ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2786/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

за участю:

Арбітражного керуючого Дарієнко В.Д.;

Представник Головного управління ДПС в Одеській області - Реут Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023

по справі №916/2786/23

за заявою кредитора: Головного управління ДПС в Одеській області

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД»

про визнання банкрутом

суддя суду першої інстанції - Лепеха Г.А.

місце винесення ухвали: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст ухвали складено та підписано: 13.07.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД», посилаючись на неспроможність боржника виконати грошові зобов`язання перед кредитором.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.07.2023, зокрема:

- відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД»;

- визнано грошові вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» в сумі 16 475 940,33 грн.;

- введено мораторій на задоволення вимог кредиторів;

- введено процедуру розпорядження майном. Розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД» призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича;

В мотивах прийнятої ухвали, суд першої інстанції послався на те, що станом на дату подання заяви про визнання банкрутом сума заборгованості ТОВ «Софа ЛТД» перед кредитором становить 64 685 832,16 грн., зокрема, 16 475 940,33 грн. - основний платіж, решта - пеня та штрафні санкції, що виникла по акцизному податку на пальне, по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, по податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на підставі податкових повідомлень.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 року по справі №916/2786/23 та ухвалити постанову, якою у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «СОФА ЛТД» відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

Скаржник зазначає, що матеріали справи № 916/2786/23 не містять доказів направлення Боржнику заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство і доданих до неї документів листом з описом вкладення, що є порушенням частини 2 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства

Судом першої інстанції в порушення норм процесуального права (ст.ст. 162, 164, 172, 174, ГПК України) та неправильним застосуванням норм матеріального права (частині 2 статті 34, ч.3 ст.37 Кодексу) прийнято до розгляду заяву Кредитора та відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «СОФА ЛТД».

Крім того, скаржник зауважує, що законодавцем (абзац 6 частини другої статті 34 Кодексу) встановлені особливі вимоги до заяви контролюючого органу, а також умови ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство з огляду на його повноваження, як органу стягнення податкового боргу чи недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Так, до заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до ПК України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку.

В матеріалах справи № 916/2786/23 відсутні докази вжиття Кредитором заходів щодо укладення можливого договору про переведення права вимоги та звернення до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір, хоча Кредитор розпочав дану процедуру шляхом направлення повідомлення про визначення джерелом погашення податкового боргу дебіторської заборгованості платника податків від 22.11.2021 року за № 30725/6/15-32-13-04-09.

Тобто, ГУ ДПС в Одеській області не вчинені усі дії, передбачені для можливості погашення існуючого боргу за рахунок дебіторської заборгованості боржника, зокрема пунктом 87.5 статті 87 та пунктом 95.22. статті 95 ПК України.

Невжиття контролюючим органом сукупності передбачених ПК України заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу до ініціювання цим органом провадження у справі про банкрутство боржника може свідчити про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження, серед іншого шляхом заявления контролюючим органом вимог про стягнення коштів з рахунків платника податків (абзац 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України), надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України), стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості (абзаци 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України).

Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2786/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2786/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 по справі №916/2786/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

07.08.2021 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 у справі № 916/2786/23.

Призначено справу № 916/2786/23 до розгляду на 31.10.2023 о 14:00 год. 11.09.2023 до суду надійшов відзив Головного управління ДПС в Одеській області на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

15.09.2023 до суду надійшов відзив Арбітражного керуючого Дарієнко В.Д., відповідно до якого останній просить залишити без змін ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, арбітражний керуючий просить визнати обов`язковою явку керівника та засновника Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» ОСОБА_1 .

26.10.2023 до суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» про відкладення розгляду справи, у звязку з участю представника скаржника і іншому судовому засіданні призначеному у Господарському суді міста Києва.

Колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки:

1) представник скаржника, якого завчасно повідомлено про час і місце розгляду справи, надав перевагу здійсненню своїх процесуальних прав та обов`язків щодо представництва інтересів в іншій справі, самостійно визначивши пріоритети своєї діяльності. Тому участь представника Позивача в іншому судовому засіданні не може виправдати відкладення розгляду цієї справи і, як наслідок, порушення строків її розгляду;

2) представник скаржник не був позбавлені права взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;

3) ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023 явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась.

4) Колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» є скаржником по справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, з яких товариство не погоджується з ухвалою суду першої інстанції. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.

5) Судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» та його представника.

В судовому засіданні 31.10.2023 Арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. та представник Головного управління ДПС в Одеській області заперечували щодо доводів апеляційної скарги, просили ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 залишити без змін.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції ухвалив розглянути справу у судовому засіданні 31.10.2023 з огляду тієї обставини, що явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалась, та судом апеляційної інстанції вжито усіх можливих заходів для повідомлення учасників справи.

31.10.2023 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є наявність або відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

Як зазначалось вище та вбачається з матеріалів справи, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Софа ЛТД», у зв`язку з заборгованістю у розмірі 64 685 832,16 грн., зокрема, 16 475 940,33 грн. - основний платіж, решта - пеня та штрафні санкції, що виникла по акцизному податку на пальне, по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, по податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на підставі податкових повідомлень.

Статтею 1 КУзПБ визначено, що неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом.

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

За змістом частин першої- третьої статті 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі із зазначенням обов`язкових реквізитів та викладу обставин, що є підставою для звернення до суду. Заява кредитора, також, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

До заяви кредитора - контролюючого органу, уповноваженого відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, іншого органу, який відповідно до закону здійснює контроль за справлянням інших обов`язкових платежів на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, додаються докази вжиття заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу або іншої заборгованості у встановленому законодавством порядку (абзац 6 частини другої статті 34 КУзПБ).

Отже, законодавець встановив обов`язкову кваліфіковану умову ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство з огляду на його повноваження, як органу стягнення податкового боргу чи недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та правовий механізм забезпечення погашення цих боргів за рахунок коштів і майна платників податків, обов`язок реалізації якого покладено на контролюючі органи відповідно до спеціального законодавства.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що на контролюючий орган покладено обов`язок подання разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство всіх доказів вжиття заходів забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до компетенції та в порядку передбаченому спеціальним законодавством, що регулює відносини, які виникають у сфері справляння відповідних податків і зборів.

Відсутність або неповнота таких доказів досліджується господарським судом станом на час ініціювання контролюючим органом провадження у справі про банкрутство та відповідно до частини третьої статті 37 КУзПБ можуть бути підставою для залишення заяви про відкриття провадження у справі без руху з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог КУзПБ.

Відповідно до п. 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами є, зокрема, податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 41.4 статті 41 ПК України визначено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

Спеціальний порядок стягнення податкового боргу платників податків регулюється, зокрема, статтями 87, 95-99 ПК України.

Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами (п. 87.2 статті 87 ПК України)

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абзац 1 п. 95.3 ст. 95 ПК України).

Механізм виконання судових рішень про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, який передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Водночас спеціальним законодавством щодо справляння податків і зборів, окрім стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, передбачено й інші заходи погашення податкового боргу за рахунок майна боржника (на підставі відповідного судового рішення), а саме: продаж майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі; стягнення готівкових коштів; стягнення дебіторської заборгованості платника податків.

У абзацах 2, 3 пункту 95.3 ст. 95 ПК України визначено, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Відповідно до п. 95.22. статті 95 ПК України контролюючий орган звертається до суду щодо стягнення з дебіторів платника податку, що має податковий борг, сум дебіторської заборгованості, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи, у рахунок погашення податкового боргу такого платника податків.

У разі відмови платника податків, що має податковий борг, від укладення з контролюючим органом договору щодо переведення права вимоги дебіторської заборгованості такий контролюючий орган звертається до суду щодо зобов`язання платника податків укласти зазначений договір (абзац 4 пункту 87.5 статті 87 ПК України).

В контексті зазначених положень Податкового кодексу України системне тлумачення статті 34 КУЗБ дає підстави для висновку, що тільки вжиття контролюючим органом сукупності передбачених спеціальним законодавством заходів стягнення податкового боргу чи недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо такі заходи не призвели до погашення боргу, може бути передумовою для ініціювання контролюючим органом справи про банкрутство боржника.

Відсутність або неповнота доказів на підтвердження вчинення контролюючим органом дій щодо стягнення податкового боргу чи недоїмки досліджується господарським судом станом на час ініціювання контролюючим органом провадження у справі про банкрутство та, відповідно до частини третьої статті 37 КУзПБ можуть бути підставою для залишення заяви про відкриття провадження у справі без руху з підстав, передбачених статтею 174 ГПК України, з урахуванням вимог КУзПБ.

Таку правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 21.03.2023 у справі № 910/21899/21 та від 30.09.2021 у справі № 910/410/21, від 31.05.2022 у справі № 917/1234/21

Стосовно вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення (погашення) податкового боргу Головного управління ДПС в Одеській області, в цій частині колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, відповідно до наступного.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 420/4283/19 за адміністративним позовом Головного управління ДФС в Одеській області до ТОВ «СОФА ЛТД» про стягнення податкового боргу адміністративний позов Головного управління ДФС в Одеській області задоволено:

1. Стягнуто з усіх відкритих рахунків в банках ТОВ «СОФА ЛТД» (, вул Чорноморського Козацтва 141, м. Одеса, 65013) заборгованість по податку на додану вартість з ввезених на територію України товарів у розмірі 12 093 230,80 грн. (дванадцять мільйонів дев`яносто три тисячі двісті тридцять гривень вісімдесят копійок), на бюджетний рахунок - 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАГІ), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Суворовський р-н/14060100;

2. Стягнуто з ТОВ «СОФА ЛТД» заборгованість по податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 10 202 604,00 грн.(десять мільйонів двісті дві тисячі шістсот чотири гривні), на бюджетний рахунок - 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Суворовський р-н/11021000;

3. Стягнуто з ТОВ «СОФА ЛТД» заборгованість по акцизному податку на пальне у розмірі 42 515 183,02 грн. (сорок два мільйони п`ятсот п`ятнадцять гривень сто вісімдесят три гривні дві копійки) на бюджетний рахунок 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м.Одесі/Суворовськийр-н/14021900;

4. Стягнуто з ТОВ «СОФА ЛТД» заборгованість по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування у розмірі 2 380,00 грн. (дві тисячі триста вісімдесят гривень)., на бюджетний рахунок 5009, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код 38016923, отримувач коштів УК у м. Одесі/Суворовський р-н/21080900.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень 21.11.2019 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по справі № 420/4283/19 набрало законної сили.

На виконання цього рішення суду контролюючий орган звернувся з платіжними інструкціями (інкасовими дорученнями) на примусове списання (стягнення) до банків, обслуговуючих боржника, щодо списання з розрахункових рахунків боржника суми податкової заборгованості, а саме: АТ «Укргазбанк», АТ «Акцент-Банк», АТ «Айбокс Банк», АТ «Південний», АТ АКБ «Конкорд», АТ «Перший інвестиційний Банк», АТ КБ «Приватбанк», Філія Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Враховуючи те, що вищевказана заборгованість не погашена, то Головного управління ДПС в Одеській області звернулося з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

Так, відповідно до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 ПК України, орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок стягнення податкового боргу регулюється ст.ст. 95-99 ПК України, відповідно до яких стягнення коштів з рахунків платника податку у банках, обслуговуючих такого платника здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органом.

Відтак, Податковий кодекс України встановлює особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання є контролюючі органи в розумінні податкового кодексу.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові рахунки в Україні у національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.11.2004 №22. Даний механізм передбачає оформлення інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу. При цьому, судове рішення, на підставі якого з платника податків стягуються кошти, відповідно до п. 12.4 зазначеної інструкції, до банку не подається. Натомість реквізити відповідного судового рішення зазначаються в самому інкасовому дорученні.

З урахуванням наведеного, законодавством передбачено окремий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Разом з тим, доказами на підтвердження безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора - органу доходів і зборів є: рішення суду про стягнення грошових коштів у рахунок погашення податкового боргу, що набрало законної сили; інкасові доручення для примусового стягнення коштів у дохід бюджету в рахунок погашення податкового боргу.

Так, до заяви про відкриття провадження справи про банкрутство прикладено витяги з відповідних реєстрів щодо відсутності рухомого та нерухомого майна боржника, прикладено відповідне листування з боржником з якого вбачається, що податковий орган вживав заходи для реалізації положень п. 95.22 ст.95 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом були здійснені заходи щодо стягнення коштів з рахунків платника, проте інкасові доручення були повернуті банком без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках.

