УХВАЛА

08.11.2023Справа № 910/15619/23

Суддя Картавцева Ю.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про забезпечення позову у справі № 910/15619/23

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод»

про стягнення 8 333 886,38 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Попільнянський комбікормовий завод" про стягнення 8 333 886,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості необлікованого об`єму природнього газу, з огляду на що позивач просить суд стягнути 8 333 886,38 грн заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 07.11.2023.

12.10.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду зазначеної заяви позивача, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення підготовчого засідання 07.11.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

30.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив.

06.11.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

06.11.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив та заява про забезпечення позову.

07.11.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли доповнення до заяви про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про забезпечення позову з урахуванням поданих доповнень до заяви, суд зазначає наступне.

Так, позивач просить суд вжити заходи такі забезпечення позову:

1) накласти арешт у межах суми 8 458 894,68 грн. на: (1) єдиний майновий комплекс, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод», з реєстраційним номером 19515107 та вартістю 2 016 291,48 грн (за адресою: Житомирська обл., Попільнянський р., с. Попільня, вулиця Прикордонників, будинок 65); (2) на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод», що знаходяться на його рахунках у банківських та/або інших фінансово-кредитних установах.

2) заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод» відчужувати транспортні засоби та інше наявне рухоме майно, що належить на праві власності.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову заявник зазначає, що предметом позову у справі № 910/15619/23 є стягнення заборгованості, яка виникла у відповідача перед позивачем на підставі рішення комісії з розгляду актів про порушення, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) або зміна режиму нарахування об`ємів природного газу №23/12-21 від 23.12.2021 щодо донарахування необлікованого обсягу (об`єму) у розмірі 220199,45 м3 на загальну суму 8 333 886,38 грн за період з 01.10.2021 по 28.10.2021.

При цьому, обґрунтованість та правомірність дій позивача була встановлена у ході розгляду справи № 906/70/22, що підтверджується постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.07.2023.

Водночас, відповідач після закінчення розгляду справи № 906/70/22 розпочав процедуру реорганізації юридичної особи, що підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 85 станом на 27.09.2023, зокрема з 04.08.2023 було обрано нового директора Туревича Ігоря Вікторовича, а попередній керівник Котенко Тарас Анатолійвич став головою комісії з реорганізації.

Позивач зазначає, що наслідком процедури реорганізації юридичної особи є перехід майна та грошових коштів відповідача до інших юридичних осіб, що ускладнить ефективність захисту порушених прав позивача.

Крім того, позивач вказує, що відповідач здійснює також такі види діяльності як: 49.20 Вантажний залізничний транспорт; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами. На переконання позивача, наведене вказує на те, що у відповідача у власності також знаходяться транспортні засоби або інше рухоме майно.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Так, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову зводяться до того, що наразі відповідачем здійснюється процедура реорганізації юридичної особи, наслідком якої є перехід майна та грошових коштів відповідача до інших юридичних осіб.

Частиною 1 статті 104 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

З викладеного вбачається, що наслідком реорганізації юридичної особи є перехід до правонаступників не лише прав та майна, але й обов`язків юридичної особи, що реорганізується.

Питання щодо заміни сторони правонаступником врегульовано приписами ст. 52 ГПК України, відповідно до якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Тобто, процесуальним законодавством врегульовано питання заміни сторони правонаступником в межах існуючого спору, що свідчить про можливість ефективного захисту прав позивача без необхідності повторного звернення до суду з новим позовом.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач, крім іншого, просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Попільнянський комбікормовий завод» відчужувати транспортні засоби та інше наявне рухоме майно, що належить на праві власності, однак, не зазначає про яке конкретно рухоме майно йде мова та не надає доказів на підтвердження його наявності у відповідача.

Більше того, сам позивач вказує на те, що відповідач здійснює, зокрема, такі види діяльності як торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, торгівля іншими автотранспортними засобами.

Отже, запропонований захід забезпечення позову може призвести до блокування господарської діяльності відповідача, що на переконання суду не відповідає принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Разом з тим, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 140, ч. 2 ст. 232, ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» про забезпечення позову у справі № 910/15619/23 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ю.В. Картавцева