вказав, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (Shishkov., № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20.02.2014).

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви з підстав, наведених судом першої інстанції, є передчасним як з урахуванням обставин, наведених вище, так і з точки зору дотримання права особи на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга (з урахуванням її вимог) підлягає задоволенню частково, ухвала місцевого господарського суду у цій справі має бути скасована, а справа - передана суду першої інстанції на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 у справі №925/775/23 задовольнити частково.

Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 04.07.2023 у справі №925/775/23 скасувати.

Справу №925/775/23 передати на розгляд Господарському суду Черкаської області на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України, за наявності підстав, визначених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова