ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023м. ХарківСправа № 922/3818/23

Господарський суд Харківської області у складі

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Захарова Дмитра Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Салтівське трамвайне депо" (61129, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 109, ідентифікаційний код 37766028)
про стягнення 16077,28 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - адвоката Данілюка О.В.

відповідача - не з`явився

3-ї особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

28.08.2023 Фізична особа-підприємець Захаров Дмитро Михайлович (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (відповідач) про стягнення 16077,28 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 10597,48 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 2050,74 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 2872,70 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 556,36 грн.

Позивач також просив розгляд цієї справи провести в порядку спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обгрунтовані простроченням відповідачем сплати судового збору, стягнутого рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15, що стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 16077,28 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 10597,48 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 2050,74 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 2872,70 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 556,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3818/23. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання з розгляду справи по суті призначено на "02" жовтня 2023 р. об 11:30 год. Залучено до участі у справі 3-ю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Салтівське трамвайне депо" (61129, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 109, ідентифікаційний код 37766028). Зобов`язано позивача надіслати 3-й особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами листом з описом вкладення не пізніше двох днів з дня вручення копії цієї ухвали, докази чого надати суду протягом 5 днів з дня вручення копії цієї ухвали. Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 251 ГПК України, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 178 ГПК України). Встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення із урахуванням вимог ст. 167 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено 3-й особі строк для подання пояснення щодо позову - до 27 вересня 2023 р., проте не менше 5 днів з дня отримання копії позовної заяви.

26.09.2023 до суду від позивача надійшла заява (вх.№26091) про долучення до матеріалів справи доказів надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу 3-ї особи.

Позивач та його представник у судове засідання 02.10.2023 не з`явились.

27.09.2023 позивач подав до суду заяву (вх.№26168), в якій просив провести судове засідання, призначене на 02.10.2023 об 11:30, без участі позивача та його представника.

Представники відповідача та 3-ї особи у судове засідання 02.10.2023 не з`явились, до суду повернулися копії ухвал суду про відкриття провадження у справі, які були надіслані судом відповідачу та 3-й особі на відому суду адресу їх місцезнаходження, проте ці ухвали суду не було вручено відповідачу та 3-й особі у зв`язку з їх відсутністю за вказаною адресою.

Ухвалою суду від 02.10.2023 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про проведення судового засідання без участі позивача та його представника (вх.№26168 від 27.09.2023), судове засідання з розгляду справи № 922/3818/23 по суті було відкладено на 23.10.2023 о 10:00 год у зв`язку з необхідністю викликати відповідача в суд через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Представник позивача у судовому засіданні 23.10.2023 просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 23.10.2023 не з`явився, до суду повернулася копія ухвали суду від 02.10.2023 про відкладення судового засідання з розгляду справи № 922/3818/23 по суті на 23.10.2023 о 10:00 год, яку було надіслано судом відповідачу на відому суду адресу його місцезнаходження, проте ухвалу суду не було вручено відповідачу у зв`язку з його відсутністю за вказаною адресою.

Представник 3-ї особи у судове засідання 23.10.2023 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим повідомленням №428.

В судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання від 23.10.2023 про оголошення у судовому засіданні перерви з розгляду справи по суті на 30.10.2023 о 15:00 год у зв`язку з необхідністю надання представником позивача додаткових доказів.

Присутній у судовому засіданні 30.10.2023 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідач у судове засідання 30.10.2023 не з`явився, про дату, час і місце цього судового засідання повідомлений належним чином.

Копію ухвали суду від 04.09.2023 про відкриття провадження у справі було надіслано на адресу місцезнаходження відповідача: вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією адресою містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень (штрих-кодовий ідентифікатор 738) повернуто до суду за зворотною адресою з відміткою пошти від 14.09.2023 "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), а також Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б та від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Також, судове рішення, пов`язане з рухом цієї справи було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Також, відповідно до вимог ч. 4 ст. 122 ГПК України про дату, час і місце розгляду справи 23.10.2023 та 30.10.2023 відповідача було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі у встановлені чинним процесуальним Законом порядку та спосіб, а також надання відповідачу достатньо часу для реалізації ним процесуальних прав передбачених ГПК України.

Разом з цим, судом ураховується, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, в тому числі, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Оскільки днем отримання відповідачем ухвали суду від 04.09.2023 про відкриття провадження у справі є 14.09.2023 (дата відмітки в поштовому повідомленні, повернутому на адресу суду), відповідач мав подати відзив на позовну заяву не пізніше 29.09.2023.