З урахуванням вищевикладеного, контролюючим органом, вжито всіх реально можливих до виконання, за наявних обставин, заходів щодо стягнення боргу, а оскільки такі заходи не призвели до погашення податкового боргу, який підтверджений судовим рішенням, що набрало законної сили та повернутими інкасовими дорученнями, заявник звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Водночас докази, які б спростовували встановлені обставини та висновки суду першої інстанції, скаржником у порядку, передбаченому положеннями статей 74, 76- 77 ГПК України не надано, а, відтак, не доведено, що контролюючий орган не здійснив усі, передбачені законодавством заходи щодо погашення податкового боргу.

Таким чином, доводи скаржника наведені у апеляційній скарзі про те, що контролюючий орган не здійснював всіх передбачених законодавством заходів щодо погашення податкового боргу, спростовуються доказами наявними у матеріалах справи.

У відповідності до ч. 3 ст. 39 ч. 1 ст. 28 КУзПБ, якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість.

Станом на дату подання заяви про визнання банкрутом сума заборгованості ТОВ «Софа ЛТД» перед кредитором становить 64 685 832,16 грн., зокрема, 16 475 940,33 грн. - основний платіж, решта - пеня та штрафні санкції, що виникла по акцизному податку на пальне, по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операції у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, по податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники, по податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), на підставі податкових повідомлень.

Стосовно призначення розпорядника майна у справі, необхідно вказати наступне.

Так, на запит суду щодо автоматичного визначення кандидатури арбітражного керуючого надано довідку на арбітражного керуючого Динник В.В.

Також, матеріали справи місять заяву арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення його розпорядником майна ТОВ «Софа ЛТД».

Відповідно до ч. 21 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією у разі відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюється з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім відомостей, передбачених частиною першою статті 34, частиною другою статті 116 цього Кодексу, повинна містити пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією.

У разі якщо заява ініціюючого кредитора або боржника - фізичної особи про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не містить пропозиції щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією або до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не додано заяви цього арбітражного керуючого про участь у справі, або з підстав, визначених частиною третьою статті 28 цього Кодексу, цього арбітражного керуючого не може бути призначено розпорядником майна або керуючим реструктуризацією, або заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство подано боржником - юридичною особою, призначення арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна або керуючого реструктуризацією здійснюється господарським судом самостійно з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, у порядку, що діяв до дня введення цього Кодексу в дію, шляхом застосування автоматизованої системи.

За приписами ч. 1 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства кандидатура арбітражного керуючого визначається судом шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Арбітражним керуючим Динник В.В. заяви зі згодою про призначення розпорядником майна ТОВ „Софа ЛТД" не надано.

Поряд з цим, до суду надійшла заява арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про призначення розпорядником майна боржника.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку щодо призначення розпорядником майна боржника арбітражного керуючого, заява якого подана до суду.

Разом з тим, судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики, а роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11.11.1996 [«Cantoni v. Frace», заява № 17862/91, §31-32), «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, §65)].

Поміж іншого, суд керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

За таких обставин, суд першої у даній справі дійшов вірного висновку про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство боржника, а також про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Крім того, колегія суддів зауважує, що подання ТОВ «СОФА ЛТД» до господарського суду відзиву на заяву Головного управління ДПС в Одеській області про відкриття провадження у справі про банкрутство, свідчить про те, що ТОВ «СОФА ЛТД» було ознайомлено зі змістом заяви Головного управління ДПС в Одеській області та додатками, якими Кредитор обґрунтовує свої грошові вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи заява про порушення справи про банкрутство направлена Головним управлінням ДПС в Одеській області на електронну адресу боржника - , отже твердження ТОВ «СОФА ЛТД» про відсутність в матеріалах справи №916/2786/23 доказів направлення боржнику заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство і доданих до неї документів листом з описом вкладення не є підставою для скасування ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених в ухвалі Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 у справі № 916/2786/23 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду постановлена з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 у справі №916/2786/23 та, відповідно апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД» - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 13.07.2023 по справі №916/2786/23- залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «СОФА ЛТД».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.11.2023.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир