ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2023 р. Справа №926/1625/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б. Орищин Г.В.

без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження

розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 05.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2244/23 від 12.07.2023)

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 (повний текст складено 09.06.2023)

у справі №926/1625/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз Збут, м. Чернівці

до відповідача ОСОБА_1 , смт. Кельменці Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 5 976,19 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

ТОВ Чернівцігаз Збут звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 5 976,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.01.2016 між ТОВ Чернівцігаз Збут та ФОП Фортуною Василем Івановичем укладено договір №11416ZH84NFP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими (в редакції договору від 01.05.2019 року). На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу природний газ у період з липня 2020 року по квітень 2021 року в загальному обсязі 2005,32 тис. куб. м на суму 5 976,19 грн, про що складено відповідні акти приймання-передачі природного газу за вказаний період. Однак, відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання в частині оплати за отриманий природній газ, внаслідок чого заборгував позивачу 5 976,19 грн.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 у справі №926/1625/23 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз Збут заборгованість у сумі 5 976,19 грн, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5976,00 грн та 2684,00 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу природній газ відповідно до договору в період з липня 2020 по 2021 рік в загальному обсязі 2005,32 тис.куб.м, що підтверджується актами приймання-передачі газу на відповідний період, однак відповідач свої зобов`язання в частині оплати за послуги постачання природнього газу не виконав, а тому заборгованість за договором №11416ZH84NFP016 від 01 січня 2016 року становить 5976,19 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом при прийнятті рішення неповно зясовано обставини справи, при прийнятті рішення порушено норми матеріального права та неправильно застосовано норми процесуального права.

Скаржник зазначає, що нарахування заборгованості відбувалось за період липень - вересень 2020 року. В даний період, а саме у липні 2020 року Кельменецьким управлінням з експлуатації газового господарства знятий газовий лічильник для проведення повірки (акт № 26 від 06 липня 2020 року додається), інший лічильник газовою службою не встановлювався. Саме за період відсутності лічильника було нараховано обсяги споживання, які є завищеними у декілька разів порівняно з періодами жовтень - грудень 2020 року, коли лічильник був встановлений.

Скаржник вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість розрахунків щодо об`єму спожитого абонентом газу, а саме не надано жодних документів, які б підтверджували показники лічильника на підставі яких здійснювалися розрахунки в період липень - вересень 2020 року. Оператору ГРМ були відомі реальні показники використаного ним газу, тобто використання взагалі не відбувалось, оскільки лічильник був знятий на повірку і подача газу не відбувалась саме в той період, за який нараховано заборгованість.

Також, відповідач зазначив, що припинив підприємницьку діяльність у зв`язку із карантином та введенням військового стану в Україні. Скаржник не повідомив оператора ГРМ «Чернівцігаз» про зупинення діяльності, оскільки вважав, що оскільки ним не використовувався природній газ, нарахування не будуть здійснюватися.

ТОВ Чернівцігаз Збут у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 у справі №926/1625/23 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із розглядом справи № 926/1625/23 в суді апеляційної інстанції, в розмірі 5 976,00 грн, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими, не відповідають обставинам справи.

Зокрема позивач вважає, що в апеляційній скарзі не наведено жодних обґрунтованих підстав, які б спростовували аргументи, викладені судом першої інстанції у рішенні, не зазначено, які норми матеріального та процесуального права були неправильно застосовані судом. Також, позивач зазначає, що в апеляційній скарзі відсутнє обґрунтування незаконності та необґрунтованості додаткового рішення.

Позивач зазначає, що скаржник не заперечує факт споживання природного газу у спірному періоді, однак не погоджується із загальним розподіленим його об`ємом. Обсяги газу у липні 2020р. - квітні 2021р., отримані відповідачем, підтверджені відповідною інформацією Оператора ГРМ (AT «Чернівцігаз»), відповідно до якої скаржником фактично використано природного газу 2005,320 м.куб (копія листа Оператора ГРМ є в матеріалах справи).

Позивач вважає, що дії останнього, які полягають у здійсненні визначення вартості вказаного Оператором ГРМ об`єму газу, спожитих скаржником, є повністю правомірними, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи.

Більше того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного судового рішення і не впливають на правильність вирішення спору по суті та не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

Також, позивач вважає, що витрати на професійну правничу допомогу пов`язані із розглядом справи № 926/1625/23 в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 справу №926/1625/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 4 026,00 грн та докази надіслання копії апеляційної скарги позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 у справі №926/1625/23, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 05.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2244/23 від 12.07.2023) на рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 у справі №926/1625/23, апеляційну скаргу вирішено розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. ГПК України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, перебування колегії суддів у відпустці до 20.10.2023, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи

01.01.2016 між ТОВ Чернівцігаз Збут (постачальник) та ФОП Фортуною Василем Івановичем (споживач) укладено договір №11416ZH84NFP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими, відповідно до п.11.1 якого останній набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу з 01 січня 2016 року до 31 грудня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно п.11.2 договору, договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. При цьому, сторони мають внести зміни до договору щодо планових обсягів постачання газу на продовжений строк у разі необхідності такої зміни. Дія договору була продовжена на 2017-2022 роки.

01.05.2019 сторони підписали додаткову угоду №1 до договору №11416ZH84NFP016 від 01.01.2016, в якому виклали договір в новій редакції.

Згідно п. 1.1 вказаного договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу природний газ (надалі - газ) у необхідних для споживача обсягах, а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

За умовами п. 2.1 договору постачальник забезпечує споживача необхідним підтвердженим обсягом природного газу на визначений договором період. Оперативний контроль за відпуском газу замовнику здійснює Оператор ГРМ відповідно до умов договору розподілу газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ. Постачальник також має право оперативно контролювати обсяг споживання природного газу споживачем, використовуючи базу даних оператора ГРМ/ГТС або інформацію споживача, а також шляхом самостійного контролю обсягів споживання природного газу на об`єкті споживача. Якість газу, який передається споживачеві в пунктах призначення, має відповідати вимогам, установленим державними стандартами та технічними умовами щодо його якості.

Згідно пункту 5.1.1 договору постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов договору, а споживач згідно до пункту 5.4.2 договору зобов`язується оплачувати постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Пунктом 6.1 договору унормовано, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.

Позивач покладені на нього обов`язки виконав в повному обсязі, поставивши відповідачу природній газ відповідно до договору в період з липня 2020 по 2021 рік в загальному обсязі 2005,32 тис.куб.м, що підтверджується актами приймання-передачі газу за відповідний період (а.с.34-43), однак відповідач свої зобов`язання в частині оплати за послуги постачання природнього газу не виконав, а тому, заборгованість за договором №11416ZH84NFP016 від 01.01.2016 становить 5 976,19 грн.

Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення 5 976,19 грн заборгованості за поставлений відповідачу природний газ.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Спір у справі виник щодо виконання умов договорів постачання природного газу.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Статтею 12 Закону України Про ринок природного газу унормовано, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, матеріалами справи підтверджується, що 01.01.2016 між ТОВ Чернівцігаз Збут та ФОП Фортуною В.І. укладено договір №11416ZH84NFP016 на постачання природного газу для потреб споживачів, що не є побутовими (в редакції договору від 01.05.2019 року). На виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу природний газ у період з липня 2020 року по квітень 2021 року в загальному обсязі 2005,32 тис. куб. м на суму 5 976,19 грн, про що складено відповідні акти приймання-передачі природного газу за вказаний період. Однак, відповідач неналежно виконав свої договірні зобов`язання в частині оплати за отриманий природній газ, внаслідок чого заборгував позивачу 5 976,19 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача до відповідача стосовно стягнення заборгованості в сумі 5 976,19 грн є обґрунтованими, такими, що підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо тверджень скаржника, що нарахування заборгованості за період з липня по вересень 2020 року відбулось за відсутності приладу обліку (лічильника газу), який був демонтований Оператором ГРМ для проведення періодичної повірки, судова колегія зазначає таке.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону України Про ринок природного газу розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

З 01.07.2015 ліцензовану діяльність з постачання газу (відносини купівлі- продажу) проводить ТОВ Чернівцігаз Збут (як постачальник газу), а ліцензовану діяльність з розподілу газу (транспортування, встановлення вузлів обліку газу, облік газу тощо) проводить АТ Оператор газорозподільної системи Чернівцігаз (як Оператор ГРМ).

Главою 3 розд. ІХ Кодексу газорозподільних систем (постанова НКРЕКП від 30.09.2015. N2494) встановлений Порядок комерційного обліку газу по об`єктах споживачів, що не є побутовими.

Згідно з п.1 гл.3 розд. ІХ Кодексу ГРМ визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), розрахунок об`єму нормативних та виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до межі балансової належності, додаються/віднімаються до/від об`єму, визначеного комерційним вузлом обліку.

Відповідно до п.6 гл.3 розд. IX Кодексу ГРМ визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Споживач зобов`язується поінформувати постачальника про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

Згідно з п.7 гл.3 розд. IX Кодексу ГРМ за наявності розбіжностей у частині визначення об`єму та/або обсягу спожитого (розподіленого) природного газу вони підлягають урегулюванню відповідно до умов договору розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. До вирішення цього питання об`єм (обсяг) спожитого (розподіленого) природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Таким чином, визначення обсягів спожитого побутовими споживачами природного газу відноситься до виключної компетенції Оператора ГРМ.

В матеріалах справи відсутні та не надані скаржником належні та допустимі докази, які б підтверджували наявність розбіжностей та намагання відповідача врегулювати ці розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого відповідачем природного газу у спосіб, встановлений договором розподілу природного газу з огляду на що визначенні Оператором ГРМ обсяги природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Отже, постачальник (ТОВ «Чернівцігаз Збут» ) для проведення нарахування за газ всім споживачам керується виключно інформацією щодо обсягів спожитого газу споживачами, яка надається йому Оператором ГРМ. На Оператора ГРМ законодавством в імперативному порядку покладено обов`язок здійснення обліку природного газу, зокрема за об`єктами споживання побутових споживачів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі №296/6536/17-ц).

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що відповідно до інформації Оператора ГРМ відповідачем у липні 2020 р. - квітні 2021р. фактично використано природного газу 2005,32 м.куб, що підтверджується листом Оператора ГРМ (а.с.33).

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

З огляду на викладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Щодо заявлених до стягнення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи №926/625/23 в суді апеляційної інстанції судова колегія зазначає таке..

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що з урахуванням обставин справи, а також зважаючи на вимоги ст. 126 ГПК України, витрати позивача на професійну правничу допомогу пов`язані із розглядом справи № 926/1625/23 в суді апеляційної інстанції підлягають стягненню з відповідача в обсязі, що дорівнює ціні позову в розмірі 5 976,00грн.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою ст.126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 ГПК України).

Згідно з ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається із поданих позивачем доказів, 30.11.2017 між Адвокатським об`єднанням «ГАРАНТ ГРУП» та ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» укладено договір про надання правової допомоги від №38ДChrZ491-17, дія договору пролонгувалась на 2018-2023 роки відповідними додатковими угодами (а.с.104-113).

20.03.2023 між Адвокатським об`єднанням «ГАРАНТ ГРУП» та ТОВ «ЧЕРНІВЦІГАЗ ЗБУТ» укладено додаткову угоду № 79 (а.с.114) до договору про надання правової допомоги від 30. 11.2017 № 38AChrZ491 -17.

Предметом зазначеного договору визначено надання Адвокатським об`єднанням ГАРАНТ ГРУП комплексу послуг правової допомоги та зобов`язання ТОВ Чернівцігаз Збут з прийняття цих послуг та їх оплати (п. 1.1 договору).

Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги № 38AChrZ491-17 від 30.11.2017 передбачено, що вартість послуг виконавця складається з:

3.1.1 щомісячної плати за отримання правової допомоги у розмірі 37 500,00 грн щомісяця;

3.1.2 плати за ведення складних справ у розмірі, визначеному в окремих додаткових угодах до договору.

Згідно з пунктом 3.3.3 плата, передбачена пунктом 3.1.2 цього договору, перераховується замовником у порядку та строк, визначеному в окремих додаткових угодах до договору.

Відповідно до пункту 6 додаткової угоди №79 від 20.03.2023, оплата вартості наданих послуг здійснюється замовником за фактом їх надання відповідно до наданого виконавцем рахунку-фактури протягом 10 (десяти) календарних днів з дня вступу в законну силу рішення суду у справі, визначеної п.1 даної додаткової угоди.

Відповідно до звіту про фактично надані послуги від 18.08.2023 за додатковою угодою №79 від 20.03.2023 до договору про надання правової допомоги від 30.11.2017 № 38AChrZ491-17, 18.06.2023 виконавцем було витрачено 2,0 людино-годин згідно договору.

Згідно із п.4 додаткової угоди, загальна вартість послуг, що надаються виконавцем за умовами даної додаткової угоди розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката, працевлаштованого у виконавця, і становить 3000,00 грн за годину та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Фактичний обсяг наданих послуг визначається сторонами в актах приймання-передачі наданих послуг.

Крім того, відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг №64 від 18.06.2023 фактичний обсяг наданих послуг складає 6 000,00грн.

Таким чином, позивач зазначив, що фактичні витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем, що пов`язані із розглядом справи № 926/1625/23 в суді апеляційної інстанції складають: 2,0 люд/год * 3000,00 грн (вартість години роботи адвоката) = 6 000, 00 грн.

Відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами та не заперечував факт їх надання. Скаржником також не оскаржено присуджені до стягнення судом першої інстанції судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 976,00грн за розгляд справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія вважає заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу 5 976,00 грн, яка понесена позивачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції дійсною, необхідною та співмірною зі складністю цієї справи та наданим обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, а тому визнає витрати обґрунтованими, розумними та співмірними із складністю справи та реально витраченим адвокатом часу на надання правничої допомоги.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах Ryabykh v.Russia від 24.07.2003 року, Svitlana Naumenko v. Ukraine від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 05.07.2023 (Вх.№ ЗАГС 01-05/2244/23 від 12.07.2023) залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.06.2023 у справі №926/1625/23 залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернівцігаз Збут (58018, м. Чернівці, вул. Воробкевича Сидора, 1А, код ЄДР 39584988) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 5 976,00 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Місцевому господарському суду видати наказ.

3.Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б..

Суддя Орищин Г.В.