ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року Справа № 918/607/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Грязнов В.В.

секретар судового засідання Дика А.І.

за участю представників сторін:

позивача -не з`явився;

відповідача -не з`явився:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023, повний текст складено 30.08.2023, та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023, повний текст складено 18.09.2023, у справі № 918/607/23 (суддя А.М. Горплюк)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані"

до Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс"

про стягнення 788 651, 94 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 у справі № 918/607/23 позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (вул. Шкільна, 50, с. Ярославичі, Дубенський р-н., 35112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" (вул. Борохівська, 19, м. Луцьк, Волинська обл., 43008, ) 749 102 (сімсот сорок дев`ять тисяч сто дві) грн 00 коп. основного боргу, 31 745 (тридцять одну тисячу сімсот сорок п`ять) грн 12 коп. пені, 3 809 (три тисячі вісімсот дев`ять) грн 31 коп. 3 % річних, 3 995 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн 51 коп. інфляційних втрат та 11 829 (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять) грн 77 коп. судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" про ухвалення додаткового судового рішення - задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (вул. Шкільна, 50, с. Ярославичі, Дубенський р-н., 35112, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" (вул. Борохівська, 19, м. Луцьк, Волинська обл., 43008, ) 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В частині стягнення 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судом першої інстанції рішенням від 30.08.2023 та додатковим рішенням від 13.09.2023 у справі №918/607/23 Приватне підприємство "Агро - Експрес - Сервіс" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 у справі №918/607/23 та прийняти нове, яким в частині стягнення з відповідача 61 342, 00 грн., погашених ПП "Агро-Експрес-Сервіс" згідно платіжних інструкцій №9507 від 14 серпня 2023 року, №9600 від 16 серпня 2023 року та листа №114 від 16.08.2023 року відмовити, а також скасувати додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23 і прийняти нове, яким витрати на професійну правничу допомогу задоволити в розмірі 3 000, 00 грн.

Апелянт вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 року у справі № 918/607/23 має бути змінене. Зазначає, що предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі внаслідок виконання відповідачем заявлених до нього вимог в частині сплати основного боргу.

Вказує, що у Господарського суду Рівненської області були відсутні підстави для закриття провадження в частині погашеної відповідачем частини основної заборгованості і, таким чином, суд першої інстанції мав би саме відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення частини основної заборгованості.

Також вказує, що необхідність зміни рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 року у справі №918/607/23 зумовлена також обставинами, пов`язаними з поданням Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" до суду першої інстанції заяви про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 12 000,00 грн., оскільки відмова у задоволенні частини позовних вимог прямо впливає на розмір витрат на правову допомогу отриману позивачем та стає підставою для зменшення суми таких витрат, що підлягають до розподілу судом і відшкодування відповідачем, а також виникненням права відповідача стягнути компенсацію понесених ним витрат, у зв`язку з вирішенням спору, з позивача.

Оскаржуючи додаткове рішення апелянт зазначає, що справа про стягнення заборгованості за порушення строку виконання грошового зобов`язання, з нарахуванням відсотків річних та інфляційних втрат є типовою справою і не вимагає значних затрат часу, а тому гонорар Адвокатського об`єднання "Преміум Сервіс" є невиправданим.

Листом Північно-західного апеляційного господарського суду №918/607/23/6153/23 від 22.09.2023 витребувано матеріали справи №918/607/23 з Господарського суду Рівненської області. 03.10.2023 матеріали справи №918/607/23 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі №918/607/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23; розгляд апеляційної скарги призначено на "31" жовтня 2023 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

Запропоновано позивачу у строк до 20.10.2023 надати суду відзив на апеляційну скаргу та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Роз`яснено учасникам справи право участі особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, передбачене статтею 197 Господарського процесуального кодексу України.

Копію ухвали направлено сторонам на електронні адреси, відомості про які наявні в матеріалах справи (а.с. 121).

23.10.2023 на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23, в якому останній вважає оскаржувані рішення місцевого господарського суду законними та обґрунтованими, а тому просить залишити їх без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

31.10.2023 до початку судового засідання до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла спільна заява сторін у справі про затвердження мирової угоди, в якій останні просять суд затвердити мирову угоду від 31 жовтня 2023 року по справі №918/607/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення боргу та закрити провадження у справі.

