18.10.2023Справа № 910/4719/23
За клопотанням Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ"
про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
у справі № 910/4719/23
про стягнення 2 396 181,99 грн.
за зустрічним позовом Політичної партії "Європейська Солідарність"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ"
про внесення змін до договору.
Суддя Літвінова М.Є.
Представники учасників справи:
Від позивача за первісним (відповідача за зустрічним) позовом: Невмержицький В.П.;
Від відповідача за первісним (позивача за зустрічним) позовом: не з`явився.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Політичної партії "Європейська солідарність" (далі-відповідач) про стягнення 1 890 600,00 грн заборгованості по сплаті орендних платежів, суми пені у розмірі 179 836,14 грн, суми інфляційних втрат у розмірі 285 153,30 грн, суми 3% річних у розмірі 40 592,55 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 прийнято зустрічний позов Політичної партії "Європейська Солідарність" до спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.08.2023 закрито провадження у справі №910/4719/23 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів за період з березня по серпень 2022 у загальному розмірі 600 грн 00 коп; первісні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" задоволено частково; в задоволенні зустрічних позовних вимог Політичної партії "Європейська Солідарність" відмовлено повністю.

01.09.2023 через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" надійшло клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2023 призначено до розгляду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в судовому засіданні на 18.10.2023.

Представник відповідача за первісним (позивача за зустрічним) позовом 18.10.2023 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Представник позивача за первісним (відповідача за зустрічним) позовом 18.10.2023 у судовому засіданні підтримав клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та просив суд задовольнити його в повному обсязі.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Частиною 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Отже, за змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Як зазначає Верховний Суд у численних постановах, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" про відшкодування судових витрат, то останнім заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 156 026,03 грн.

При цьому, суд встановив, що подане клопотання відповідає вимогам ч. 8 ст. 129 ГПК України. Також, позивачем дотримано вимоги ч. 1 ст. 124 ГПК України та зазначено у позовній заяві, що очікуваний орієнтовний розмір витрат на правову допомогу становить 200 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката до суду надано:

- копію договору № 04/01-АО/22 про залучення адвоката від 04.01.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЕЛ СІ ЕФ» та адвокатом Невмержицьким В.П.;

- копію договору №71-АО/22 про надання правової допомоги від 10.02.2022, укладеного між Адвокатським об`єднанням «ЕЛ СІ ЕФ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ";

- копію додаткової угоди № 7 до договору №71-АО/22 від 10.02.2022 про надання правової допомоги від 30.12.2022;

- копія додаткової угоди № 22 до договору № 04/01-АО/22 від 04.01.2022 про залучення адвоката від 23.12.2022;

- копію додаткової угоди № 11 до договору №71-АО/22 від 10.02.2022 про надання правової допомоги від 16.03.2023;

- копію додаткової угоди № 28 до договору № 04/01-АО/22 від 04.01.2022 про залучення адвоката від 16.03.2023;

- рахунок на оплату №46 від 16.03.2023 на суму 48 758,14 грн; рахунок на оплату № 72 від 18.04.2023 на суму 48 758,13 грн; рахунок на оплату №182 від 14.08.2023 на суму 58 509,76 грн;

- копія акту № ОУ-0000159 здачі-приймання робіт (надання послуг) від 28.08.2023.

Крім того, матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 7112/10 від 19.10.2018 та ордер серії АІ №1348428, якими підтверджуються повноваження адвоката Фелді Олексія Вікторовича представництва інтересів позивача в Господарському суді міста Києва.

Також, адвокат Невмержицький Володимир Павлович уповноважений здійснювати представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" в суді першої інстанції, що підтверджується ордером серії АІ № 1374283 на надання правничої (правової) допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

10.02.2022 між Адвокатським об`єднанням «ЕЛ СІ ЕФ» (далі - Фірма) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" (далі - Клієнт) укладено договір №71-АО/22 про надання правової допомоги, відповідно до п 1.1 фірма зобов`язується надавати клієнту правову допомогу за окремими завданнями клієнта, натомість осінній зобов`язується оплачувати Адвокатському об`єднанню «ЕЛ СІ ЕФ» винагороду (гонорар) за надані послуги.

Відповідно до п. 2.1.3 та п. 2.1.5 Договору фірма зобов`язується готувати необхідні для виконання Договору документи (заяви, скарги, листи, претензії, позови тощо) та забезпечувати їх своєчасне подання до суду, інших органів державної влади, на ім`я юридичних і фізичних осіб або передавати їх Клієнту, у разі необхідності забезпечувати представництво інтересів Клієнта в суді, арбітражному суді, органах державної влади, перед юридичними і фізичними особами з усіх питань, які необхідні для виконання Договору.

У пункті 1.1 додаткової угоди № 11 до договору №71-АО/22 від 10.02.2022 про надання правової допомоги зазначено, що Клієнт доручає Фірмі, а Фірма зобов`язується надати Клієнту на умовах та в порядку, передбачених Договором та цією Додатковою угодою, правову допомогу щодо комплексного судового супроводу інтересів Клієнта в суді першої інстанції (Господарському суді міста Києва) у справі про стягнення з Політичної партії «Європейська Солідарність» заборгованості по орендній платі з Політичної партії «Європейська Солідарність» за договором оренди нежитлових приміщень №к-132 від 25.07.2017 за період з вересня 2021 року по березень 2023 року, а також нарахованих штрафних санкцій (далі - «Послуги»).

Як вбачається з п. 2.1 додаткової угоди № 11 до договору №71-АО/22 від 10.02.2022 про надання правової допомоги, то вартість наданих юридичних послуг є фіксованою сумою у розмірі 4 000,00 доларів США, не враховуючи ПДВ, що є еквівалентним на дату укладення цього Договору 146 274, 40 грн, за курсом валют, встановленим Національним банком України станом на 16.03.2023.

Згідно п. 5.7 договору №71-АО/22 від 10.02.2022 про надання правової допомоги передбачено, що компанія надсилає клієнту акт приймання-передачі щодо наданих послуг не пізніше 10 днів робочих днів після завершення наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін.

28.08.2023 між Адвокатським об`єднанням «ЕЛ СІ ЕФ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство «КИЇВ» складено Акт № ОУ-0000159 здачі-прийняття робіт (наданих послуг), з якого його сторони підтвердили, що всі послуги за Договором надані належними чином, фірма закінчила справу успішно, в належні строки, сторони не мають будь-яких зауважень щодо наданих послуг одна до одної.

Відповідно до рахунку на оплату № 46 від 16.03.2023, рахунку на оплату № 72 від 18.04.2023, рахунку на оплату № 182 від 14.08.2023 клієнтом здійснено оплату за юридичні послуги у розмірі 156 026,03 грн.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, п. 269). (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 22.11.2017 року у справі № 914/434/17).

Суд зазначає, що у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Крім того, суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання професійної правничої допомоги, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, з огляду на те, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, а також відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд приходить до висновку, що клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" про стягнення з відповідача за первісним позовом витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 156 026,03 грн підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 236 - 242, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Політичної партії "Європейська Солідарність" (вул. Електриків, 29А, м. Київ, 04176, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Підприємство "КИЇВ" (вул. Лаврська, 16, м. Київ, 01015, ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 156 026 (сто п`ятдесят шість тисяч двадцять шість) грн 03 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту додаткового рішення: 06.11.2023.

Суддя М.Є. Літвінова