ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1613/23

Суддя: Грабець С.Ю.

Секретар судового засідання: Передрій І.В.

Суд, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Адмітад

до товариства з обмеженою відповідальністю Кошельок

про стягнення заборгованості,

за участю представників:

позивача: Бойка А.В. адвоката (ордер, серіїАА №1322736, від 04.07.2023 року);

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2023 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Адмітад» (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 209 982,56 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на порушення відповідачем умов договору №UKR/1-00892 про надання послуг з розміщення реклами від 01.04.2019 року, згідно з якими позивач зобов`язувався надавати відповідачу послуги з розміщення реклами позивача (далі послуги), а відповідач зобов`язувався їх прийняти та оплатити.

Відповідач послуги, надані позивачем, оплатив частково.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 144 097,41 грн. основного боргу, 25 479,64 грн. пені, 5 243,55 грн. трьох процентів річних, 35 161,96 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрите провадження у справі, підготовче засідання призначене на 05 липня 2023 року.

05 липня 2023 року через канцелярію Господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, а також письмові пояснення щодо обставин справи, долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в підготовчому засіданні заявлені вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 05.07.2023 року строк підготовчого провадження продовжений на тридцять днів, підготовче засідання відкладене на 09 серпня 2023 року.

У засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача в засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.08.2023 року закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 15 вересня 2023 року.

Згідно з ч. 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Частиною 3 ст. 9 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що інформація щодо суду, який розглядає справу, учасників справи та предмета позову, дати надходження позовної заяви (скарги) або будь-якої іншої заяви або клопотання у справі, у тому числі особи, яка подала таку заяву, вжитих заходів забезпечення позову та (або) доказів, стадії розгляду справи, місця, дати і часу судового засідання, руху справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

07 вересня 2023 року судом на сайті Судової влади України розміщено оголошення про виклик до суду відповідача в справі №911/1613/23 у засідання, призначене на 15 вересня 2023 року.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судове засідання відкладене на 04 жовтня 2023 року, про що постановлена ухвала суду.

28 вересня 2023 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від представника позивача надійшли додаткові пояснення щодо обставин справи, долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив суд позов задовільнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області суду від 06.06.2023 року відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву, докази, що підтверджують заперечення проти позову, та попереджено про те, що суд може вирішити справу за наявними в ній матеріалами, у разі ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву.

До єдиного державного реєстру вносяться відомості про організаційно-правову форму юридичної особи, її найменування, місцезнаходження, органи управління, філії та представництва, мету установи, а також інші відомості, встановлені законом (ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На відповідача, як юридичну особу, відповідно до положень ст. 4, ч. 1, п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо місця розташування юридичної особи, які, відповідно до положень ст. 10 цього Закону, вважаються достовірними і можуть бути використані для отримання поштових відправлень юридичною особою, яка повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень, відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок" та Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 року.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, з метою повідомлення відповідача про судові засідання, ухвала суду від 05.06.2023 року про відкриття провадження у справі, ухвала суду від 05.07.2023 року про відкладення підготовчого засідання, ухвала суду від 09.08.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, а також ухвала суду від 15.09.2023 року про відкладення судового засідання, були направлені рекомендованими листами із повідомленнями про вручення на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08135, Київська область, Києво-Святошинський р-н, село Чайки, вулиця Антонова, будинок 8А.

Поштові відправлення №212, №400, №753 та №092 не були вручені відповідачу, у зв`язку із закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується копіями повернутих поштових конвертів, долученими до матеріалів справи.

Право бути належним чином повідомленим про дату та час слухання не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження.

При цьому, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, зокрема, суду.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, явка в судове засідання сторін це право, а не обов`язок сторони, і, відповідно до положень ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, справа, за умови належного повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, може розглядатися без їх участі, якщо їх нез`явлення не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі

судової влади України.

Ухвала Господарського суду Київської області від 05.06.2023 року про відкриття провадження у справі №911/1613/23 внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень 07 червня 2023 року; ухвала суду від 05.07.2023 року про відкладення підготовчого засідання, - 10 липня 2023 року; ухвала суду від 09.08.2023 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, - 14 серпня 2023 року; ухвала суду від 15.09.2023 року про відкладення судового засідання, - 02 жовтня 2023 року.

Так, враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, суд вирішив справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини враховуються судом при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

У зв`язку із введенням воєнного стану, а також з метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін, розгляд справи по суті закінчився 04 жовтня 2023 року.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність, вірогідність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

01 квітня 2019 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Адмітад» (далі позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі відповідач) був укладений договір №UKR/1-00892 про надання послуг з розміщення реклами (далі договір).

Згідно з п. 2.1 договору, на підставі наданих відповідачем заявок позивач в терміни, в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується надавати відповідачу наступні послуги: здійснювати розміщення РІМ відповідача в мережі інтернет на веб-сайтах на свій розсуд; здійснювати облік здійснення лідів і надавати відповідачу відповідно до умов цього договору статистичні звіти про надання послуг.

Параметри здійснення лідів, обсяги і терміни надання послуг і інші істотні умови узгоджуються сторонами в заявках відповідача щодо надання послуг (п. 2.2 договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 181 Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями (ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Господарського кодексу України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 цієї ж статті).

Згідно з ч. 3 цієї ж статті, при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до ч. 4 цієї ж статті, умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Частиною 5 цієї ж статті встановлено, що ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ч. 2 цієї ж статті).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.4 договору встановлено, що позивач щомісяця, не пізніше 5-ти робочих днів після закінчення календарного місяця, надає відповідачу акт надання послуг за відповідний календарний місяць. Відповідач протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання акту надання послуг зобов`язаний направити позивачу підписаний акт надання послуг або письмову вмотивовану відмову від його підписання. У разі якщо відповідач не виконує цю умову, зобов`язання позивача перед відповідачем за даним договором вважаються виконаними в повному обсязі і належним чином, а акт надання послуг - належним чином оформленим. Момент отримання відповідачем відповідних документів визначається в будь-якому випадку не пізніше 15 календарних днів з дати їх відправки позивачем рекомендованим листом за адресою, вказаною у договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 Господарського кодексу України, ціна є істотною умовою господарського договору. Ціна зазначається в договорі у гривнях. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що ціни і тарифи на послуги, що надаються виконавцем за цим договором, сторони визначають в заявках на послуги, в залежності від обраних відповідачем параметрів і умов здійснення лідів. Підсумкова вартість послуг позивача за звітний період фіксується в акті надання послуг (далі - акт). Звітним періодом за договором визнається 1 (один) календарний місяць.

Згідно з п. 4.2 договору, сплата відповідачем вартості послуг позивача проводиться в такому порядку: після підписання договору та погодження сторонами об`єму послуг в заявці, відповідач, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку, здійснює передоплату у розмірі 100% від суми, вказаної в заявці; за звітний період відповідач здійснює сплату наданих послуг у розмірі 100% протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку.

Відповідно до п. 9.1 договору, цей договір укладено строком на 1 (один) рік і вступає в силу з моменту підписання його сторонами. Договір вважається подовженим на наступний рік, якщо жодна зі сторін за 30 (тридцять) днів до моменту закінчення терміну його дії не заявить письмово про свій намір розірвати договір.

30 липня 2021 року сторонами підписана додаткова угода №1 договору про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-00892 від 01 квітня 2019 року (далі додаткова угода №1), згідно з п. 1 якої, сторони домовились про те, що починаючи з 30 липня 2021 р., при виконанні умов договору будуть здійснювати обмін первинними бухгалтерськими документами (рахунки/рахунки-фактури, акти виконаних робіт, видаткові накладні та ін.) у вигляді електронних документів із застосуванням до них електронного підпису (електронного цифрового підпису) (надалі-ЕП) відповідно до вимог, що встановлені у Законі України «Про електронні довірчі послуги», засобами телекомунікаційного зв`язку за допомогою відповідних систем електронного документообігу, таких як інтернет сервіс «Вчасно». У разі використання сторонами різних систем електронного документообігу або ЕП різних Центрів сертифікації ключів - зазначені системи або ЕП повинні мати можливість взаємної роботи та верифікації ключів один з одним.

Відповідно до п. 2 додаткової угоди №1, під електронними документами в рамках цього договору сторони домовились вважати - рахунки/рахунки-фактури, акти виконаних робіт, видаткові накладні та інші первинні бухгалтерські документи, які необхідно оформляти під час виконання договору та які створюються у вигляді електронних документів.

Пунктом 3 додаткової угоди №1 встановлено, що електронні документи повинні бути оформлені у відповідності до вимог договору та містити обов`язкові реквізити, що визначені чинним законодавством України, без яких вони не можуть вважатися первинними документами та бути підставою для бухгалтерського обліку і не матимуть юридичної сили, а саме: назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п. 5.1 додаткової угоди №1, електронний документ вважається отриманим адресатом (стороною договору, якій направлено електронний документ) відповідно до дати та часу отримання, що відображається в системі електронного документообігу адресата. При цьому, адресат повинен направити автору (сторона договору, яка створила та відправила електронний документ) електронного документу повідомлення в електронній формі про отримання електронного документу на електронну пошту. У випадку, якщо протягом 3 (трьох) робочих днів з дати відправлення електронного документу адресату, автор не отримає від адресата повідомлення із підтвердженням отримання електронного документу, то датою отримання електронного документу буде дата відправлення автором документу адресату, що відображається в системі документообігу автора.

Пунктом 5.2 додаткової угоди №1 встановлено, що сторона, яка отримала електронний документ (адресат) зобов`язана протягом 7 (семи) робочих днів з дати отримання або погодити електронний документ, шляхом накладення ЕП, або внести свої корективи до такого електронного документу і направити на погодження іншій стороні, або відмовитись від прийняття та підписання такого документу повідомивши підстави такої відмови іншій стороні.

Відповідно до вимог чинного законодавства електронні документи, які містять обов`язкові реквізити та підписані ЕП є оригіналом і мають таку ж юридичну силу, як оригінали документів у паперовій формі (п. 5.3 додаткової угоди №1).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, 30 липня 2021 року сторонами підписана, зокрема, заявка №10 за договором №UKR/1-00892 від 01.04.2019 р. (далі заявка №10), відповідно до п. 1 якої: Параметри надання послуг: №п/п: 1; Набір лідів***: Перший виданий кредит; Веб-сторінки контрольних пікселів: https://pan.credit/; Характеристики здійснення лідів: Спрацювання контрольного пікселя виконавця. Час життя Post Click Cookie* - (30) днів. Час холду** - (30) днів; Ціна ліда****, грн. з урахуванням ПДВ: 600 грн.

При цьому, * Період прив`язки користувача до трафіку виконавця. Якщо користувач після переходу на сайт замовника ліди зазначеного проміжку часу, то ці ліди зараховуються на користь виконавця.

** Проміжок часу після здійснення користувачем ліда, який дається замовнику, щоб повідомити виконавцю статус цього ліда (відхилений або схвалений). Всі ліди, які не відхилені замовником в системі статистики виконавця після закінчення даного часу, вважаються схваленими і підлягають оплаті.

*** Геотаргетинг: Україна, крім зони АТО та Криму.

Отримана підсумкова вартість послуги позивача за звітний період відображається в акті надання послуг.

Так, на виконання умов договору, за період з січня 2022 року до лютого 2022 року, позивачем надані, а відповідачем прийняті послуги, на загальну суму 144 098,31 грн., про що сторонами підписані акти надання послуг: №318 від 31 січня 2022 року, на суму 77 529,34 грн.; №319 від 31 січня 2022 року, на суму 14 729,94 грн.; №482 від 28 лютого 2022 року, на суму 45 369,35 грн., та №486 від 28 лютого 2022 року, на суму 6 469,68 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Позивачем були надані відповідачу рахунки на оплату: №УКР-004365 від 31 січня 2022 року, на суму 77 529,34 грн.; №УКР-004364 від 31 січня 2022 року, на суму 14 729,94 грн.; №УКР-004509 від 28 лютого 2022 року, на суму 45 369,35 грн., та №УКР-004505 від 28 лютого 2022 року, на суму 6 469,68 грн., копії яких долучені до матеріалів справи.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За твердженнями представника позивача, станом на момент надання вищевказаних послуг позивачем відповідачу, переплата відповідача перед позивачем становила 0,90 грн.

Як уже зазначалось, відповідно до п. 4.2 договору, зокрема, за звітний період відповідач здійснює сплату наданих послуг у розмірі 100% протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати виставлення рахунку.

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Так, надані позивачем послуги відповідач повинен був оплатити не пізніше 07 квітня 2022 року (останній рахунок був наданий позивачем відповідачу 31 березня 2022 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Частиною 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу директора відповідача вимогу про виконання зобов`язань з оплати послуг за договором про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-00892 від 01.04.2019 року, в якій просив відповідача сплатити борг у сумі 144 097,41 грн.

Відповідач відповіді на вищевказану вимогу не надав, грошові кошти позивачу не сплатив.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача 144 097,41 грн. основного боргу, 25 479,64 грн. пені, 5 243,55 грн. трьох процентів річних, 35 161,96 грн. суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що за період з січня 2022 року до лютого 2022 року позивач надав відповідачу послуги, на загальну суму 144 098,31 грн., про що сторонами підписані акти надання послуг: №318 від 31 січня 2022 року, на суму 77 529,34 грн.; №319 від 31 січня 2022 року, на суму 14 729,94 грн.; №482 від 28 лютого 2022 року, на суму 45 369,35 грн., та №486 від 28 лютого 2022 року, на суму 6 469,68 грн.

Відповідно до п. 3.3.2 договору, відповідач зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити передоплату, визначену у відповідній заявці, і оплачувати послуги позивача відповідно до цього договору.

Так, з урахуванням переплати відповідача в сумі 0,90 грн., борг відповідача перед позивачем становив 144 097,41 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач документів, що підтверджували б оплату наданих позивачем послуг або спростовували б доводи представника позивача, суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача боргу в сумі 144 097,41 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім стягнення основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в сумі 25 479,64 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 ст. 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Відповідно до п. 5.2 договору, у разі порушення відповідачем термінів оплати послуг більш ніж на 5 (п`ять) робочих днів, у порівнянні з термінами, вказаними в пункті 4.2 договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору, відповідач був зобов`язаний оплатити надані позивачем послуги протягом п`яти робочих днів з дати виставлення рахунку, а саме:

- згідно з рахунком на оплату №УКР-004365 від 31 січня 2022 року, на суму 77 529,34 грн., - до 18 лютого 2022 року включно;

- згідно з рахунком на оплату №УКР-004364 від 31 січня 2022 року, на суму 14 729,94 грн., - до 18 лютого 2022 року включно;

- згідно з рахунком на оплату №УКР-004509 від 28 лютого 2022 року, на суму 37 807,79 грн, - до 07 квітня 2022 року включно;

- згідно з рахунком на оплату №УКР-004505 від 28 лютого 2022 року, на суму 6 469,68 грн., - до 07 квітня 2022 року включно.

Господарський суд під час вирішення спору з`ясовує обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснює оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснений неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми пені та інших нарахувань, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду в справі № 922/2216/18 від 14.01.2021 року, в справі №910/1389/18 від 05.03.2018 року.

Згідно з ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що позивачем період нарахування пені визначений невірно, оскільки він просив суд стягнути з відповідача пеню:

- згідно з рахунками на оплату №УКР-004365 та №УКР-004364 від 31 січня 2022 року, на суму боргу 92 258,38 грн., починаючи з 18.02.2022 року, а не з 19.02.2022 року;

- згідно з рахунками на оплату №УКР-004509 та №УКР-004505 від 28 лютого 2022 року, на суму боргу 51 839,03 грн., починаючи з 07.04.2022 року, а не з 08.04.2022 року.

Так, розмір пені, враховуючи період заборгованості з:

з 19.02.2022 року до 02.06.2022 року, суму боргу в розмірі 77 528,40 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 10,0%, складає 4 418,06 грн.;

з 03.06.2022 року до 17.08.2022 року, суму боргу в розмірі 77 528,40 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 25,0%, складає 8 071,45 грн.;

з 19.02.2022 року до 02.06.2022 року, суму боргу в розмірі 14 729,94 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 10,0%, складає 839,40 грн.;

з 03.06.2022 року до 17.08.2022 року, суму боргу в розмірі 14 729,94 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 25,0%, складає 1 533,53 грн.;

з 08.04.2022 року до 02.06.2022 року, суму боргу в розмірі 45 369,35 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 10,0%, складає 1 392,16 грн.;

з 03.06.2022 року до 06.10.2022 року, суму боргу в розмірі 45 369,35 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 25,0%, складає 7 830,87 грн.;

з 08.04.2022 року до 02.06.2022 року, суму боргу в розмірі 6 469,68 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 10,0%, складає 198,52 грн.;

з 03.06.2022 року до 06.10.2022 року, суму боргу в розмірі 6 469,68 грн., облікову ставку Національного банку України, що становила 25,0%, складає 1 116,68 грн.,

а разом 25 400,67 грн. (за розрахунком суду), які підлягають стягненню.

Крім стягнення пені, позивач просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 5 243,55 грн. та суму, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, у розмірі 25 479,64 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, сплата трьох процентів річних від простроченої суми є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем період нарахування трьох процентів річних визначений невірно, оскільки він просив суд стягнути з відповідача три проценти річних від суми боргу 92 258,38 грн., починаючи з 18.02.2022 року, а не з 19.02.2022 року, а також від суми боргу 51 839,03 грн., починаючи з 07.04.2022 року, а не з 08.04.2022 року.

