РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2023 Справа № 910/13240/22 (910/8524/23)
За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" (54017, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19)

до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26)

про стягнення 158 406,00 грн.

В межах справи № 910/13240/22

За заявою Прокторемо Інвестментс Лімітед (адреса для листування: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз буд. 3, літ. А, оф. 1)

до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" (04176, м. Київ, вул. Електриків, буд. 26; ідентифікаційний код 14312364)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/13240/22 за заявою Прокторемо Інвестментс Лімітед про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.12.2022.

30.05.2023 до Господарського суду м. Києва звернулось Товариство з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" про стягнення 158 046,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2023 (суддя Борисенко І.І.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8524/23.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 01.06.2023 матеріали справи №910/8524/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" про стягнення 158 046,00 грн. передано для розгляду в межах справи Господарського суду міста Києва №910/13240/22 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському".

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.07.2023 матеріали справи № 910/13240/22 (910/8524/23) передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.07.2023 прийнято справу №910/8524/23 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" про стягнення 158 046,00 грн. в межах справи № 910/13240/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач повідомлявся про відкриття та розгляд справи № 910/13240/22 (910/852423) за правилами спрощеного провадження належним чином, однак, у запропонований в ухвалі п`ятнадцятиденний строк, відзиву від відповідача до суду не надійшло.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством "Завод "Кузня на Рибальському" (орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень від 01.01.2020 № 522.

Відповідно до п.1.2 Об`єктом оренди за цим договором є наступне майно: нежитлові приміщення в будинку ІЛК, 5 поверх, загальною площею 53,60 кв. м., які складаються з наступних приміщень: кімната №505 - 53, 60 кв.м., згідно плану -схеми (додаток №1), який є невід`ємною частиною цього договору та розташовані за адресою : 54017, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19.

Орендодавець зобов`язується передати Орендарю у тимчасове платне користування майно, а орендар зобов`язується прийняти вказане майно і користуватися ним відповідно до умов договору (п 1.1 договору).

Відповідно до п.3.1. договору оренди нежитлових приміщень, передача майна Орендарю здійснюється одночасно з підписанням цього договору за актом приймання-передачі, який підписується сторонами. Майно вважається переданим орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі (додаток 2), який є невід`ємною частиною договору, де вказується технічний стан об`єкта оренди на момент передачі.

У разі припинення (розірвання) цього договору з будь - яких підстав підстав орендар зобов`язаний протягом трьох днів з дня припинення цього договору повернути орендодавцю майно у стані не гіршому за той в якому воно було передано орендарю з усіма поліпшеннями які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, що були здійснені внаслідок реконструкції, технічного переоснащення та інших поліпшень орендованого майна (п.3.2 договору).

Розділом 4 договору оренди нежитлових приміщень зазначено, що розмір місячної орендної плати за цим договором складає без ПДВ 5 583, 51 грн. за календарний місяць оренди. Крім того ПДВ - 1 116, 70 грн. Всього місячна орендна плата - 6 700, 21 грн. Загальна річна сума орендної плати складає 67 002 без ПДВ. Крім того ПДВ - 13 400, 42 грн. Всього річна орендна плата - 80 402, 51 грн.

Орендна плата встановлена у відповідності до цього договору, не включає в себе вартість витрат на відшкодування комунальних послуг в тому числі витрат на оплату електроенергії, водопостачання, каналізації, опалення, послуги зв`язку, тощо, які орендар зобов`язується платити згідно розрахунків наведених у додатках № 4, 5, 6, 7, 8, 9 до цього договору.

Відповідно до п. 4.5. договору оренди нежитлових приміщень оплата сплачується орендарем не пізніше п`ятнадцятого числа поточного місяця за поточний місяць, відшкодування витрат по сплаті комунальних послуг здійснюється орендарем не пізніше п`ятнадцятого числа наступного місяця за попередній місяць на підставі відповідних рахунків орендодавця. В разі несвоєчасної сплати витрат за комунальні послуги електропостачання орендованих приміщень буде припинено. Оплата здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця. Днем оплати вказаних платежів вважається день списання коштів з рахунку орендаря.

Пунктом 4.8 договору нежитлових приміщень зазначено, що розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, за вимогою однієї із сторін вразі змін цін та тарифів у разі значного зростання рівня інфляції, а також інших випадках передбачених законодавством. Зміна розміру орендної плати здійснюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до цього договору.

Цей договір укладається строком з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року включно. Якщо передача орендованого майна від орендодавця орендарю і орендарю від орендодавця була здійснена в інші строки то строк дії договору визначається моментом підписання сторонами акту приймання-передачі орендованого майна.

Згідно умов даного договору про оренду нежитлових приміщень, позивачем було передано відповідачу в оренду нежитлові приміщення, що підтверджується доданими до матеріалів справи копіями актів прийому-передач орендованого майна, проте орендна плата відповідачем не здійснювалась, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість з орендної плати в розмірі 92 564,07 грн.

У зв`язку із невиконанням умов договору і, як наслідок, виникненням заборгованості, позивачем здійснювались досудові заходи врегулювання спору, а саме, на адресу відповідача надіслано претензію від 15.02.2023. Однак відповіді на вказану претензію відповідач не надав, заборгованість за договором не сплатив.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору нежитлових приміщень від 01.01.2020 № 522 не здійснив сплату орендної плати, а тому, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості, у розмірі 92 564, 07 грн. грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Поряд з сумою основного боргу позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 36 515, 54 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 29 326, 39 грн.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. (п.п. 4.1, 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині розраховані правильно та підлягають задоволенню у заявленому позивачем обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Отже, зважаючи на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському (04176, м. Київ, вул. Електриків, 26; ідентифікацій код 14312364) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Український науково-дослідний інститут технології суднобудування" (54017, м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 19, ) заборгованість з орендної плати в розмірі 92 564 (дев`яносто дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн. 07 коп., 3 % річних в розмірі 36 515 (тринадцять шість тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн. 54 коп., інфляційні нарахування в розмірі 29 326 (двадцять дев`ять триста двадцять шість) грн. 39 коп. та судовий збір в розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Копію рішення направити сторонам та розпоряднику майна боржника.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк