ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"06" листопада 2023 р. Справа № 911/3308/23

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши заяву Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Стар» 85 364, 71 грн

встановив:

Консорціум «Військово-будівельна індустрія» звернувся до Господарського суду Київської області із заявою б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Стар» 85 364, 71 грн заборгованості за попереднім договором № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022.

Дослідивши матеріали вищевказаної заяви, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету.

Згідно положень Господарського процесуального кодексу України і Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код юридичної особи визначаються згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Отже, у заяві про видачу судового наказу має бути вказано місцезнаходження сторони юридичної особи відповідно до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням заявника - Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» є адреса: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6.

Проте, всупереч наведеному заявником місцезнаходження Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» визначено як: 08298, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 2.

Крім того, заявником у заяві б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу зазначено скорочене найменування боржника, а саме ТОВ «Білдінг Стар».

Також, заявником у заяві б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу не вказано відомостей про наявність або відсутність у нього (Консорціуму «Військово-будівельна індустрія») електронного кабінету.

Отже, вищенаведене свідчить про недотримання Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» при зверненні до суду із заявою б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу вимог п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно з пунктами 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявник зазначає, що відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 20.09.2023 у боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Стар» є визнана заборгованість перед Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» у розмірі 85 364, 71 грн.

В обґрунтування заявлених вимог Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» до заяви б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу додано копію попереднього договору № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022, копію додатку № 1 до попереднього договору про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022, копію акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності від 31.12.2022, копію акту звірки взаємних розрахунків станом на 20.09.2023 між Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Білдінг Стар».

Суд звертає увагу, що подані до суду через систему «Електронний суд» електронні копії письмових доказів, зокрема, копія попереднього договору № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022 є неповною та нечитабельною, а відтак не може бути доказом у справі, позаяк суд позбавлений можливості встановити їх повний зміст (ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з тим, суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Проте, вимоги заявника не підтверджені первинними документами.

Суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Наданий заявником акт звірки взаємних розрахунків станом на 20.09.2023 не може бути взятий судом до уваги як належний, допустимий, достовірний та вірогідний доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи та дійти висновку про наявність або відсутність обставин, на які посилається заявник, оскільки у ньому відсутнє посилання на попередній договір № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022 та він не підтверджений жодними первинними документами.

Отже, вищенаведене свідчить про недотримання Консорціумом «Військово-будівельна індустрія» при зверненні до суду із заявою б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу вимог пунктів 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у заяві б/н від 30.10.2023 (вх. № 1542 від 31.10.2023) про видачу судового наказу відсутні докази наявності у заявника права на розпорядження нерухомим майном, яке є предметом попереднього договору № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022.

Відповідно до пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи те, що заявником не зазначено повного найменування боржника та дійсного місцезнаходження заявника, не вказано відомостей про наявність або відсутність у заявника електронного кабінету, не подано первинних документів, що підтверджують факт виникнення заборгованості за попереднім договором № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022, що позбавляє суд можливості встановити обставини щодо дійсної суми боргу, а також обставини щодо виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пунктів 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно з ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 147-153 та 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Консорціуму «Військово-будівельна індустрія» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Білдінг Стар» 85 364, 71 грн заборгованості за попереднім договором № 249 про наступне укладання договору оренди нерухомого майна від 31.12.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 255-257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 06.11.2023.

Суддя Т.В. Лутак