Так, три проценти річних, враховуючи період заборгованості з:

- 19.02.2022 року до 23.05.2023 року (459 днів), від суми боргу 77 528,40 грн., становлять 2 924,84 грн.;

- 19.02.2022 року до 23.05.2023 року (459 днів), від суми боргу 14 729,94 грн., становлять 555,70 грн.;

- 08.04.2022 року до 23.05.2023 року (411 днів), від суми боргу 45 369,35 грн., становлять 1 532,61 грн.;

- 08.04.2022 року до 23.05.2023 року (411 днів), від суми боргу 6 469,68 грн., становлять 218,55 грн.,

а разом 5 231,70 грн. (за розрахунком суду), які підлягають стягненню.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожний період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж повинен бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому повинен бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо оплату заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без враховування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням цього місяця.

Сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексів інфляції:

за період з березня 2022 року до квітня 2023 року, у березні 2022 року - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%; листопаді 100,7%; грудні 100,7%; січні 2023 року 100,8%; лютому 100,7%; березні - 101,5%; квітні 100,2%, від суми заборгованості 77 528,40 грн., складає 20 923,99 грн.;

за період з березня 2022 року до квітня 2023 року, у березні 2022 року - 104,5%; квітні 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%; листопаді 100,7%; грудні 100,7%; січні 2023 року 100,8%; лютому 100,7%; березні - 101,5%; квітні 100,2%, від суми заборгованості 14 729,94 грн., складає 3 975,44 грн.;

за період з квітня 2022 року до квітня 2023 року, у квітні 2022 року 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%; листопаді 100,7%; грудні 100,7%; січні 2023 року 100,8%; лютому 100,7%; березні - 101,5%; квітні 100,2%, від суми заборгованості 45 369,35 грн., складає 9 763,66 грн.;

за період з квітня 2022 року до квітня 2023 року, у квітні 2022 року 103,1%; травні 102,7%; червні 103,1%; липні 100,7%; серпні 101,1%; вересні 101,9%; жовтні 102,5%; листопаді 100,7%; грудні 100,7%; січні 2023 року 100,8%; лютому 100,7%; березні - 101,5%; квітні 100,2%, від суми заборгованості 6 469,68 грн., складає 1 392,30 грн.,

а разом 36 055,39 грн. (за розрахунком суду).

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Оскільки позивачем сума, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції, визначена в розмірі 35 161,96 грн., то стягненню підлягає саме ця сума.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 12 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну допомогу відбувається в наступній послідовності:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України);

3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, при визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір, - обґрунтованим (рішення в справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що 26 квітня 2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Адмітад" (далі клієнт) та адвокатським бюро "Антона Бойка" (далі адвокатське бюро) був укладений договір про надання правничих (правових) послуг №2604К (далі договір), відповідно до умов якого клієнт доручив, а адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 3.2 договору, вартість послуг за даним договором становить 15 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ, з урахуванням пункту 3.4 договору.

Відповідно до п. 3.4 договору, сторони домовились, що у разі, якщо між позивачем та відповідачем до моменту подання позовної заяви до суду буде досягнуто врегулювання спору (оплата боргу (повністю або частково), надання відповідачем гарантійного листа позивачу про сплату боргу, укладення угоди про врегулювання спору, тощо) і позивач письмово до моменту подання позовної заяви до суду повідомить адвоката про небажання подавати позовну заяву проти відповідача вартість послуг за цим договором буде складати 50% від вартості, зазначеної в пункті 3.2 договору 7 500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.), без ПДВ, що відобразиться сторонами в акті наданих послуг за договором.

Пунктом 3.6 договору встановлено, що після виконання умов цього договору сторони підписують акт наданих послуг, з урахуванням пункту 3.4 договору.

На підтвердження надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. адвокатом Бойком А.В. до матеріалів справи долучені: копія договору про надання правничих (правових) послуг №2604К від 26 квітня 2023 року; копія звіту (детальний опис) наданих послуг, виконаних адвокатом, за договором про надання правничих (правових) послуг №2604К від 26.04.2023 року; копія акту від 25 вересня 2023 року наданих послуг за договором про надання правничих (правових) послуг №2604К від 26 квітня 2023 року; копія рахунку №1 від 26 квітня 2023 року, на суму 7 500,00 грн., а також копія платіжної інструкції №12208 від 08.05.2023 року, на суму 7 500,00 грн.

Як вбачається з п. 1 акту наданих послуг за договором про надання правничих (правових) послуг №2604К від 26 квітня 2023 року (далі акт), адвокатом були надані позивачу наступні юридичні послуги у справі зі стягнення заборгованості з відповідача за договором про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-00892 від 01.04.2019 року, і яка виникла на момент укладення цього договору:

- проведення виїзної зустрічі у позивача 26.04.2023 року, надання правової консультації щодо заборгованості відповідача за договором про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-00892 від 01.04.2019 року;

- аналіз матеріалів справи, опрацювання документів, запит додаткових документів, підготовка правової позиції (стратегії) по справі, переговори з представниками позивача відповідальними за господарські правовідносини із боржником: аналіз поточної судової практики у справах зі стягнення заборгованості;

- підготовка на адресу відповідача вимоги про виконання зобов`язань з оплати послуг за договором про надання послуг з розміщення реклами №UKR/1-00892 від 01.04.2019 року;

- проведення повторної виїзної зустрічі у позивача 23.05.2023 року, уточнення і погодження правової позиції;

- підготовка позовної заяви до суду, здійснення розрахунків штрафних санкцій та інфляційних витрат, вчиненпя в порядку ГПУ України дій з підготовки та подання пакету документів до суду: друкування, оформлення матеріалів та доказів, копіювання, завірення документів, сплата судового збору, направлення пакету документів боржнику (відповідачу) тощо;

- участь у судових засіданнях в Господарському суді Київської області;

- піготовка процесуальних документів.

Відповідно до п. 2 акту, сторони підтверджують, що послуги надані якісно та в повному розмірі.

Згідно з п. 3 акту, вартість послуг за договором склала 15 000,00 гри. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 року).

Принцип рівності сторін у процесі, в розумінні "справедливого балансу", між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів" від 27.10.1993 року).

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, не дотримані вимоги стосовно співмірності із складністю виконаної роботи, її обсягом та часом, витраченим на їх виконання.

Судом встановлено, що відповідачем клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу не подано, а розмір заявлених позивачем витрат є розумним та виправданим, враховуючи обставини цієї справи, її складність, обсяг наданої адвокатом позивачу правової допомоги.

Так, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн. є обґрунтованою.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» задоволений частково, тому витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 59, ст. 124 Конституції України, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 1, ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", ч. ч. 1, 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 174, ч. 1 ст. 179, ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 180, ч. ч. 1, 7 ст. 181, ч. ч. 1, 2 ст. 189, ч. 1 ст. 193, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 216, ч. ч. 1, 2 ст. 218, ч. 1 ст. 230, ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, ч. 4 ст. 89, ст. 253, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 1, 3 ст. 549, ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612, ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628, ст. 629, ч. 1 ст. 632, ч. 1 ст. 638, ч. 1 ст. 692, ч. ч. 1, 2 ст. 901, ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 3, ч. ч. 1, 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 7, ч. ч. 1, 3 ст. 9, ч. ч. 1, 2, 4 ст. 11, ст. 12, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13, ст. ст. 14 - 15, ст. 16, ст. 18, ст. 19, ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 116, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 123, ч. ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 126, ч. 9 ст. 165, п. 3 ч. 4, ч. ч. 8, 9 ст. 129, ч. 1 ст. 202, ч. ч. 1, 2 ст. 222, ст. 223, ч. 3 ст. 232, ст. 233, ч. 4 ст. 236, ст. 237, ст. 238, ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовільнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю Адмітад до товариства з обмеженою відповідальністю Кошельок про стягнення заборгованості в сумі 209 982,56 грн.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Кошельок (08135, Київська область, Києво-Святошинський р-н, село Чайки, вулиця Антонова, будинок 8А, ідентифікаційний код 40842831) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Адмітад (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6, корпус 6, офіс 2, ідентифікаційний код 38864442) 144 097,41 грн. (сто сорок чотири тисячі дев`яносто сім грн. 41 коп.) основного боргу; 25 400,67 грн. (двадцять п`ять тисяч чотириста грн. 67 коп.) пені; 5 231,70 грн. (п`ять тисяч двісті тридцять одну грн. 70 коп.) трьох процентів річних; 35 161,96 грн. (тридцять п`ять тисяч сто шістдесят одну грн. 96 коп.) суми, на яку збільшилась заборгованість з урахуванням індексу інфляції; 14 999,94 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 94 коп.) витрат на професійну правничу допомогу; 3 148,38 грн. (три тисячі сто сорок вісім грн. 38 коп.) витрат на сплату судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складений 08.11.2023 року.

Суддя С. Грабець