РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/897/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лосинівська»,

, вул. Шевченка, 1, смт. Лосинівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16663, ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Лосиніський маслосирзавод»,

, вул.Київська, 9, смт. Лосинівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16663, ІНФОРМАЦІЯ_2

про стягнення 5 464 521, 88 грн

За участю представників сторін:

від позивача: адвокат Пода В.В., посвідчення №001246 від 17.02.2023;

від відповідача: адвокат Бондар Я.О., посвідчення №001263 від 17.03.2023;

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

29.06.2023 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лосинівська» до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОСИНІВСЬКИЙ МАСЛОСИРЗАВОД" про стягнення 5 464 521, 88 грн, з яких 2985736,24 грн заборгованості по оплаті товару, поставленого згідно договору поставки № 0908/19-01 від 09.08.2019 року, 105596,00 грн 3% річних з простроченої суми, 1 656 119,72 грн пені та 567 783,11 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 149 286,81 грн штрафу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання; сторонам встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

05.09.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечив проти позову вцілому, зауважив, що розрахунок заборгованості є неправомірним та необгрунтованим, зазначивши, що мав всі законні підстави притримати оплату за Товар до моменту, усунення Продавцем недоліків передбачених п. 5.3. Договору, оскільки ветеринарний документ не передавався водію (експедитору) як додаток до товарно-транспортних документів. Відповідач вказує на те, що перехід права власності на поставлений товар не відбувся у порядку п.1. 2. Договору. При цьому відповідачем вказано, що у зв`язку з відсутністю погодженої сторонами ціни в Договорі поставки та відсутністю Протоколу погодження цін, що є невід`ємною частиною договору, він вважає договір поставки не укладеним.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

До початку розгляду справи по суті відповідачем подано до суду додаткові докази на підтвердження викладеної у відзиві на позов позиції.

03.10.2023 суд розпочав розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання 03.10.2023 представника не направив, повноважний представник відповідача взяв участь у судовому засіданні.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "ЛОСИНІВСЬКА" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОСИНІВСЬКИЙ МАСЛОСИРЗАВОД" (Покупець) був укладений договір поставки № 2402/22-01 (надалі - Договір).

За умовами Договору (п. 1.1, 1.2) Продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених Договором передати у власність Покупця Товар, а Покупець приймає та оплачує прийнятий Товар. Товаром за цим Договором є сировина : молоко коров`яче, власного виробництва. Перехід права власності від Продавця до Покупця здійснюється після фактичного приймання Товару за місцезнаходженням Покупця, підписання всіх необхідних документів.

Відповідно до п. 1.3. Договору усі необхідні товарно-транспортні документи та документи щодо якості Товару, необхідність яких передбачена чинним законодавством України, Продавець зобов`язаний передати Покупцю в момент поставки Товару, а у випадку якщо Покупцем було все ж прийнято Товар без вищезазначених документів, Продавець зобов`язується надати такі документи невідкладно на наступний день.

Згідно п.1.4 Договору загальна кількість сировини поставленої відповідно до умов даного Договору визначається загальною сумою всіх видаткових накладних.

За умовами Договору (п.2.1.2. та 2.2.1.) Продавець зобов`язаний при передачі товару передати всі необхідні супроводжувальні документи, а саме: ветеринарна довідка ( з першого дня постачання молока один раз на місяць), товаро-транспортна накладна, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах п.3.1, 3.5. даного Договору оплатити прийнятий Товар.

Пунктом 3.1. Договору сторони обумовили, що ціна на Продукцію визначається в Протоколах погодження цін, що є невід`ємними частинами Договору. Ціна за сировину узгоджується Покупцем і Постачальником і фіксується в протоколах погодження цін до діючого Договору.

Термін оплати Товару Покупцем складає п`ятнадцять календарних днів з моменту отримання Товару (п.3.9 Договору).

Відповідно до п. 5.2. Договору у випадку несвоєчасного здійснення Покупцем розрахунків за відвантажений Товар, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення оплати Товару більше ніж на 5 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

У випадку ненадання Продавцем Покупцю необхідних супровідних документів, що мають бути передані разом з Товаром, що визначені в п.2.1.2. Договору, або передання документів, що містять помилки або неточності Покупець може притримати оплату за Товар до моменту усунення Продавцем недоліків передбачених даним пунктом Договору ( п.5.3 Договору).

Умовами п.8.1., 8.2. Договору сторони погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін, строк Договору починає свій перебіг у момент, визначений п.8.1 Договору та закінчується 31.12.2022 року.

Договір містить підписи сторін та скріплений печатками обох сторін.

В позовній заяві позивач вказує, що згідно Договору ним було поставлено відповідачу Товар на загальну суму 3 565 736,24 грн. Проте, відповідно до видаткових накладних, підписаних та скріплених печатками сторін, № № 76-108, та №№ 115-119, №128, №№ 130-134, № №136-137, №№ 140-143, №№ 145-147, №№ 149-152, №№ 154-157, №№165-167, №170, № 173, що містяться в матеріалах справи,

позивач в період з 25.02.2022 по 06.05.2022 року поставив відповідачеві товар на загальну суму 3515183,19 грн. Зазначене також підтверджується спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини та товарно-транспортними накладними, підписаними та скріпленими печатками сторін та штампами відповідача, що містяться в матеріалах справи (а.с. 21 - 201 т.І, а.с.1-144 т.ІІ).

Згідно Акту звірки взаєморозрахунків за травень 2022 року, підписаного та скріпленого печатками сторін, сторони визнали, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.05.2022 становить 3085736,23 грн (а.с.145 т.ІІ).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач частково розрахувався з позивачем, сплативши протягом періоду з 01.06.2022 по 16.09.2022 року 100000,00 грн, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення з позивача заборгованість по оплаті поставленого товару в сумі 2985736,24 грн.

Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 173 - 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Майново-господарськими визнаються цивільно - правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Дослідивши матеріали справи суд відхиляє доводи відповідача відносно того, що договір є неукладеним, оскільки п. 8.1. Договору сторони погодили, що Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Належним чином засвідчена копія Договору, що містисься в матеріалах справи (а.с.16-20 т.І) свідчить про те, що Договір підписаний обома сторонами та скріплений відтисками печаток позивача та відповідача.

Щодо відсутності погодженої сторонами ціни в Договорі та Протоколу погодження цін, суд приймає до уваги, що видаткові накладні№ № 76-108, №№ 115-119, №128, №№ 130-134, № №136-137, №№ 140-143, №№ 145-147, №№ 149-152, №№ 154-157, №№165-167, №170, № 173, що містяться в матеріалах справи підписані сторонами та скріплені їх печатками, як первинні документи підтверджують факт передачі Товару від позивача відповідачу та містять зазначення ціни товару, що переданий Продавцем Покупцю. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ціна Товару, що зазначена у видаткових накладних № № 76-108, №№ 115-119, №128, №№ 130-134, № №136-137, №№ 140-143, №№ 145-147, №№ 149-152, №№ 154-157, №№165-167, №170, № 173 є погодженою сторонами ціною Договору.

Суд також відхиляє доводи відповідача стосовно того, що перехід права власності на поставлений товар не відбувся у порядку п.1. 2. Договору зважаючи на те, що видатковими накладними № № 76-108, та №№ 115-119, №128, №№ 130-134, № №136-137, №№ 140-143, №№ 145-147, №№ 149-152, №№ 154-157, №№165-167, №170, № 173, спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини та товарно-транспортними накладними, підписаними та скріпленими печатками сторін та штампами відповідача, що містяться в матеріалах справи (а.с. 21 - 201 т.І, а.с.1-144 т.ІІ), підтверджено фактичне приймання товару відповідачем за його місцезнаходженням.

Щодо посилань відповідача на відсутність ветеринарної довідки при передачі Товару, суд виходить з того, що відповідно до п.1.3. Договору, сторони погодили, що усі необхідні товарно-транспортні документи та документи щодо якості Товару, необхідність яких передбачена чинним законодавством України, Продавець зобов`язаний передати Покупцю в момент поставки Товару, а у випадку якщо Покупцем було все ж прийнято Товар без вищезазначених документів, Продавець зобов`язується надати такі документи невідкладно на наступний день. Отже при фактичній відсутності документів щодо якості Товару, відповідач не був позбавлений можливості вимагати у Продавця надати такі документи невідкладно на наступний день після порушення умов п.2.1.2. Договору, а також відмовитись від прийняття наступної партії Товару після недотримання Продавцем вимоги щодо передачі необхідних супроводжувальних документів.

Проте матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що фактичне поставлення Товару, на виконання Договору, здійснювалось з кінця лютого 2022 до початку травня 2022 року.

При цьому також враховано, що позивач листом вих № 2609/22 від 26.09.2022 (досудова претензія) звертався до відповідача з вимогою сплати боргу в розмірі 2985736,24 грн, проте матеріали справи не містять доказів надання відповідачем відповіді на дану вимогу або зустрічної вимоги відповідача про надання позивачем необхідних супроводжувальних документів визначених Договором.

Враховуючи викладене, судом відхиляється за недоведеністю доводи відповідача щодо наявності правових підстав для притримання оплати за Товар відповідно до п.5.3 Договору.

Відповідач у відзиві посилається на порушення позивачем п 2.1.3 Договору, згідно якого Позивач зобов`язаний на кожен день поставки партії Товару виписувати та надавати відповідачу «Податкову накладну» та загальну накладну на молоко. Продавець зобов`язаний вчинити дії щодо складення податкової накладної на суму поставленого Товару в електронній формі з дотриманням вимог визначених законодавством, що містить електронний цифровий підпис уповноваженої Продавцем особи, та обов`язково зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням граничних строків, згідно вимог Податкового кодексу. Як зазначає відповідач за період з лютого по травень 2022 року Позивачем лише частково здійснено реєстрацію податкових накладних, відповідно до даних бухгалтерського обліку загальна вартість податкового кредиту зареєстрована Позивачем становить на суму 480 247,80 грн, в той же час загальна сума за поставлений товар становить 594 289,41 грн. Відповідач вказує, що порушення порядку та строку складання/реєстрації податкової накладної призвело до втрати права на податковий кредит з податку на додану вартість, тому в порядку положень згідно п. 5.6. Договору, позивач зобов`язаний сплатити відповідачу кошти в розмірі невідшкодованого з бюджету податку на додану вартість.

Відповідачем на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем надано суду довідки про незареєстровані податкові накладні від 02.10.2023 та відомість про виплату грошових коштів від 02.10.2023, проте матеріали справи не містять первинних документів (видаткових касових ордерів) на підтвердження виконання відповідачем зобов`язань з оплати поставленого Товару за Договором. Щодо відсутності належної реєстрації податкових накладних позивачем, суд виходить з того, що стягнення коштів в розмірі невідшкодованого з бюджету податку на додану вартість на користь відповідача не є предметом розгляду даної справи.

Враховуючи викладене подані відповідачем докази не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачем в якості додатку до клопотання про перенесення судового засідання від 04.09.2023 було подано до суду проект мирової угоди, згідно тексту якого (п.1) (а.с.203, т.ІІ) відповідач визнає, що його заборгованість перед позивачем становить 2985736,24 грн.

Отже докази, що містяться в матеріалах справи в сукупності свідчать, що позивач виконав свої зобов`язання шляхом поставки товару, відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 2985736,24 грн.

Положеннями ст.610, 611 Цивільного кодексу України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 105596,00 грн три проценти річних, 567783,11 грн інфляційних втрат, 1656119,72 грн пені та 149286, 81 грн штрафу на підставі п.5.2 Договору. Відповідачем заперечено проти нарахування господарських санкцій у визначених позивачем розмірах, проте конт-розрахунку відповідачем суду не надано, доказів погашення боргу матеріали справи не містять.

Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з того, що відповідач припустився прострочення виконання зобов`язання по оплаті поставленого товару, з нього підлягає стягненню 567783,11 грн нарахованого на суму боргу індексу інфляції та 105596,00 грн трьох процентів річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 5.2. Договору у випадку несвоєчасного здійснення Покупцем розрахунків за відвантажений Товар, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення оплати Товару більше ніж на 5 календарних днів, Покупець зобов`язаний сплатити Продавцю штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

На підставі умов Договору (п. 5.2), позивач, за неналежне виконання відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, нарахував штраф у розмірі 149286, 81 грн. Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань по оплаті поставленого товару, а тому з нього підлягає стягненню штраф в сумі 149286, 81 грн.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Положеннями ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань по оплаті поставленого товару, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 1656119,72 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 81967,84 грн покладається на відповідача.

Оскільки відповідач своєчасно з позивачем не розрахувався, позивач правомірно звернувся з відповідною позовною заявою до суду. За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 173 - 175, 193 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 205, 526, 530, 546, 549, 625, 626, 629 Цивільного кодексу України, ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОСИНІВСЬКИЙ МАСЛОСИРЗАВОД" (16663, смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Київська, 9; код 21403660) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Лосинівська» (, вул. Шевченка, 1, смт. Лосинівка, Ніжинський район, Чернігівська область, 16663) 2 985 736, 24 грн заборгованості, 105 596,00 грн відсотків річних, 1 656 119,72 грн пені, 567 783,11 грн інфляційних втрат, 149 286,81 грн штрафу та 81 967,84 грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 31.10.2023.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст.256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/