МИРОВА УГОДА

м. Рівне "31" жовтня 2023 року

Дана мирова угода (далі - угода) укладена між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" (надалі - Позивач), в особі директора Малохи Тетяни Миколаївни, яка діє на підставі Статуту, розуміючи значення своїх дій, що є Позивачем за позовом по справі № 918/607/23 та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (надалі - Відповідач), в особі генерального директора Бордюженка Михайла Михайловича, який діє на підставі Статуту, що є Відповідачем за позовом по справі № 918/607/23,

Сторони домовились припинити спір по судовій справі № 918/607/23, з наступними умовами:

1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" в порядку мирного врегулювання даного спору, підписанням цієї мирової угоди відмовляється від позовних вимог за позовом у судовій справі № 918/607/23.

2. ПП "Агро-Експрес-Сервіс" визнає, що його заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" за договором поставки № 9888 від 09 березня 2023 року станом на момент укладення цієї Мирової угоди становить 39549,94 грн., з яких:

3 995,51 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 51 копійка) - інфляційні втрати;

3 809,31 грн. (три тисячі вісімсот дев`ять гривень 31 копійка) - 3 проценти річних;

31 745,12 грн. (тридцять одна тисяча сімсот сорок п`ять гривень 12 копійок) - пеня, які підлягають оплаті Відповідачем на умовах та в строки визначені цією угодою.

3. Сторони визнають та підтверджують, що сума основного боргу в розмірі 749 102,00 грн. (сімсот сорок дев`ять тисяч сто дві гривні 00 копійок), згідно договору поставки №988 від 09 березня 2023 року, погашена ПП "Агро-Експрес-Сервіс" в повному обсязі.

4. Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" в порядку мирного врегулювання цього спору, протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту набрання цією мировою угодою чинності, сплачує Товариству з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" кошти в розмірі 3 995,51 грн. (три тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень 51 копійка) інфляційних втрат, 3 809,31 грн. (три тисячі вісімсот дев`ять гривень 31 копійка) процентів річних та 31 745,12 грн. (тридцять одна тисяча сімсот сорок п`ять гривень 12 копійок) пені згідно позовних вимог Позивача у судовій справі № 918/607/23.

5. ПП "Агро-Експрес-Сервіс", протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту закінчення строку на оскарження цієї мирової угоди та набрання нею чинності, сплачує Товариству з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" компенсацію понесених ТОВ "Маст Компані" 50 % витрат зі сплати судового збору у розмірі 5 914,89 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот чотирнадцять гривень 89 копійок) та компенсацію витрат на отримання правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

6. У разі виконання ПП "Агро-Експрес-Сервіс" п.3 даної мирової угоди, ТОВ "Маст Компані" відмовляється від стягнення з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" будь-яких штрафних санкцій, судових витрат, процентів річних та інфляційних втрат згідно умов договору поставки № 9888 від 09 березня 2023 року не передбачених цією мировою угодою.

7. Сторони погодили, що після підписання цієї мирової угоди між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" відсутній будь-який спір щодо не виконання Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" зобов`язань за умовами договору поставки № 9888 від 09 березня 2023 року.

8. Після підписання цієї мирової угоди одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

9. Дана мирова угода укладена у трьох оригінальних примірниках: один примірник залишається у Позивача, другий примірник у Відповідача, а третій для затвердження у Північно-західному апеляційному господарському суді.

10. Сторони, укладаючи цю Мирову угоду, заявляють, що повністю розуміють та погоджуються, що відповідно до статті 193 Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про затвердження цієї Мирової угоди є виконавчим документом, який згідно ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню після її подання Позивачем на виконання до органів державної виконавчої служби або приватних виконавців в порядку, встановленому законом.

Сторони з даною Мировою угодою ознайомлені, заперечень не мають.

Наслідки закриття провадження у справі сторонам роз`яснені та зрозумілі.

Факсокопія, сканована копія даної Мирової угоди набуває юридичної сили з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками.

Представник Позивача Представник Відповідача

ТОВ "Маст Компані" ПП "Агро-Експрес-Сервіс"

43008, Волинська об., Луцький р-н, 35112, Рівненська обл., Дубенський р-н, с. м.Луцьк, вул. Борохівська,19 Ярославичі, вул. Шкільна,50

(підпис) Малоха Т.М. (підпис) Бордюженко М.М.

В судове засідання 31.10.2023 представник позивача та представник відповідача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомлені.

Відповідно до норм ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, оскільки визначальним є не явка представників, а достатність матеріалів справи для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, ознайомившись зі змістом Мирової угоди, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.

09.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" (далі - постачальник) та Приватним підприємством "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - покупець) укладений договір поставки №9888 (далі - договір, а.с. 7-10), згідно якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, партіями в кількості, асортименті та за цінами, узгодженими сторонами в рахунках-фактурах та/або специфікаціях (додатках) до цього договору чи визначеними в порядку передбаченому цим договором.

Товар вважається таким, що переданий постачальником та прийнятий покупцем після підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткових накладних (п. 4.4. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2023 року включно, а в частині виникнення зобов`язань, що виникли в період дії договору - до їх повного виконання (п. 12.1. Договору).

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтисками печаток.

09.03.2023 між сторонами підписана специфікація №1 до договору (далі - специфікація, а.с. 11), згідно якої загальна сума товару (фрезерний верстат по металу BF1000DDRO_400V та гідравлічний прес WP100H), що поставляється складає 1 299 102, 00 грн з ПДВ.

Термін поставки товару: 30 робочих днів з моменту отримання попередньої оплати (п. 2 специфікації).

Відповідно до п. 3 специфікації сторонами обумовлено наступні умови оплати:

- 50% вартості продукції за специфікацією здійснюється у формі передоплати на підставі рахунку виставленого постачальником.

- 50% вартості продукції відтерміновується протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару.

У свою чергу відповідачем 23.03.2023 було здійснено попередню оплату за товар на підставі рахунку на оплату № 173 в розмірі 500 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3911 (а.с.15).

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, а саме фрезерний верстат по металу BF1000DDRO_400V та гідравлічний прес WP100H на суму 1 299 102, 00 грн, про що свідчать підписані уповноваженими представниками сторін видаткова накладна №216 від 11.04.2023 та товарно-транспортною накладна №216 від 11.04.2023 (а.с. 13-14).

Позивач вказує, що станом на кінцеву дату розрахунку (18.04.2023) відповідач не здійснив у повному обсязі оплату за поставлений йому товар у розмірі 799 102, 00 грн.

У зв`язку із заборгованістю відповідачу 12.05.2023 була направлена претензія (а.с. 20-22) про сплату коштів, однак залишена без відповіді та задоволення.

На підставі вищевикладеного Товариство з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" про стягнення основної заборгованості в сумі 799 102 грн.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем сплачено суму основного боргу в розмірі 50 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 14.08.2023, долученою до матеріалів справи (а.с. 51).

Таким чином, сума основного боргу станом на 29.08.2023 склала 749 102, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 у справі № 918/607/23 позов задоволено. Стягнуто з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" 749 102, 00 грн. основного боргу, 31 745, 12 грн пені, 3 809, 31 грн 3 % річних, 3 995, 51 грн інфляційних втрат.

Місцевий господарський суд вказав, що позивачем виконано належним чином взяті на себе обов`язки та поставлено товар на суму 1 299 102, 00 грн з ПДВ, що підтверджується дослідженими доказами. В свою чергу відповідачем вартість отриманого товару у повному обсязі не сплачено, не дивлячись на те, що з урахуванням ч. 1 ст. 530 ЦК України, ч. 1 ст. 692 ЦК України, п. 3 специфікації строк виконання зобов`язання настав.

Додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково. Стягнуто з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" 7 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. В частині стягнення 5 000, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023, додатковим рішенням Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23 та мотивами суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у справі №918/607/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23; розгляд апеляційної скарги призначено на "31" жовтня 2023 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №1.

31.10.2023 до початку судового засідання до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла спільна заява сторін у справі про затвердження Мирової угоди, в якій останні просять суд затвердити мирову угоду від 31 жовтня 2023 року по справі №918/607/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" про стягнення боргу та закрити провадження у справі.

Розглянувши в судовому засіданні дану заяву, колегія суддів приймає до уваги, що згідно ст. 274 ГПК України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Проаналізувавши зміст Мирової угоди, колегія виснує, що угода не може бути затверджена судом, з врахуванням наступного.

Пунктом 1 угоди передбачено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" в порядку мирного врегулювання даного спору, підписанням цієї мирової угоди відмовляється від позовних вимог за позовом у судовій справі № 918/607/23.

Згідно ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві п.1). У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п.3).

В свою чергу згідно ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (1). Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу (2). Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними...(5).

Таким чином, відмова позивача від позову є підставою для закриття провадження у справі і не передбачає можливості сторонам врегульовувати спірні відносини в межах неіснуючого процесу. Іншими словами не може суд врегульовувати спір від якого відмовився позивач.

Разом з тим, відмовившись від позову в пункті 1 Мирової угоди, сторони в пунктах 2-6 врегульовують питання погашення боргу, додаткових нарахувань і судових витрат.

Колегія суддів додатково звертає увагу, що відмова позивача від вирішення спору в суді виключає можливість для суду затверджувати мирні домовленості сторін щодо врегулювання неіснуючого у суді спору.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що Мирова угода сторін не відповідає вимогам ст.ст. 191,192 ГПК України, а тому відмовляє у її затвердженні.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

В розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Згідно із приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч. 1,7 ст. 193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору поставки №9888 від 09.03.2023 позивачем було поставлено відповідачу товар, а саме фрезерний верстат по металу BF1000DDRO_400V та гідравлічний прес WP100H на суму 1 299 102, 00 грн, про що свідчать підписані уповноваженими представниками сторін видаткова накладна №216 від 11.04.2023 та товарно-транспортна накладна №216 від 11.04.2023.

Також 09.03.2023 сторонами підписано специфікацію №1 до договору, згідно п. 3 якої сторонами обумовлено наступні умови оплати: 50% вартості продукції за специфікацією здійснюється у формі передоплати на підставі рахунку виставленого постачальником; 50% вартості продукції відтерміновується протягом 7 календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідачем 23.03.2023 було здійснено попередню оплату за товар на підставі рахунку на оплату № 173 в розмірі 500 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3911.

Однак, станом на кінцеву дату розрахунку, а саме 18.04.2023 відповідач не здійснив у повному обсязі оплату за поставлений йому товар у розмірі 799 102, 00 грн. у зв`язку з чим 12.05.2023 відповідачу була направлена претензія про сплату коштів, яка залишена ним без відповіді.

Таким чином колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що позивачем виконано належним чином взяті на себе обов`язки та поставлено товар на суму 1 299 102, 00 грн з ПДВ, що підтверджується наявними у справі доказами.

В свою чергу відповідачем вартість отриманого товару у повному обсязі не оплачено.

Колегією суддів встановлено, що після відкриття провадження у даній справі ПП "Агро-Експрес-Сервіс" було погашено суму основного боргу у розмірі 50 000, 00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень 00 копійок), що підтверджується платіжною інструкцією № 9507 від 14 серпня 2023 року.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення боргу в сумі 749 102, 00 грн (за мінусом сплати відповідачем 50 000, 00 грн.) з чим апеляційний господарський суд погоджується.

Щодо доводів скаржника про невірне застосування судом першої інстанції п. 2.ч. 1 ст. 231 ГПК України колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 15.08.2023 року закрито провадження у справі № 918/607/23 в частині стягнення з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маст Компані" 50 000, 00 грн. заборгованості по договору поставки № 9888 від 09.03.2023 року.

Так, колегія суддів звертає увагу, що провадження у даній справі закрито в частині стягнення заборгованості в розмірі 50 000, 00 (п`ятдесяти тисяч) гривень на підставі ухвали господарського суду Рівненської області від 15 серпня 2023 року, а не рішення господарського суду Рівненської області від 30 вересня 2023 року.

Вказана ухвала суду відповідачем не оскаржувалась в порядку ст. 255 ГПК України і відповідно набрала законної сили.

Разом з тим відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина зумовлює відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

В даному випадку предмет спору в частині стягнення 50 000, 00 гривень існував на момент подання позову та відкриття провадження у справі (ухвала від 26.06.2023) та припинив своє існування в процесі розгляду справи.

Таким чином в цій частині судом першої інстанції вірно застосовано положення п.2.ч.1 ст. 231 ГПК України, а доводи апелянта ґрунтуються на невірному тлумаченні зазначеної норми.

Щодо сплачених відповідачем коштів в розмірі 11 342, 00 грн. (одинадцять тисяч триста сорок дві гривні 00 копійок), що підтверджується платіжною інструкцією № 9600 від 16 серпня 2023 року, то апеляційний господарський суд звертає увагу, що відповідач, сплативши кошти, не був позбавлений подати відповідне клопотання до Господарського суду Рівненської області, проте не скористався таким правом.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що призначенням платежу у платіжній інструкції №9600 є оплата згідно ухвали та мирової угоди у справі 918/593/23, тобто дана проплата не стосується розрахунків по даному судовому спору.

Таким чином оскаржуване рішення Господарського суду Рівненської області в цій частині є законним та обгрунтованим.

Щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 31 745 грн 12 коп. пені, 3 809 грн 31 коп. 3 % річних та 3 995 грн 51 коп. інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).

В ст. 549 ЦК України надано визначення неустойки (штрафу, пені), під якою слід розуміти грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Умовами договору, зокрема п.8.3, сторонами узгоджено, що у випадку порушення термінів оплати товару покупцем, постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми невчасно сплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано 31 745, 12 грн пені, 3 809, 13 грн 3% річних починаючи з дня, наступного за днем, коли зобов`язання щодо оплати мало бути виконане, а саме з 19.04.2023 по 15.06.2023; 3 995, 51 грн інфляційних втрат за травень 2023 року.

Колегія суддів, здійснивши власний перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за допомогою системи "Ліга Закон" встановила, що позивачем вірно нараховано суму пені, 3% річних та інфляційних втрат.

За таких обставин, вимога позивача до відповідача про стягнення 31 745, 12 грн пені, 3 809, 13 грн 3% річних та 3 995, 51 грн інфляційних нарахувань підлягає до задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі №918/607/23 колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Водночас у частині 5 наведеної правової норми визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат в розмірі 12 000,00 грн представник позивача надав копії: договору про надання правничої допомоги №15/06/23 від 15.06.2023; акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правничої допомоги №15/06/23 від 15.06.2023; рахунку - фактури №15/06/23-3 від 15.06.2023; платіжної інструкції №243 від 15.06.2023; ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АС №1070009 від 31.08.2023.

Відповідно до пункту 1.1. Договору, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правничу допомогу за його зверненням у справі про стягнення заборгованості з приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс", в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Під час дії цього договору Клієнт зобов`язується забезпечити адвокатське об`єднання всім необхідним для виконання його доручень. Своєчасно оплачувати витрати, необхідні для виконання доручень. Своєчасно оплачувати винагороду у відповідності до умов розділу 4 Договору (розділ 3 Договору).

Згідно з Розділом 4 Договору, вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим договором становить 42 000, 00 грн. Розрахунки за виконану роботу здійснюються клієнтом у безготівковому порядку, шляхом перерахування коштів на рахунок адвокатського об`єднання у наступному порядку: - 12 000, 00 грн протягом трьох робочих днів з дня підписання між сторонами даного договору; - 30 000, 00 грн протягом трьох робочих днів після набрання законної сили рішенням господарського суду законної сили, а у разі сплати боржником в процесі розгляду справи боргу - протягом трьох робочих днів з моменту надходження коштів.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, що кількість та вид послуг будуть вказуватись а Актах прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

Даний договір складено в двох оригінальних примірниках, по одному для кожної із сторін (п. 10.1. Договору).

Вказаний Договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений відтисками печаток товариств.

15.06.2023 адвокатським об`єднанням "Преміум Сервіс" виставлено рахунок-фактуру №15/06/23-3 на оплату в розмірі 12 000, 00 грн, клієнт в свою чергу сплатив суму в розмірі 12 000, 00 грн, що стверджується платіжною інструкцією №243 від 15.06.2023 року.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 16.06.2023 вартість робіт/послуг становить 12 000, 00 грн.

Представник відповідача у поданому до суду клопотані просив зменшити витрати на оплату професійної правничої допомоги до 3 000, 00 грн та зазначив, що гонорар адвокатського об`єднання "Преміум Сервіс" є невиправданим, а витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000, 00 грн - необгрунтованими і надмірними. Жодних процесуальних документів по суті справи, крім позовної заяви, представником позивача не було підготовлено, присутності адвоката АО "Преміум Сервіс" на жодному судовому засіданні не було забезпечено, а вартість послуг адвокатського об`єднання є надмірно завищеною.

Суд першої інстанції, враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, дійшов висновку про те, що справедливими, розумними та співмірними є витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду та звертає увагу, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Апеляційний господарський суд при визначенні суми, належної до відшкодування іншою стороною, виходить із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Також Велика Палата Верховного Суду зауважує у справі № 922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дану позицію підтримав Верховний Суд у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі № 922/445/19 від 03.10.2019 року.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, обсягу матеріалів, предмету спору, з огляду на критерії реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про зменшення розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу як такого, що є неспівмірним з обсягом наданих послуг та необґрунтованим з точки зору його необхідності.

Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 272, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в затвердженні Мирової угоди від 31 жовтня 2023 року по справі №918/607/23.

2. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агро - Експрес - Сервіс" на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.08.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 13.09.2023 у справі № 918/607/23 залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення суду першої інстанції - без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст.ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №918/607/23 повернути доГосподарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "06" листопада 2023 р.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.