ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2023 р. м. Рівне Справа № 918/536/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави

до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях

до відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація"

про визнання незаконним та скасування в певній частині наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники:

від прокуратури: Котяй І.В.

від відповідача 1): Качан О.М.

від відповідача 2): Голуменков В.В.

Суть спору:

02 червня 2023 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях та відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання незаконним та скасування наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області,в частині передачі в складі будівлі аптеки № 121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780; зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття № 66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.

Також орган прокуратури просить стягнути з відповідачів на користь Рівненської обласної прокуратури сплачений за подання позову судовий збір.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що згідно даних відділу з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради та наявної у відділі облікової документації фонду захисних споруд цивільного захисту, розташованих на території Рівненської міської територіальної громади, а також облікових карток захисної споруди цивільного захисту та паспорту протирадіаційного укриття № 66780 встановлено, що за адресою: м. Рівне по вул.Київській, 78д, розташоване протирадіаційне укриття, розрахунковою місткістю 840 осіб та площею 420 кв.м., що вбудоване в 3-поверхову будівлю. Відповідно до даних, які містяться у матеріалах технічної інвентаризації КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані приміщення на праві приватної власності належать Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

На виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30.12.1994 року за № 827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні", Рівненською обласною радою 25 лютого 1995 року прийнято рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації згідно з додатками. Зокрема, одним із додатків даного рішення затверджено "Перелік підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26.11.1994 року" (далі - Перелік). До даного Переліку обласною радою віднесено Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація". Крім того, радою було вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області в управління об`єкти комунальної власності області, включені до даних переліків. В подальшому на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 21.03.1995 року № 88 від 21.03.1995 була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація". Зокрема, інвентаризацією, відповідно до документу "Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв за станом на 1 січня 1995 року", закріплено, що до складу цілісного майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", окрім іншого входила будівля аптеки № 121, розташована за адресою: по вул.Київській, 78д, м. Рівне. Результати проведеної інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 244 від 28.04.1995 року, яким також було затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".

Пунктом 1.1 Статуту закріплено, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" засноване на частині майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області шляхом перетворення об`єкту, що перебував у державній власності у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про заходи забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів від 26.11.1994 року за № 699/94". Крім того відповідно до п. 3.3 Статуту Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" є правонаступником майнових прав і обов`язків Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в частині державного майна, що ввійшло до статуту товариства. 30 квітня 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ № 334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", яким передано у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" майно згідно доданого переліку, у якому, окрім іншого, будівля аптеки № 121, розташована за адресою по вул.Київській, 78д, м. Рівне, інвентаризаційний номер 204.

24 травня 1999 року на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області за № 334 від 30.04.1999 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право колективної власності на приміщення аптеки № 121 загальною площею 1578,8 кв.м., до складу якого, відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, входить адмінкорпус "А-3", підвал "Пд-А3", ганок "а1", ганок "а2", ганок "а3", ганок "а4", приямок "а5", люк загруз. "а6", вхід в підвал "а7", приямок "а4", приямок "а5", приямок "а6", вхідний ганок "а7", приямок "а8", приямок "а9", приямок "а10", приямок "а11". Згідно технічного паспорту об`єкту нерухомості будівля аптеки № 121 "А-3" складається з трьох поверхів та підвального приміщення літ. "Пд-А3" площею 653,3 кв.м.

В свою чергу, відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за № 62 05-3537/62-06/2 від 03.08.2022 року), у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: вул.Київська, 78д, м. Рівне обліковано протирадіаційне укриття №66780, балансоутримувач - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Згідно наданих представником Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" доповнень до протоколу огляду від 30.09.2022 року, підвальні приміщення аптеки № 121, розташованої на вул.Київській, 78д, в місті Рівне, Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" було набуто у приватну власність від Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", як правонаступник останнього і дані приміщення не є сховищем чи укриттям.

Разом з тим, про наявність в приміщенні триповерховій будівлі, розташованої по вул. Київській, 78-д, в місті Рівне вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття) свідчать облікові картки протирадіаційного укриття № 66780, одна з яких датована 18.11.1981, яка оформлена та завірена відтиском печатки Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР. Пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. К.Либкнехта, 78д". у 1995 році облікову картонку протирадіаційного укриття № 66780, новоствореним у процесі приватизації Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація", було переоформлено та завірено відтиском печатки Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".

Зокрема, в пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "м.Рівне, вул. Київська, 78д". ВАТ "Рівнефармація" у розділ "Технічна характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття були внесені зміни. Зокрема вказано, що його площа становить 150 кв.м., місткість - 200 чоловік. Інші відомості залишилися незмінними. Інформація аналогічного змісту щодо розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття міститься також у обліковій картці протирадіаційного укриття 2022 року, яка завірена печаткою власника, зокрема, Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Наведене вказує на обізнаність представників Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" щодо наявності у підвальному приміщенні аптеки № 121, розташованої на вул. Київська, 78д, в місті Рівне, протирадіаційного укриття № 66780.

Як зазначив прокурор, аналізуючи норми законодавства, чинні як на момент прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995 року, так і на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. Однак, всупереч викладеного, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 66780) державної власності була приватизована, а тому, на думку прокурора, вбачаються правові підстави для визнання недійсним спірного наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація" в частині включення до площі підвальних приміщень площі протирадіаційного укриття, що становить 420 кв.м., оскільки вказаний наказ № 334 виданий з порушенням вимог Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року за № 2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття № 66780 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація". Крім того прокурор зазначив, що одержане Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки № 121, що знаходиться на вул. Київська, 78д, в місті Рівне, загальною площею 420 кв. м., підлягає поверненню державі.

26 червня 2023 року від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Регіональне відділення вважає позовні вимоги безпідставними та незаконними. Зокрема відповідач-1 зазначає, що у 1995 році приватизацію державного та комунального майна здійснював лише Фонд державного майна та його регіональні відділення (представництва). При цьому, як зазначає відповідач-1, у випадку приватизації комунального майна приватизація здійснювалася на підставі інформації та документів отриманих віл органів місцевого самоврядування. Регіональне відділення звертає увагу, що прокурором не долучено до матеріалів справи інвентаризаційної справи будівлі чи будь-яких інших матеріалів інвентаризації, складених за результатом технічної інвентаризації у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року № 127, на підставі яких можливо встановити існування протирадіаційного укриття всередині такої будівлі. Також відповідач-1 зазначає, що у позовній заяві наявні розбіжності у площах, зокрема прокурор зазначає, що підвал приміщення аптеки становить 653,3 кв.м., в свою чергу з технічного паспорту вбачається, що площа підвалу складає 420 кв.м., при цьому просить повернути у державну власність 420 кв.м. Крім того відповідач-1 звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутній будь-який акт введення в експлуатацію будівлі, в якому було в зазначено про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття. Відповідач-1 вважає, що листи ГУ ДСНС України та облікові картки не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття. Як зазначає відповідач-1 з матеріалів справи не вбачається, що Регіональне відділення володіло чи могло володіти інформацією щодо спірного протирадіаційного укриття, так як за усіма приватизаційними документами вказаний об`єкт відображений як підвал приміщення. Відповідач-1 вважає, що наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 30.04.199 року № 334 є правомірним та відповідав чинному законодавству на момент його винесення, а тому твердження прокурора про те, що Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області було відомо про наявність протирадіаційного укриття є необґрунтованими та надуманими. Крім того як зазначає відповідач-1, приватизація майна відбувалася на підставі документів наданих обласними та районними радами. Таким чином, відповідач-1 вважає, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" набуло право власності на спірний об`єкт на законних підставах і в передбаченому законом порядку за результатами приватизації. Також Регіональне відділення ФДМ зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності.

За наведеного просить відмовити у задоволенні позову.

04 липня 2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшов відзив на позов. Серед іншого зазначає, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" набуло права власності на оспорюване нежитлове приміщення на законних підставах і в передбаченому Законом порядку за результатами приватизації, при оформленні та приватизації даного приміщення, як частини будинку, відповідач отримав у власність об`єкт, відображений в документах як нежитлове приміщення та підвал. Спірні правовідносини є за змістом майновими, та стосуються витребування майна з чужого незаконного володіння. Спірний характер правовідносин базується на тому, що прокурор вважає, що майно вибуло з володіння держави всупереч вимогам закону, оскільки законом передбачено неможливість приватизації захисних споруд цивільного захисту. Вважає позовні вимоги безпідставними, оскількимайно набуто у законний спосіб, а законодавство України не містить заборон щодо перебування захисних споруд цивільного захисту у власності фізичних чи юридичних осіб. На момент купівлі нерухомого майна жодного протирадіаційного укриття не було, про що свідчить зокрема те, що у технічному паспорті на об`єкт був відсутній запис про наявність протирадіаційного укриття.

На переконання відповідача-2, в даному випадку необхідним є з' зсування стверджуваних прокурором обмежень щодо можливості приватизації протирадіаційного укриття на час виникнення таких правовідносин.

У частині 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакції від 30.03.1995), наведено застереження, що приватизації не підлягають об`єкти державної власності, необхідні для виконання державою своїх функцій. У частині 3 цієї статті вказано, що перелік об`єктів (груп об`єктів), що не підлягають приватизації, затверджується Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України. При цьому, прокурором не долучено до матеріалів позову інвентаризаційної справи будівлі чи будь-яких інших матеріалів інвентаризації, складених за результатом технічної інвентаризації у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року №127, на підставі яких можливо встановити існування ПРУ всередині такої будівлі. Також, у позовній заяві наявні протиріччя та хибні твердження у площах, де Позивач зазначає, що підвал приміщення аптеки становить 653,3 кв.м., в свою чергу з облікової картки вбачається, що площа підвалу складає 420 кв.м. (на 840 чол.), в яку в подальшому внесено зміни і площа об`єкту зменшилась до 150 кв.м. (на 200 чол.) при цьому просить повернути у державну власність 420 кв.м., не зважаючи на те, що площа 150 кв.м. також зазначена і у акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту протирадіаційного укриття №66780 від 20.07.2022. Крім того, звертає увагу суду на відсутність в матеріалах справа будь- якого акту введення в експлуатацію будівлі в якому будо б вказано про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття. Вважає, що листи ГУ ДСНС України та облікові картки не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття, та з матеріалів справи не вбачається, що будівля аптеки №121 розташована за адресою: вул. Київська, 78-д, м. Рівне має протирадіаційне укриття, оскільки відповідно до документів, що засвідчують перехід права власності, вказаний об`єкт відображений як підвал приміщення.

Наголошує, що відповідач-2 як добросовісний набувач набув право власності на дане нежитлове приміщення. В пред`явленому позові прокурором не доведено наявності суспільного та публічного інтересу, як належної підстави для втручання у мирне володіння майном та пропорційності втручання (справедливого балансу), що суперечить вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також відповідач-2 зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності. Тому просить відмовити у позові.

11 липня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надішла відповідь на відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях.

13 липня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надішла відповідь на відзив Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

У відповідях на відзиви органу прокуратури, серед іншого, пояснює, що твердження відповідачів, наведені у відзивах не відповідають вимогам законодавства. Так, згідно Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994, об`єкти, які перебували у державній власності та віднесені Державною програмою приватизації на 1994 рік до груп Б, В і Г, підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства. В свою чергу, засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах, які починаючи з 1 січня 1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу. Однак, статтею 2 Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 затверджено об`єкти, на які не поширювалася дія цього Указу. Зокрема, дія цього Указу не поширювалася на об`єкти, що не підлягають приватизації згідно чинного законодавства. Відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 за № 2545-ХІІ, зі змінами діючими з 1994 року, Державна програма приватизації - це складова частина програми створення ринкової економіки України. Програму розроблено відповідно до Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі та житлового фонду, законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про приватизаційні папери", а її положення є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування. Пунктом 1.3 Державної програми приватизації майна державних підприємств до об`єктів, що не підлягали приватизації, окрім іншого віднесено протирадіаційні споруди.

Захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну. Однак, всупереч викладеного, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом № 66780) державної власності була приватизована, а тому, на думку прокурора, вбачаються правові підстави для визнання недійсним спірного наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація" в частині включення до площі підвальних приміщень площі протирадіаційного укриття, що становить 420 кв.м., оскільки вказаний наказ № 334 виданий з порушенням вимог Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року за № 2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття № 66780 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація". Крім того прокурор зазначив, що одержане Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" в приватну власність протирадіаційне укриття, розташоване в підвальному приміщені аптеки № 121, що знаходиться на вул. Київська, 78д, в місті Рівне, загальною площею 420 кв. м., підлягає поверненню державі.

Щодо строків позовної давності, то прокурор вказує, що йому стало відомо про передачу протирадіаційного укриття у приватну власність саме 30 вересня 2022 року в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 було проведено огляд підвального приміщення будівлі аптеки № 121, розташованої за адресою: вул. Київська, 78д, м.Рівне. За результатами проведеного огляду було виявлено, що частина підвального приміщення, набутого Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області за № 334 від 30.04.1999 року у власність у складі будівлі аптеки № 121, розташованої на вул. Київська, 78д, в місті Рівне (інвентарний № 204) є протирадіаційним укриттям № 66780. Також в ході огляду, представниками Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", у доповненнях до протоколу огляду підтверджено факт перебування спірного приміщення (що являється протирадіаційним укриттям № 66780) у приватній власності останнього.

Тому прокурор вважає, що ним не пропущено строки позовної давності.

За наведеного прокурор просить суд позов задоволити повністю.

18 жовтня 2023 року від представника Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшла заява про застосування строків позовної давності.

23 жовтня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надішли заперечення на заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про застосування строків позовної давності.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06 червня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до слухання в підготовчому засіданні на 11 липня 2023 р. на 10:00 год.

26 червня 2023 року від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях надійшов відзив на позов.

04 липня 2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшов відзив на позов.

Суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 25 липня 2023 року на 09:45 год.

11 липня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях.

13 липня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 15 серпня 2023 року на 10:00 год.

Ухвалою від 25.07.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №918/536/23 на 30 днів до 03 вересня 2023 року включно.

14.08.2023 від Рівненської окружної прокуратури надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

Ухвалою від 15 серпня 2023 року підготовче засідання відкладено на 23 серпня 2023 р. на 10:40 год.

23 серпня 2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшло клопотання про закриття провадження у справі, та клопотання про залишення позову без розгляду.

У засіданні 23.08.2023 оголошено перерву до 26 вересня 2023 року на 11:00 год.

31.08.2023 від Рівненської окружної прокуратури надійшли заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, та заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

У судовому засіданні 26.09.2023 представник Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" підтримав подані клопотання. У свою чергу представник прокуратури висловив заперечення проти задоволення поданих клопотань.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини ухвали від 26.09.2023, згідно якої відмовлено Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі; відмовлено Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" у задоволенні клопотання про залишення позову без розгляду.

Ухвалою від 26.09.2023 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 18 жовтня 2023 року на 11:00 год.

18 жовтня 2023 року від представника Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшла заява про застосування строків позовної давності.

23 жовтня 2023 року від Рівненської окружної прокуратури надішли заперечення на заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про застосування строків позовної давності.

У судовому засіданні 18.10.2023 розпочато розгляд справи по суті. Прокурор підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Також заперечив щодо застосування строків позовної давності.

У свою чергу представники відповідачів позовні вимоги не визнали. Представник Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях просив суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності. Представник Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" просив у задоволенні позову відмовити та застосувати строк позовної давності.

У судовому засіданні 18.10.2023 оголошено перерву до 01 листопада 2023 року на 13:00 год.

30 жовтня 2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшли доповнення до заяви про застосування спливу позовної давності .

01 листопада 2023 року від Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" надійшли доповнення до заяви про застосування спливу позовної давності та клопотання про долучення доказів до справи.

01 листопада 2023 року суд продовжив розгляд справи по суті.

Щодо поданих документів, суд без виходу у нарадчу кімнату, порадившись на місці, ухвалив долучити до матеріалів справи доповнення до заяви про застосування спливу позовної давності, оскільки учасники мають право подавати свої доводи, міркування, пояснення тощо. Суд ухвалив залишити без розгляду подані 01.11.2023 ТДВ "Рівнефармація" докази на підставі ст.ст. 118, 119 ГПК України, оскільки вони подані поза межами строків, встановлених ст.80 ГПК України. Про що оголошено протокольну ухвалу та зафіксовано у формулярі (протоколі) судового засідання від 01.11.2023.

Заслухано пояснення представників сторін.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Представники сторін виступили у судових дебатах.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно даних відділу з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради та наявної у відділі облікової документації фонду захисних споруд цивільного захисту, розташованих на території Рівненської міської територіальної громади, а також облікової картки захисної споруди цивільного захисту та паспорту протирадіаційного укриття № 66780 встановлено, що за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д, розташоване протирадіаційне укриття, розрахунковою місткістю 840 осіб та площею 420 кв.м., що вбудоване в 3-поверхову будівлю.

Відповідно до даних, які містяться у матеріалах технічної інвентаризації КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вказані приміщення на праві приватної власності належать Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Дослідивши підстави набуття Товариством з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" права приватної власності на приміщення підвального поверху триповерхової будівлі у м. Рівне, вул. Київська, 78д, судом встановлено наступне.

На виконання Державної програми приватизації та Указу Президента України від 30.12.1994 року за № 827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні", Рівненською обласною радою 25.02.1995 року прийнято рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів, що перебувають у комунальній власності області і підлягають приватизації згідно з додатками. Зокрема, одним із додатків даного рішення затверджено "Перелік підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів" від 26.11.1994 року" (далі - Перелік). До даного Переліку Рівненською обласною радою віднесено Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Крім того Рівненською обласною радою було вирішено передати Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Рівненській області в управління об`єкти комунальної власності області включені до даних переліків.

На підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 21.03.1995 року № 88 була проведена інвентаризація та здійснена оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація".

Зокрема, інвентаризацією, відповідно до документу "Відомість розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв за станом на 1 січня 1995 року", закріплено, що до складу цілісного майнового комплексу Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", окрім іншого входила будівля аптеки № 121, розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д.

Результати проведеної інвентаризації та оцінка вартості майнового комплексу "Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація", затверджено наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області від 28.04.1995 року № 244, яким також було затверджено статут утвореного Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".

Пунктом 1.1 Статуту закріплено, що Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" засноване на частині майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області шляхом перетворення об`єкту, що перебував у державній власності у відкрите акціонерне товариство відповідно до Указу Президента України "Про заходи забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів від 26.11.1994 року за № 699/94".

Відповідно до п. 3.3 Статуту, Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" є правонаступником майнових прав і обов`язків Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в частині державного майна, що ввійшло до статуту товариства.

30 квітня 1999 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області видано наказ № 334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", відповідно до якого передано у власність товариства майно згідно доданого переліку, у якому, окрім іншого, будівля аптеки № 121, розташована за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д, інвентаризаційний номер 204.

24 травня 1999 року на підставі наказу Регіонального відділення за № 334 від 30.04.1999 року Рівненським міським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення про право колективної власності на приміщення аптеки № 121 загальною площею 1578,8 кв.м., 1978 року побудови.

Згідно технічного паспорту об`єкту нерухомості № 39146, приміщення аптеки №121 включає в себе адмінкорпус "А-3", підвал "Пд-А3", ганок "а1", ганок "а2", ганок "а3", ганок "а4", приямок "а5", люк загруз. "а6", вхід в підвал "а7", приямок "а4", приямок "а5", приямок "а6", вхідний ганок "а7", приямок "а8", приямок "а9", приямок "а10", приямок "а11".

Згідно технічного паспорту об`єкту нерухомості будівля аптеки № 121 "А-3" складається з трьох поверхів та підвального приміщення літ. "Пд-А3" площею 653,3 кв.м.

Відповідно до інформації Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (лист за № 6205-3537/62-06/2 від 03.08.2022 року), у електронному обліку захисних споруд, звіреному з документальним обліком, який веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, за адресою: м. Рівне, вул. Київська, 78д, обліковано протирадіаційне укриття № 66780, балансоутримувач - Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

Крім того про наявність в приміщенні триповерхової будівлі у м. Рівне, вул. Київська, 78д, вбудованої захисної споруди (протирадіаційного укриття) свідчать облікові картки протирадіаційного укриття № 66780, одна з яких датована 18.11.1981, яка оформлена та завірена відтиском печатки Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР. Так, пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. К.Либкнехта, 78д".

Власником протирадіаційного укриття № 66780 (дослівно згідно карточки "Кому принадлежит:") зазначено "Областное аптечное управление облисполкома".

У розділі "Техническая характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік, його площа становить 420 кв.м., місткість - 840 чоловік, а також що укриття вбудоване в будівлю.

В подальшому, у 1995 році облікову карточку протирадіаційного укриття № 66780, новоствореним у процесі приватизації Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація", було переоформлено та завірено відтиском печатки Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація".

Зокрема, в пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "м.Рівне, вул. Київська, 78д".

Власником протирадіаційного укриття № 66780 (дослівно згідно картонки "Кому належить:") зазначено "ВАТ "Рівнефармація". Дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік.

ВАТ "Рівнефармація" у розділ "Технічна характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття були внесені зміни. Зокрема вказано, що його площа становить 150 кв.м., місткість - 200 чоловік. Інші відомості залишилися незмінними.

Інформація аналогічного змісту щодо розташування та технічних характеристик протирадіаційного укриття міститься також у обліковій картці протирадіаційного укриття 2022 року, яка завірена печаткою власника, зокрема, Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

За наявності розбіжностей у розділі "Технічна характеристика" облікових карток протирадіаційного укриття № 66780 датованих 18.11.1981 та 20.06.2022, зокрема щодо його площі та місткості, Рівненською окружною прокуратурою скеровано лист №50-56-2696вих-23 до Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації щодо повідомлення причин зазначених розбіжностей.

10.04.2023 Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації надано відповідь (лист за №вих-1419/03-07/23 від 10.04.2023), де зазначалося, що облік захисних споруд здійснюється її балансоутримувачем шляхом складання облікової картки захисної споруди та паспорту захисної споруди за формою, передбаченою вимогами щодо забезпечення нумерації та здійснення обліку фонду захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.07.2018 за № 579. Документи паперового обліку підлягають коригуванню або складенню заново у разі зміни у захисних властивостях та технічних характеристиках захисної споруди. У разі незаконного та неправомірного оформлення нових облікових документів, облік фонду захисних споруд ведеться на підставі оригіналів вже існуючих облікових документів.

Департаментом цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації у листі за №вих-1419/03-07/23 від 10.04.2023 зазначається, що відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття № обл-66780, протирадіаційне укриття площею 420 кв.м. та об`ємом 1260 куб.м.

Тобто, в обліку фонду захисних споруд, на підставі санкціоновано здійснених записів, протирадіаційне укриття № 66780 обліковується як таке, що має площу 420 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, одна з облікових карток протирадіаційного укриття №66780 датована 1981 роком, тому, на момент виконання Державної програми приватизації, Указу Президента України від 30.12.1994 за № 827 "Про заходи щодо прискорення процесу малої приватизації в Україні" та рішення Рівненської обласної ради від 25.02.1995 за № 25, щодо приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація", проведення інвентаризації майнового комплексу останнього та підписання 30.04.1999 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 334 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", будівля аптеки № 121, що розташована по вул. Київській, 78д, в місті Рівне, містила захисну споруду цивільного захисту (цивільної оборони) - протирадіаційне укриття №66780.

З матеріалів справи вбачається, що протирадіаційне укриття №66780 було виявлено в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 огляду підвального приміщення будівлі аптеки № 121, розташованої по вулиці Київській, 78-д, в місті Рівне, яка відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є приватною власністю ТДВ "Рівнефармація", що також підтверджено наданими представником ТДВ "Рівнефармація" доповненнями до протоколу огляду.

Крім того, згідно наданих представником ТДВ "Рівнефармація" доповнень до протоколу огляду від 30.09.2022, оглянуті підвальні приміщення аптеки № 121, розташованої по вул. Київській, 78д, в місті Рівне, в тому числі підвальне приміщення, біля входу у яке розміщена вивіска захисної споруди № 66780, є приватною власністю товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", як правонаступника ВАТ "Рівнефармація", яке останнє набуло у приватну власність на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України № 334 від 30.04.1999 та реєстраційного посвідчення, виданого Рівненським міським бюро технічної інвентаризації. Також представником ТДВ "Рівнефармація" вказувалося що дані приміщення не є сховищем чи укриттям.

Разом з тим, утворене в процесі приватизації Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація" оформило нову облікову картку протирадіаційного укриття № 66780, у якій в пункті 2 "Кому належить" замінило "Областное аптечное управление облисполкома" на "ВАТ "Рівнефармація". Дані зміни до облікової картки протирадіаційного укриття № 66780 було завірено печаткою власника, а саме: ВАТ "Рівнефармація".

В подальшому, новим власником (правонаступником ВАТ "Рівнефармація") ТДВ "Рівнефармація" 20.06.2022 також було оформлено нову облікову картку протирадіаційного укриття № 66780, у якій в пункті 2 "Кому належить" слова "ВАТ "Рівнефармація" замінено на "ТДВ "Рівнефармація". Дані зміни до облікової картки протирадіаційного укриття № 66780 також було завірено печаткою нового власника, а саме: ТДВ "Рівнефармація".

Як зазначив прокурор, аналізуючи норми законодавства, чинні як на момент прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995 року, так і на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну.

Тому посилаючись на порушення відповідачами норм чинного станом на час виникнення спірних правовідносин законодавства щодо відчуження вказаного вище нерухомого майна з особливим правовим статусом (як захисної споруди цивільного захисту), прокурор звернувся до суду з позовними вимогами про визнання незаконним та скасування в певній частині наказу Регіонального відділення ФДМ України по рівненській області № 334 від 30.04.1999 року та зобов`язання повернути державі протирадіаційне укриття

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

На підставі до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави. За приписами ст. 24 Закону України "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

За ч.ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Крім цього, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини). Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 року у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 року у справі № 906/240/18, від 08.02.2019 року у справі № 915/20/18.

Предметом позовних вимог у даній справі є визнання недійсним наказу Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській області та повернення протирадіаційного укриття.

У зв`язку з тим, що ФДМ України по Рівненський та Житомирській областях, як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає у даній справі відповідачем, прокурор звертається до суду за захистом державних інтересів самостійно і набуває статусу позивача, без визначення органу, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави.

Разом з тим, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 року у справі № 908/1664/19 зазначив, що визначення прокурором свого правового статусу як самостійного позивача у справі, за наявності органу, уповноваженого на здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не нівелює його обов`язку щодо дотримання порядку представництва, дотримання процедури, встановленої частинами 3 і 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", та надання можливості такому органу самостійно звернутися до суду за захистом порушених прав держави.

При цьому прокурор за певних обставин може звертатися до суду в інтересах держави і в особі органу, зокрема тоді, коли цей орган є стороною правочину, про недійсність якого стверджує прокурор. Оскільки таку позовну вимогу вправі заявити, зокрема, будь-яка сторона правочину, відповідний орган як така сторона може бути позивачем. У такій ситуації прокурор для представництва інтересів держави в особі компетентного органу як сторони правочину має продемонструвати, що цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист відповідних інтересів, не реагуючи на повідомлення прокурора про наявність підстав для звернення до суду.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 469/1044/17 та постанові Верховного Суду від 08.12.2020 року у справі № 908/1664/19.

Верховий Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 922/3219/20 наголосив, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, визначив ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях відповідачем у справі та заявив вимогу про визнання незаконним його наказу, суд вважає, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та звернувся до суду як самостійний позивач.

Вказана правова позиція викладена також у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.01.2020 року у справі № 698/119/18.

У ст. 13 Конституції України закріплено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

За п. 7 ч. 1 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначається правовий режим власності.

У державній власності, відповідно до ст. 326 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Державне майно може бути приватизоване. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про приватизацію державного майна", приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

В свою чергу, основними пріоритетами приватизації є підвищення ефективності виробництва та мотивації до праці, прискорення структурної перебудови і розвитку економіки України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про цивільну оборону України", цивільна оборона України є державною системою органів управління, сил і засобів, що створюється для організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру.

Відповідно до норм Положення про Цивільну оборону України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 року за № 299, завданням Цивільної оборони та заходами щодо їх реалізації, окрім іншого, є укриття населення в захисних спорудах, що досягається, зокрема, завчасним будівництвом захисних споруд і підтриманням їх у готовності до використання; комплексним освоєнням підземного простору міст та інших населених пунктів для розміщення підприємств, установ і організацій соціально-побутового, виробничого і господарського призначення (з урахуванням пристосування і використання частини приміщень для укриття населення в надзвичайних ситуаціях); обстеженням і обліком підземних і наземних будівель і споруд, що відповідають вимогам з захисту населення; дообладнанням з урахуванням реальної обстановки підвальних та інших заглиблених приміщень.

Саме у зв`язку з метою організації і забезпечення захисту населення від наслідків надзвичайних ситуацій техногенного, екологічного, природного та воєнного характеру, законодавством протирадіаційні споруди віднесено до об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а, відповідно, які не підлягають приватизації.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що державою гарантується право власності та належна організація і забезпечення цивільного захисту. В свою чергу, захисні споруди цивільного захисту є інженерними спорудами, які призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій. Враховуючи, що на території України введено воєнний стан, належне функціонування захисних споруд є основою забезпечення безпеки громадян, що беззаперечно свідчить про порушення державних інтересів.

Пунктами 4,5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99 визначено, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, а отже, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і може здійснювати представництво в порядку, передбаченому процесуальним законом.

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 року по справі № 806/2361/18 представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому, відповідно до п.п. 5.6 постанови від 16.04.2019 року у справі № 910/3486/18 Верховним Судом встановлено, що прокурор не повинен встановлювати причини невиконання уповноваженими державою органами відповідних функцій у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Правовідносини, пов`язані з використанням державного майна, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а тому неправомірне, всупереч закону набуття речових прав на нього не відповідає суспільному інтересу та є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

За ст. 4 Кодексу цивільного захисту України, цивільний захист - це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період.

Конституцією України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищою соціальною цінністю.

Згідно із ст. 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя, обов`язок держави - захищати життя людини.

Також, відповідно до положень Конституції України, державна політика повинна спрямовуватися на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі № 1-1/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави полягають у необхідності здійснення загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

У зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022 на території України з 24.02.2022 року на 30 діб введено воєнний стан, який продовжений з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб на підставі указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023.

Актуальним є питання належного використання захисних споруд цивільного захисту.

Враховуючи правову природу захисних споруд, перебування останніх у приватній власності не забезпечує виконання державної функції цивільного захисту населення, яке є пріоритетною в умовах воєнного стану, що призводить до порушення встановлених державою гарантій забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я під час військової агресії.

Рівненською окружною прокуратурою у позовній заяві було визначено у спірних правовідносинах орган, уповноважений здійснювати захист інтересів держави, - Регіональне управління Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Разом з тим, оскільки саме цей орган вчинив дії у вигляді видачі наказу про передачу державного майна у власність ВАТ "Рівнефармація", тому Регіональне управління Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях прокурором визначено відповідачем у цій справі та пред`явлено до останнього вимоги.

25 лютого 1995 року Рівненською обласною радою прийнято рішення № 25, яким затверджено переліки об`єктів комунальної власності області, що підлягають приватизації у 1995 році.

Відповідно до додатку 4 до вказаного рішення, Рівненське обласне виробниче об`єднання "Фармація" включено до переліку підприємств комунальної власності області, приватизація яких здійснюється відповідно до Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року "Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів".

Відповідно до Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року, об`єкти, які перебували у державній власності та віднесені Державною програмою приватизації на 1994 рік до груп Б, В і Г, підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства. В свою чергу, засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах, які починаючи з 1 січня 1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу.

В той час, статтею 2 Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року затверджено об`єкти, на які не поширювалася дія цього Указу. Зокрема, дія цього Указу не поширювалася на об`єкти, що не підлягають приватизації згідно чинного законодавства.

7 липня 1992 року Верховною Радою України прийнято Постанову № 2545-ХІІ, якою затверджено Державну програму приватизації майна державних підприємств та введено в дію Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Відповідно до Державної програми приватизації майна державних підприємств (надалі - Програма), затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року за № 2545-ХІІ, зі змінами діючими з 1994 року, Державна програма приватизації - це складова частина програми створення ринкової економіки України. Програму розроблено відповідно до Концепції роздержавлення і приватизації підприємств, землі та житлового фонду, законів України "Про приватизацію майна державних підприємств", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та "Про приватизаційні папери", а її положення є обов`язковими для виконання центральними і місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування.

Розділом 1 Програми об`єкти приватизації було розділено на три види, а саме:

1) об`єкти приватизації, що підлягали першочерговій приватизації, якій підлягали об`єкти, які найбільше впливали на розвиток споживчого ринку, а також ті, що стримували процес стабілізації державного бюджету, гальмували економічний розвиток України та формування її ринкової економіки (п. 1.1 Програми);

2) об`єкти приватизації, що підлягали приватизації за погодженням з Кабінетом Міністрів України (п. 1.2 Програми);

3) підприємства та об`єкти, що не підлягали приватизації взагалі.

Так, пунктом 1.3 Державної програми приватизації майна державних підприємств до об`єктів, що не підлягали приватизації, окрім іншого віднесено протирадіаційні споруди.

Крім того згідно Переліків майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів основного виробництва, приватизація або передача в оренду яких не допускається (далі - Перелік), затверджених Декретом Кабінету Міністрів України від 31.12.1992 року за № 26-92, діючого станом як на дату прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995 року, так і на дату видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", протирадіаційні укриття були включенні до даних переліків як такі, приватизація чи передача в оренду яких не допускалася.

До захисних споруд цивільного захисту, згідно ДБН А.3.1- 9:2015 "Захисні споруди цивільного захисту", належать: 1) сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; 2) протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про приватизацію державних підприємств" (далі - Закон), приватизація державного майна - це відчуження майна, що перебуває у державній власності на користь фізичних та юридичних осіб, які можуть бути покупцями відповідно до цього Закону, з метою підвищення соціально-економічної ефективності виробництва та залучення коштів на структурну перебудову економіки України.

Приватизація здійснюється на основі принципів, зокрема, законності, державного регулювання та контролю, повного, своєчасного та достовірного інформування громадян про порядок приватизації та відомості про об`єкти приватизації тощо.

Правовий механізм приватизації цілісних майнових комплексів невеликих державних підприємств встановлений Закон України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Зокрема, ст. 2 вказаного Закону визначено об`єкти малої приватизації, однак з поміж них виокремлено об`єкти, які не можуть бути об`єктами малої приватизації.

Так, об`єктами малої приватизації не можуть бути будівлі (споруди, приміщення) або їх окремі частини, які становлять національну, культурну та історичну цінність і перебувають під охороною держави.

Разом з тим, Законом перераховано об`єкти, які не підлягають приватизації (ст. 5 Закону). Так, приватизації не підлягають об`єкти, що мають загальнодержавне значення, а також казенні підприємства. В свою чергу, до об`єктів, що мають загальнодержавне значення, окрім іншого, віднесено протирадіаційні споруди.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, чинні як на момент прийняття Рівненською обласною радою рішення № 25 від 25.02.1995 року, так і на момент видачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", захисні споруди цивільного захисту було віднесено до об`єктів, що перебувають під охороною держави та мають загальнодержавне значення, у зв`язку з чим не могли переходити із державної чи комунальної власності у приватну.

Поряд з тим, всупереч викладеному вище, захисна споруда цивільного захисту (протирадіаційне укриття під обліковим записом №66780) державної власності була приватизована.

За умовами ст. 86 Цивільного кодексу Української PCP (що діяв на момент видання спірного наказу Регіональним відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року), право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про власність" (діючого на момент винесення спірного наказу), власник на свій розсуд володіє, користується розпоряджається належним йому майном, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством Союзу PCP і Української PCP, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов`язки.

Цивільні права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав. При здійсненні прав і виконанні обов`язків громадяни і організації повинні додержувати законів, поважати правила соціалістичного співжиття і моральні принципи суспільства (ст.ст. 4 та 5 Цивільного кодексу Української PCP).

За умовами ст. 6 Цивільного кодексу Української PCP, судом в установленому порядку здійснюється захист цивільних прав шляхом: визнання цих прав; відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право; присудження до виконання обов`язку в натурі; компенсації моральної шкоди; припинення або зміни правовідношення; стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках, передбачених законом або договором, - неустойки (штрафу, пені), а також іншими засобами, передбаченими законом.

Зокрема, державне майно, а також майно колгоспів, інших кооперативних та інших громадських організацій, неправомірно відчужене яким би то не було способом, може бути витребуване відповідними організаціями від будь-якого набувача. Власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння (ст.ст. 146 та 149 Цивільного кодексу Української PCP).

Об`єктом права власності, зокрема, акціонерного товариства є майно, придбане за рахунок продажу акцій, одержане в результаті його господарської діяльності, а також інше майно, набуте на підставах, не заборонених законом (ст. 25 Закону України "Про власність").

Якщо в результаті видання акта органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, то, згідно ст. 57 Закону України "Про власність" (що діяв на момент видання Регіональним відділенням спірного наказу), такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

В чинному законодавстві закріплено положення аналогічного змісту щодо власності, підставі набуття та захисту права власності. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Відповідно до ч. 2 даної статті кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Для з`ясування правомірності володіння спірним приміщенням, суд вважає за необхідне, перш за все, з`ясувати правовий статус даного приміщення, як об`єкта цивільно-правових відносин та дослідити функціональне призначення приміщення станом на дату набуття його у власність відповідачем-2.

Відповідно до розпорядження від 25.05.1993р. №541р міської управи, яка діяла у місті Рівне, вулиця К. Лібкнехта була перейменована на вулиця Київська (https://anig.pro/news.php?sel=read&news_id=271).

У складі нерухомого майна, що належить на праві власності ТДВ "Рівнефармація" є підвальне приміщення по вул. Київська, 78д у місті Рівне, загальною площею 420 м.кв.

При цьому, необхідно звернути увагу на те, що в матеріалах справи містяться облікові картки протирадіаційного укриття № 66780, одна з яких датована 18.11.1981, яка оформлена та завірена відтиском печатки Рівненського обласного виконавчого комітету УРСР. Так, пунктом 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адрес" вказано адресу останнього, а саме: "г.Ровно, ул. К.Либкнехта, 78д".Власником протирадіаційного укриття № 66780 (дослівно згідно карточки "Кому принадлежит:") зазначено "Областное аптечное управление облисполкома". У розділі "Техническая характеристика" облікової картки протирадіаційного укриття вказано, що дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік, його площа становить 420 кв.м., місткість - 840 чоловік, а також що укриття вбудоване в будівлю. В подальшому, у 1995 році облікову карточку протирадіаційного укриття № 66780, новоствореним у процесі приватизації Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація", було переоформлено та завірено відтиском печатки Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація". Зокрема, в пункті 1 облікової картки протирадіаційного укриття "Адреса" вказано адресу останнього, а саме: "м.Рівне, вул. Київська, 78д". Власником протирадіаційного укриття № 66780 (дослівно згідно картонки "Кому належить:") зазначено "ВАТ "Рівнефармація". Дата введення в експлуатацію протирадіаційного укриття 1978 рік.

Окрім того, як вбачається зі справи згідно відомостей Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, вказаних у листі за №вих-1419/03-07/23 від 10.04.2023, відповідно до реквізитів облікової картки захисної споруди цивільного укриття № обл-66780, протирадіаційне укриття площею 420 кв.м. та об`ємом 1260 куб.м.

Відтак, в обліку фонду захисних споруд, на підставі санкціоновано здійснених записів, обліковується протирадіаційне укриття № 66780 площею 420 кв.м.