Проте відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надав.

Отже ураховуючи те, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 ГПК України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

3-я особа у судові засіданні з розгляду справи по суті 02.10.2023, 23.10.2023 та 30.10.2023 явку свого представника не забезпечила, про дату, час та місце розгляду цього судового засідання повідомлена належним чином.

В ухвалі суду від 04.09.2023 про відкриття провадження у справі встановлено 3-й особі строк для подання пояснення щодо позову - до 27 вересня 2023 р., проте не менше 5 днів з дня отримання копії позовної заяви.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження поштових відправлень (штрих-кодовий ідентифікатор 060) копію позовної заяви і додані до неї документи отримано 3-ю особою 29.09.2023, проте станом на цей час пояснення щодо позову 3-я особа до суду не надала.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20 (далі-Рішення-3) стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 (далі-Рішення-1) з травня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 6509,93 грн, а також 3 % річних з 08.05.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 1803,46 грн, а всього стягнуто 8313,39 грн; інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 (далі-Рішення-2) з липня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 1679,79 грн, а також 3 % річних з 03.07.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 486,36 грн, а всього стягнуто 2166,15 грн.

У позовній заяві також зазначено, що Рішенням-3 встановлено наступне:

- Рішенням-1 стягнуто з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ ВАГОНОРЕМОНТНИЙ ЗАВОД" (далі-Відповідач) на користь ПРИВАТНОЇ ФІРМИ "ЗНАК" 418101,66 грн основного боргу, 152970,41 грн інфляційних втрат, 34641,32 грн 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12116,00 грн.

- ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2016 у справі № 922/1165/15 замінено стягувача - ПРИВАТНУ ФІРМУ "ЗНАК" на його правонаступника- ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 50317980, відкритому 25.02.2016 КОМІНТЕРНІВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ ХАРКІВСЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ щодо виконання наказу ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛ. від 08.05.2015 у справі № 922/1165/15.

- Рішенням-2 стягнуто з Відповідача на користь ПРИВАТНОЇ ФІРМИ "ЗНАК" суму інфляційних втрат в розмірі 165939,47 грн., суму 3% річних в розмірі 2646,33 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 3371,72 грн.

- постановою ХАРКІВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ від 15 березня 2016 р. у справі № 922/2910/15 замінено сторону-первісного стягувача ПРИВАТНУ ФІРМУ "ЗНАК" на нового стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 49961437, відкритому КОМІНТЕРНІВСЬКИМ ВІДДІЛОМ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ ХАРКІВСЬКОГО МІСЬКОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ щодо виконання рішення ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛ. від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 на підставі наказу цього суду № 922/2910/15 від 03.07.2015.

- між ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 21.04.2020 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 частину своїх прав кредитора щодо зобов`язань, а саме-передав право вимоги від Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним Рішення-1 та Рішення-2 в частині сплати судових зборів.

- одночасно з укладенням цього договору ОСОБА_2 , згідно акту приймання-передачі документів від 21.04.2020, передав ОСОБА_1 документи, які підтверджують право вимоги до відповідача.

На підставі викладеного, позивачем у позові зазначено, що з 21.04.2020 ОСОБА_1 є новим кредитором для відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним зобов`язань.

У позовній заяві також зазначено, що між фізичною особою-підприємцем Захаровим Дмитром Михайловичем (далі-Позивач) та ОСОБА_1 25.08.2023 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно умов якого ОСОБА_1 відступив позивачу право вимоги від Відповідача сплати інфляційних втрат, починаючи з квітня 2020, а також 3 % річних, починаючи з 23.04.2020, через прострочення Відповідачем сплати суми судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та суми судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15.

Згідно акта приймання-передачі документів від 25.08.2023 ОСОБА_1 передав позивачу документи, які засвідчують права, що передаються.

Відповідачу 28.08.2023 було направлено позивачем повідомлення про укладення між ОСОБА_1 та позивачем договору про відступлення права вимоги від 25.08.2023 з копією цього договору, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та поштовою накладною.

Позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 16077,28 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 10597,48 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 2050,74 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 2872,70 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 556,36 грн.

Відповідач в установлений судом строк відзив на позов до суду не надав, позовні вимоги не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом позову у цій справі є стягнення 16077,28 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 10597,48 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 2050,74 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 2872,70 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 556,36 грн.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до Комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з травня 2015 р. по березень 2020 р. включно в розмірі 6509,93 грн, стягнути з відповідача на свою користь 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської обл. від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 08.05.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 1803,46 грн, стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з липня 2015 р. по березень 2020 р. включно в розмірі 1679,79 грн, а також 3 % річних з 03.07.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 486,36 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20 позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з Комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі №922/1165/15 з травня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 6509,93 грн, а також 3 % річних з 08.05.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 1803,46 грн. Крім того, стягнуто з Комунального підприємства Харківський вагоноремонтний завод на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 року у справі №922/2910/15 з липня 2015 року по березень 2020 року включно в розмірі 1679,79 грн, а також 3 % річних з 03.07.2015 по 22.04.2020 включно в розмірі 486,36 грн.

Зокрема, у заочному рішенні Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20 установлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі №922/1165/15 стягнуто з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" на користь приватної фірми "Знак" 418101,66 грн основного боргу, 152970,41 грн інфляційних втрат, 34641,32 грн 3% річних та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12116,00 грн. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.04.2016 у справі №922/1165/15 замінено стягувача - ПРИВАТНУ ФІРМУ "ЗНАК" на його правонаступника- ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 50317980, відкритому 25.02.2016 Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо виконання наказу Господарського суду Харківської області від 08.05.2015 у справі № 922/1165/15. Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі 922/2910/15 стягнуто з відповідача на користь приватної фірми "Знак" суму інфляційних втрат в розмірі 165939,47 грн, суму 3% річних в розмірі 2646,33 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 3371,72 грн. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 у справі № 922/2910/15 замінено сторону-первісного стягувана приватну фірму "Знак" на нового стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні ВП № 49961437, відкритому Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 на підставі наказу цього суду від 03.07.2015 № 922/2910/15. Між ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_1 21.04.2020 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно умов якого ОСОБА_2 передав Позивачу право вимоги від Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним вищевказаних рішень в частині сплати судових зборів. Одночасно з укладенням цього договору ОСОБА_2 , згідно акту приймання-передачі документів від 21.04.2020, передав Позивачу документи, які підтверджують право вимоги до Відповідача. Таким чином, з 21.04.2020 Позивач є новим кредитором для Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним Зобов`язань. Позивач надіслав Відповідачу лист-повідомлення від 23.04.2020 з розрахунком суми інфляційних втрат та 3 % річних та копією договору про відступлення права вимоги від 21.04.2020, доказом чого є опис вкладення до цінного листа, накладна та фіскальний чек (додаток 10), про те, що між ОСОБА_2 та Позивачем 21.04.2020 укладено договір про відступлення права вимоги до Відповідача щодо сплати останнім інфляційних втрат та 3 % річних в зв`язку з невиконанням ним Зобов`язань. Також в вищезгаданому листі Позивач вимагав від Відповідача сплатити Позивачу 3% річних та інфляційні втрати в зв`язку з невиконанням Відповідачем Зобов`язань. Оскільки до теперішнього часу Відповідач прострочив сплату судового збору згідно рішень, на підставі статті 625 ЦК України він повинен сплатити 3% річних та інфляційні втрати за період цього прострочення.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки на час розгляду цієї справи № 922/3818/23, заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20 набрало законної сили та є чинними, суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України вказане є підставою для звільнення позивача від доказування обставин, встановлених під час розгляду вказаної справи.

Отже як установлено заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі № 641/3218/20, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги 21.04.2020 щодо сплати останнім інфляційних втрат, а також 3 % річних через прострочення відповідачем сплати суми судового збору, стягнутих рішеннями Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15.

Судом також установлено, що 25.08.2020 між фізичною особою-підприємцем Захаровим Дмитром Михайловичем та ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ОСОБА_1 відступив позивачу право вимоги від відповідача сплати інфляційних втрат починаючи з квітня 2020, а також 3 % річних починаючи з 23.04.2020 через прострочення відповідачем сплати суми судового збору, стягнутих рішеннями Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15.

На виконання п. 3.1 договору відступлення права вимоги від 25.08.2023 ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 прийняв згідно акта приймання-передачі документів від 25.08.2023 наступні документи:

1. копію рішення Господарського суду Харківської обл. від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15,

2. копію ухвали Господарського суду Харківської обл. від 05.04.2016 у справі №922/1165/15,

3. копію рішення Господарського суду Харківської обл. від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15,

4. копію постанови Харківського апеляційного господарського суду від 15 березня 2016 у справі № 922/2910/15,

5. договір відступлення права вимоги від 21.04.2020,

6. копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.09.2020 у справі №641/3218/20.