Разом з тим, у електронному обліку захисних споруд Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області (такий же облік веде Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації) ТДВ "Рівнефармація" значиться балансоутримувачем протирадіаційного укриття №66780 за адресою м.Рівне, вул. Київська, 78д. Аналогічні відомості підтверджуються листом №10-33/189 від 16.08.2022 Відділу з питань надзвичайних ситуацій виконкому Рівненської міської ради. Крім того, дані щодо укриттів у місті Рівному розміщені у мережі інтернет, де зокрема наявна вказівка і на укриття по вул. Київська, 78д (https://4vlada.com/shovyshcha-ta-ukryttia-u-rivnomu-aktualna-informatsiia-vid-riatuvalnykiv).

Таким чином, правовий статус підвального приміщення площею 420 м.кв., розташованого за адресою: м.Рівне, вул. Київська, 78д, як захисної споруди (протирадіаційного укриття) підтверджено матеріалами даної справи.

Судом критично оцінюється посилання відповідачів, в якості заперечень проти позову, на те, що прокурором не долучено до матеріалів справи інвентаризаційної справи будівлі чи будь-яких інших матеріалів інвентаризації, складених за результатом технічної інвентаризації у відповідності до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 року № 127, на підставі яких можливо встановити існування протирадіаційного укриття всередині такої будівлі; та посилання щодо розбіжності у площах; відсутності будь-який акт введення в експлуатацію будівлі, в якому було в зазначено про наявність в такій будівлі протирадіаційного укриття. Відповідач-1 вважає, що листи ГУ ДСНС України та облікові картки не є первинними документами, на підставі яких можна встановити приналежність спірного майна до протирадіаційного укриття.

Суд звертає увагу, що наявність, зокрема, облікової картки, у тому числі датованої 1981 р. свідчить про введення в дію захисної споруди та постановку її на облік ще за часів існування УРСР.

Як судом зазначалося вище, в матеріалах справи містяться облікові картки протирадіаційного укриття №66780,, у яких відображені технічні характеристики, згідно яких останнє знаходиться по вул. Київська, 78д у м.Рівне, та належить на праві власності ТДВ "Рівнефармація".

Суд зауважує, що відсутність зокрема технічного паспорту на приміщення як на захисну споруду не свідчить про відсутність такої захисної споруди. Натомість, доказом наявності захисної споруди №66780 за адресою: вул. Київська, 78д у м.Рівне, є облікові картки протирадіаційного укриття №66780.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що спірне майно - захисна споруда цивільного захисту №66780 належить до об`єктів загальнодержавного значення, приватизація яких заборонена законом.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України №2558-XII від 07.07.1992 затверджено Тимчасове положення про Фонд державного майна України (у редакції станом на час приватизації спірного приміщення) (Фонд). Як визначено у пункті 1 Тимчасового положення Фонд є державним органом, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю.

Основними завданнями Фонду, серед іншого, визначено здійснення прав розпорядження майном державних підприємств у процесі їх приватизації, створення спільних підприємств; здійснення повноважень щодо організації та проведення приватизації майна підприємств, яке перебуває у загальнодержавній власності (пункт 4 Тимчасового положення).

Відповідно до пункту 6 Тимчасового положення Фонд має право: одержувати інформацію від органів державної виконавчої влади, необхідну для виконання передбачених цим Положенням завдань і функцій; проводити інвентаризацію загальнодержавного майна, що відповідно до Державної програми приватизації підлягає приватизації, а також здійснювати аудиторські перевірки ефективності його використання.

Частинами 1, 2 статті 7 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств" (у редакції станом на час приватизації спірного майна) визначено, що державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд, органи приватизації Республіки Крим та адміністративно-територіальних одиниць. Фонд та його регіональні відділення і представництва на місцях діють на підставі цього Закону та Положення про Фонд, що затверджується Верховною Радою України. Фонд у процесі приватизації здійснює такі основні повноваження (серед іншого): продає майно, що перебуває у загальнодержавній власності, у процесі його приватизації, включаючи майно ліквідованих підприємств і об`єктів незавершеного будівництва; створює комісії по приватизації; затверджує плани приватизації майна, що перебуває у загальнодержавній власності.

Отже, з огляду на зазначене, саме Фонд державного майна України та його представництва мали на час приватизації спірного об`єкта самостійні функції у процесі приватизації та здійснювали повноваження з урядування від імені держави у даній сфері.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи державної влади та місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено форму актів, які приймаються виконавчим комітетом ради, порядок прийняття ним актів, а також встановлено презумпцію правомірності актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування через вказівку, що такі акти з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України можуть бути визнанні незаконними в судовому порядку. Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

За ст.393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Отже, суд дійшов висновку, що існують правові підстави для визнання недійсним частини наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданого Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області,в частині передачі в складі будівлі аптеки № 121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780, оскільки вказаний наказ виданий з порушенням вимог Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року, Державної програми приватизації майна державних підприємств, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року за № 2545-ХІІ, Законів України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" (чинних на момент виникнення правовідносин) та став підставою для передачі протирадіаційного укриття № 66780 у власність Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" (правонаступником якого є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація").

В свою чергу, Указом Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року та Державною програмою приватизації майна державних підприємств, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 року за № 2545- XII, а також Законами України "Про приватизацію державного майна" та "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" протирадіаційні укриття були віднесені до об`єктів, що перебувають під охороною держави, мали загальнодержавне значення та не підлягали приватизації, а тому Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області не мало права на передачу у власність відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" спірного нерухомого майна Рівненського обласного виробничого об`єднання "Фармація" в складі будівлі аптеки № 121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, а саме 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780.

Таким чином, відчуження об`єкта цивільного захисту (цивільної оборони) не лише суперечить нормам законодавства, а також порушує інтереси держави і суспільства як на момент прийняття відповідного наказу, так і на даний час, коли на території України проходять бойові дії та наносяться ракетні удари по об`єктам промисловості, інфраструктури та житлових будинках.

Частиною 2 статті 325 ЦК України передбачено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ч.1 ст.167 ЦК України визначено, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ч.1 ст.170 ЦК України).

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади (ч.2 ст.326 ЦК України).

За приписами ст.317 ЦК України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном. Відповідно до ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб`єктами.

Саме Фонд державного майна України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати право власності держави на спірну захисну споруду цивільного захисту та здійснювати захист інтересів держави у даних правовідносинах.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Варто зауважити, що у статті 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

У 2012 році законодавцем було прийнято Кодекс цивільного захисту України (далі - Кодекс) який регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

У статті 7 Кодексу визначено основні принципи здійснення цивільного захисту, серед яких зокрема вказано: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, а також виконання у воєнний час норм міжнародного гуманітарного права; пріоритетність завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій; відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування за дотримання вимог законодавства з питань цивільного захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 21 Кодексу громадяни України мають право на забезпечення засобами колективного та індивідуального захисту та їх використання.

Частиною 1 статті 32 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що до захисних споруд цивільного захисту серед іншого належить протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості.

Отже, з огляду на наведені норми, суд зауважує, що інтереси громади і суспільства щодо забезпечення цивільного захисту населення, зокрема, в період воєнного часу, поза сумнівом, є переважаючими та пріоритетними у порівнянні з приватними інтересами власника нерухомого майна.

Суд зазначає, що цивільний обіг спірного об`єкта нерухомості є обмеженим, та регулюється відповідними правилами, особливим обліком таких об`єктів та контролем з боку державних органів, що здійснюють функції держави у сфері цивільного захисту населення. Виведення зі складу об`єктів цивільного захисту даної захисної споруди можливе лише за участю компетентних органів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про повернення відповідачем ТДВ "Рівнефармація" державі в особі Фонду державного майна України захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття №66780, площею 420 м.кв., що розташоване в підвальному приміщенні будівлі аптеки № 121, по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, підлягає задоволенню.

Як встановлено судом, спірний наказ № 334 від 30.10.1999 "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація"", що став підставою вибуття з власності держави протирадіаційного укриття № 66780, видано саме Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фонд державного майна", Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

До основних завдань Фонду державного майна України окрім іншого належить реалізація державної політики у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна; управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій; товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери його управління, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України; а також здійснення контролю у сфері організації та проведення приватизації державного майна, відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством, передачі державного майна в оренду та користування; повернення у державну власність державного майна, що було приватизоване, відчужене або вибуло з державної власності з порушенням законодавства; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління.

Відповідно до Указу Президента України № 699/94 від 26.11.1994 року, об`єкти, які перебували у державній власності та віднесені Державною програмою приватизації на 1994 рік до груп Б, В і Г, підлягали перетворенню у відкритті акціонерні товариства. В свою чергу, засновниками з боку держави таких відкритих акціонерних товариств визначено Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах та містах, які починаючи з 1 січня 1995 року, є правонаступниками органів, уповноважених управляти державним майном, щодо управління майном об`єктів, зазначених у статті 1 цього Указу.

В подальшому на підставі наказу Фонду державного майна України від 11.04.2019 року за № 363 "Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна", було утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, яке є правонаступником майна, прав та обов`язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, що в свою чергу стало підставою пред`явлення прокурором позову до новоутвореного Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях.

Крім того Відкрите акціонерне товариство "Рівнефармація", що набуло право власності на будівлю аптеки № 121 , розташованої по вул.Київській, 78д в місті Рівне, на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області № 334 від 30.04.1999 року, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, опублікованій на сайті Міністерства юстиції України, розміщеній за посиланням https://usr.minjust.gov.ua, з 01.10.2010 року має стан юридичної особи "Припинено". Разом з тим, правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація" є Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", що в свою чергу стало підставою пред`явлення позовної вимоги про повернення державного майна - протирадіаційного укриття № 66780 площею 420 кв.м. саме до Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація".

У своїх відзивах на позовну заяву відповідачі зазначають, що позов подано з пропуском строку позовної давності.

Статтею 256 ЦК України закріплено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У даному випадку, має місце звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Як свідчать матеріали справи, 30 вересня 2022 року в ході проведеного в межах кримінального провадження № 000076 було проведено огляд підвального приміщення будівлі аптеки № 121, розташованої за адресою: вул.Київська, 78д, м. Рівне.

За результатами проведеного огляду було виявлено, що частина підвального приміщення, набутого Відкритим акціонерним товариством "Рівнефармація" на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області за № 334 від 30.04.1999 року у власність у складі будівлі аптеки № 121, розташованої на вул.Київська, 78д в місті Рівне, є протирадіаційним укриттям № 66780.

Також в ході огляду, представниками Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація", що є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Рівнефармація", у доповненнях до протоколу огляду підтверджено факт перебування спірного приміщення у приватній власності останнього.

У електронному обліку захисних споруд Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Рівненській області, звіреному з документальним обліком, який веде відділ з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради та Департамент цивільного захисту та охорони здоров`я населення Рівненської обласної державної адміністрації, Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" значиться лише як балансоутримувач протирадіаційного укриття № 66780, розташованого за адресою: вул.Київська,78д, м. Рівне. Інформація аналогічного змісту, що Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" значиться як балансоутримувач протирадіаційного укриття № 66780 була надана Відділом з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Рівненської міської ради (лист з вихідним № 10-33/189 від 16.08.2022 року) та виконавчим комітетом Рівненської міської ради (лист з вихідним № 05-1486 від 07.06.2023 року), а також була опублікована у засобах масової інформації, зокрема у публікації "Сховища та укриття у Рівному: актуальна інформація від рятувальників", розміщена за посиланням https ://4vlada.com/shovyshcha-ta-ukryttia-u-rivnomu-aktualna-informatsiia-vid-riatuvalnykiv.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що про передачу спірного приміщення (протирадіаційного укриття) у приватну власність окружній прокуратурі стало відомо 30.09.2022. Доказів того, що орган прокуратури знав або міг знати раніше про відповідні порушення (протиправне вибуття із державної власності спірного нерухомого майна поза волею власника), відповідачами суду не надано.

Відтак, у даному випадку позивачем не пропущено строки позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

З огляду на викладене вище, суд не вбачає підстав для задоволення викладеного у відзивах на позовну заяву клопотання відповідачів про застосування позовної давності, оскільки прокурором не пропущено такий строк.

Згідно ч. 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України", зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Отже, враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову.

Висновки суду.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом під час розгляду справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до відповідача 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненський та Житомирській областях, та відповідача 2) Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" про визнання незаконним та скасування наказу № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області,в частині передачі в складі будівлі аптеки № 121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780; зобов`язання Товариство з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях протирадіаційне укриття № 66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 5 368,00 грн. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідачів.

Відповідачі не надали попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено повністю, тому до відшкодування прокуратурі 5 368,00 грн. судового збору покладається порівну на обох відповідачів, по 2 684 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ № 334 від 30.04.1999 року "Про передачу нерухомого майна у власність ВАТ "Рівнефармація", виданий Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області, в частині передачі в складі будівлі аптеки №121, розташованої по вул.Київській, 78д, в місті Рівне, 420 кв.м. підвального приміщення, що являється протирадіаційним укриттям № 66780.

3. Товариству з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, ) повернути державі в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24, ) протирадіаційне укриття № 66780 площею 420 кв.м., що знаходиться в приміщенні підвального поверху будівлі аптеки № 121, що розташована по вул.Київській, 78д, в місті Рівне.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Рівнефармація" (33000, м. Рівне, майдан Незалежності, буд. 3, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, , р/р UA0015371, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, банк: Державна казначейська служба м. Київ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

5. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях (33001, м. Рівне, вул. Петра Могили, буд. 24, ) на користь Рівненської обласної прокуратури (33028, Рівненська обл., місто Рівне, вул. 16 липня, буд. 52, , р/р UA0015371, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, банк: Державна казначейська служба м. Київ) 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

6. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано "03" листопада 2023 року.

Суддя Бережнюк В.В.