28.08.2023, на виконання п. 3.2. договору про відступлення права вимоги від 25.08.2020, позивач направив відповідачу повідомлення про заміну кредитора від 28.08.2023, в якому вимагав негайно сплатити позивачу суму 16077,28 грн.

Матеріали справи не містять ні доказів сплати відповідачем судового збору, стягнутого рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15, ні доказів сплати суми 16077,28 грн.

При цьому, відповідач в установлений судом строк відзив на позов до суду не надав, позовні вимоги не спростував.

Отже матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем сплати судового збору, стягнутого рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ч. 2 ст. 625 ЦК України суд зазначає наступне.

Верховний суд України в постанові від 05.12.2011 у справі № 16/164(2010) дійшов висновку, що частина п`ята статті 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц вказала, що, відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже частиною 2 ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц відступила від правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15, яка полягала у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 03.10.2018 у справі № 520/10054/13-ц.

Розглядаючи справу № 459/3560/15-ц, Верховний Суд в постанові від 16.05.2018 вказав, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України.

Такі висновки щодо відповідальності з підстав ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, викладені в постановах Верховного Суду України № 6-113цс14 від 01.10.2014, № 5-86кз 16 від 30.03.2016, № 6-1946цс15 від 06.07.2016.

Згідно ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк його виконання. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст. 599, 600, 604-609 ЦК України саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, що також підтверджується, в тому числі, постановами Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/11249/17, від 21.02.2018 у справі № 910/6984/17 та від 14.05.2018 у справі № 910/8829/17.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 липня 2019 у справі № 905/600/18, постанови Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 912/2750/18 та від 03.02.2020 у справі № 569/613/19; постанова Верховного суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12). Отже, інфляційні втрати та проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями.

Таким чином, системний аналіз положень статей 11, 509, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що обов`язок відшкодувати інфляційні втрати та 3% річних за невиконання зобов`язання є зобов`язанням у розумінні статті 509 цього Кодексу.

Крім того, за базу для нарахування інфляційних втрат та 3% річних після кожного чергового рішення суду за тим самим зобов`язанням слід вважати суму основного зобов`язання з доданими до неї сумами інфляційних втрат та 3% річних, встановлених рішеннями попередніх судів.

Ця правова позиція підтверджена постановою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 та постановами Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 904/10242/17, від 04.12.2018 у справі № 913/63/18, від 22.09.2021 у справі № 910/5452/18 та від 10.11.2021 у справі № 2-7250/11-ц.

Ураховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду та те, що матеріалами справи підтверджено прострочення відповідачем сплати судового збору, стягнутого рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 та від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15, суд вважає, що позивач правомірно нарахував на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно вказаних судових рішень за вказані у позовній заяві періоди.

Разом з тим, перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 9590,02 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору в розмірі 12116,00 грн згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 6285,02 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 1217,22 грн, а також інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору в розмірі 3371,72 грн згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 1749,04 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 338,74 грн. В решті позову слід відмовити.

Ураховуючи те, що позов задоволено частково та те, що згідно наявного у справі пенсійного посвідчення №2 Серії ААМ №444114 від 26.01.2023 позивач є інвалідом 2 групи, а тому згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору та ураховуючи те, що позов задоволено частково, згідно з положеннями пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 280,79 грн слід стягнути з відповідача на користь Державного бюджету.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 11, 509, 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу України та ст. 4, 20, 73, 74, 75, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково у розмірі 9 590,02 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507) на користь Фізичної особи-підприємця Захарова Дмитра Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 9 590,02 грн, з яких: інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 6 285,02 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2015 у справі № 922/1165/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 1 217,22 грн, інфляційні втрати за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з квітня 2020 по червень 2023 року включно в розмірі 1 749,04 грн, 3% річних за період прострочення сплати судового збору згідно рішення Господарського суду Харківської області від 17.06.2015 у справі № 922/2910/15 з 23.04.2020 по 28.08.2023 включно в розмірі 338,74 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

В решті позову відмовити.

Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 1 280,79 грн покласти на відповідача: Комунальне підприємство "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507).

Стягнути з Комунального підприємства "Харківський вагоноремонтний завод" (вул. Плеханівська, буд. 96, м. Харків, 61001, ідентифікаційний код 34859507) на користь Державного бюджету (Отримувач коштів: ГУК Харків обл/мХар Шевченк/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37874947, Банк отримувача: Казначейство України(ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО): 899998, Рахунок отримувача: UA3020653, Код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 1 280,79 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "06" листопада 2023 р.

Суддя І.О. Чистякова