ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3941/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до Державного біотехнологічного університету, м. Харків
про стягнення 12923,53 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Харківенергозбут" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного біотехнологічного університету (м. Харків) про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу № 500/161 від 26.10.2021 в сумі 12923,53 грн, яка складається з: 9623,02 - основна заборгованість; пеня за період з 26.01.2022 до 24.08.2022 та з 12.04.2023 до 30.06.2023 в сумі 1355,74 грн; 3% річних за період з 26.01.2022 до 30.06.2023 в сумі 288,23 грн; інфляційні втрати за період з березня 2022 до червня 2023 в сумі 1656,54 грн. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3941/23 без повідомлення учасників справи. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву із нормативно-правовим та документальним обґрунтуванням своєї правової позиції. Надати до суду докази направлення на адресу позивача відзиву (опис вкладення). Відповідачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати суду заяву із обґрунтуванням своїх заперечень протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Було попереджено відповідача, що у разі неподання ним обґрунтованих заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, він має право ініціювати перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження лише у випадку, якщо доведе, що пропустив строк з поважних причин. Встановлено позивачеві строк для подання відповіді на відзив у десять днів з дня отримання відзиву на позов. Запропоновано надати до суду докази направлення на адресу відповідача (опис вкладення). Також судом встановлено відповідачеві строк для подання заперечень у десять днів з дня отримання відповіді на відзив. Також, надати до суду докази направлення на адресу позивача (опис вкладення).

03.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

10.10.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Згідно Договору №500/161 від 26.10.2021 Державний біотехнологічний університет (далі - ДБТУ, відповідач, споживач) є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (позивач, товариство).

У зв`язку з відокремленням функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268.

ПрАТ "Харківенергозбут", як постачальник електричної енергії за вільними цінами здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 № 312 (далі - Правила), та на умовах договору постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією.

Відповідно до статті 4 Закону України Про ринок електричної енергії (даті - Закон) учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами, (ч. 2 ст. 56 Закону).

Пунктом 3.2.1 Правил передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до них Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Слід зазначити, що згідно з пп. 4.12, 4.13 розділу IV Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Згідно з п.10 Постанови до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу

У відповідності до п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

За вимогами п. 1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку обмін даними між адміністратором комерційного обліку; постачальником послуг комерційного обліку та учасниками ринку здійснюється у вигляді електронних документів відповідно до стандартів інформаційного обміну Датахаб, що розробляються адміністратором комерційного обліку та затверджуються Регулятором.

Таким чином, як вказує позивач, розрахунки за спожиту Державним Біотехнологічним Університетом (ДБТУ) електроенергію ПрАТ 'Харківенергозбут проведені на підставі отриманих у відповідності до наведених вище вимог законодавства України даних комерційного обліку від оператора системи розподілу - ПАТ Запоріжжяобленерго.

Розпорядженням КМУ №431-р від 12.05.2021р утворено Державний біотехнологічий університет шляхом реорганізації, зокрема Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка ().

Згідно п. 9 Наказу МОНУ №689 від 18.06.2021р. - Державний Біотехнологічннй Університет є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка.

Також, відповідно до п. 1 до Наказу МОНУ №01-08/343 від 11.10.2021 р.: "Надати право підпису членам комісії з реорганізації університету; а саме: право першого підпису - Майбороді Андрію Анатолійовичу - голові комісії".

П.13 Наказу МОНУ №689 від 18.06.2021р. установлено, що відповідно до ч.4 ст.105 ЦКУ з моменту призначення Комісій до Голів Комісій переходять повноваження щодо управління справами відповідно Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка..., повноваження керівників цих закладів освіти припиняються.

Так, ураховуючи вищевикладене, та те, що Державний Біотехнологічний Університет є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка, який в особі Майборода Андрія Анатолійовича, як Голови комісії з реорганізації ХНТУСГ підписав договір про постачання електричної енергії № 500/161 від 26.10.2021р., а також заяву - приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції №1Ф-Р/500/161 від 26.10.2021р (копія заяви - приєднання додана до позовної заяви) - договір про постачання електричної енергії споживачу №500/161 від 26.10.2021 (далі - Договір) вважається укладеним.

Згідно п. 1 Додаткової угоди №1 до договору №500/161 від 26.10.2021 (далі - Додаткова угода) постачальних продає споживачу електричну енергію (ДК021:2015:09310000-5 Електрична енергія) ДК 021:2015:09310000-5 Електрична енергія, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії (далі товар) згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.6 договору розрахунковий період за договором становить один місяць - з 00.00 години першого дня місяця до 00.00 години першого дня наступного місяця включно.

Місячна вартість електричної енергії визначається, як добуток ціни електричної енергії на загальну кількість реалізованої електричної енергії.

Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання електричної енергії споживачеві.

Пунктом 2.4 договору встановлено, що загальний обсяг постачання електричною енергії 15000 кіловат-година (кВт/год) та відповідає обсягу закупівлі послуг з розподілу електричної енергії у оператора системи.

Також п.5.13 договору - споживач залишає за собою право на можливість зменшення обсягів закупівлі залежно від реального фінансування, передбачених у кошторисі установи, або відмовитися від подальшого виконання договору.

У відповідності до п. 13.6 договору: …Істотні умови цього договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків….

П. 13.6.5 договору: Зміна істотних умов договору у випадку - "погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку", здійснюється шляхом зменшення суми, визначеної в договорі, або зменшення ціни за одиницю товару з відповідним зменшенням суми, визначеної в договорі (без зміни кількості товарів, а також їх технічних та якісних характеристик).

П. 3 Додаткової угоди - рахунок та акт прийому - передачі за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

П. 4 Додаткової угоди - рахунок за спожиту електричну енергію та акт приймання - передачі має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка та акту приймання споживачем.

П. 5 Додаткової угоди - оплата вважається здійсненою після того, як на поточний рахунок постачальника надійшла сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього договору. Поточний рахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

За умовами п. 4 комерційної пропозицій №1Ф-Р/500/161 розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка Споживачу в якому зазначаються суми до сплати за електричну енергію.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті "Призначення платежу" посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, є кошти перераховані за електричну енергію, Постачальник має право зарахувати, як погашення існуючої заборгованості з найдавнішим терміном її виникнення.

У разі заміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії зараховується на його особовий рахунок як авансовий платіж за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.

Відповідно до п.6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 5 комерційної пропозиції №1Ф-Р/500/161 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачено протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки па оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

У відповідності до п. 9 Додаткової угоди та п. 8 комерційної пропозицій №ІФ- Р/500/161 у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

Як вказує позивач, згідно з переданими ПАТ Запоріжжяобленерго даними ПрАТ Харківенергозбут для Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. Петра Василенка, правонаступником якого є Державний Біотехнологічний Університет було сформовано наступні рахунки за електричну енергію:

- за грудень 2021 на суму 2461,95 грн. ПДВ 20 % 492,39 грн, разом з ПДВ 2954,34 грн. Відповідачем за грудень 2021 року спожито 832 кВт*год згідно фактичних обсягів узгоджених актом №12/2021 від 31.12.2021р. від ПАТ Запоріжжяобленерго. Рахунок за грудень 2021 року було відправлено 11.01.2022 (копія доказів відправки додано до позовної заяви). Строк оплати рахунку до 25.01.2022р. В наданий строк рахунок не сплачено.

- за січень 2022 на суму 2913,88 грн, ПДВ 20 % 582,78 грн, разом з ПДВ 3496,66 грн. Відповідачем за січень 2022 року спожито 894 кВт*год згідно фактичних обсягів узгоджених актом №01/2022 від 31.01.2022р. віл ПАТ Запоріжжяобленерго". Рахунок за січень 2022 року було відправлено 10.02.2022 (копія доказів відправки додано до позовної заяви). Строк оплати рахунку до 24.02.2022р. В наданий строк рахунок не сплачено.

- за лютий 2022 на суму 2643,35 грн., ПДВ 20 % 528,67 грн, разом з ПДВ 3172,02 грн. Відповідачем за лютий 2022 року спожито 811 кВт*год згідно фактичних обсягів узгоджених актом №02/2022 від 28.02.2022р. від ПАТ Запоріжжяобленерго. Рахунок за лютий 2022 року було відправлено 28.03.2023 (копія доказів відправки додано до позовної заяви). Строк оплати рахунку до 28.02.2022р. В наданий строк рахунок не сплачено.

Таким чином, позивач зазначає, що станом на 01.08.2023 сума заборгованості за спожиту електричну енергію по договору про постачання електричної енергії споживачу № 500/161 від 26.10.2021 за грудень 2021 року по лютий 2022 року складає 9623,02 грн. На теперішній час, за відомостями позивача, відповідач свої зобов`язання щодо оплати електричної енергії за договором не виконав. Рахунки та акти приймання-передачі з доказами їх отримання відповідачем позивачем додано до позовної заяви.

У відзиві на позовну заяву відповідач стверджує про неотримання правопопередником Державного біотехнологічного університету (Харківський національний технічний університет сільського господарства імені Петра Василенка) рахунків та актів приймання-передачі, та вказує про те, що він не підписував Акти приймання-передачі електричної енергії, що, за твердженнями відповідача, підтверджується наявними у матеріалах справи Актами приймання-передачі, які надав позивач.

Крім того, як вказує відповідач, у матеріалах справи відсутні належні докази відправлення позивачем на адресу відповідача чи правопопередника рахунків та актів приймання-передачі електроенергії, виходячи з цього зобов`язання щодо оплати не виникали.

Також, як вказує відповідач, зобов`язання щодо сплати пені за договором виникає у відповідача виключно за умов використання позивачем свого права нарахувати пеню, яке реалізується через дотримання позивачем визначеного Договором порядку, а саме: виставлення розрахункового документа та за умов його отримання відповідачем (п. 9.3 Договору та розд. 8 Комерційної пропозиції). За умовами договору виключно розрахунковий документ на сплату пені, отриманий відповідачем від позивача, є підставою для сплати пені за договором. Позивачем на адресу відповідача розрахунковий документ про сплату пені не надходив, також матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем чи його правопопередником такого рахунку. Моментом виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати пені є момент отримання відповідачем розрахункового документа про сплату пені, відтак, на думку відповідача, на цей час за умовами договору у позивача не виникло зобов`язання щодо оплати пені, а за відсутності такого зобов`язання у відповідача вимога позивача про стягнення пені є безпідставною.

Таким чином, на переконання відповідача, через неотримання відповідачем розрахункового документа щодо сплати пені у відповідача не виникають зобов`язання за договором щодо сплати пені, а отже за таких умов вимоги позивача про стягнення пені є необґрунтованими та безпідставними й не підлягають задоволенню судом.

На думку відповідача, грошовим зобов`язанням, за прострочення якого мають застосовуватися пеня, відсотки річних та інфляційні втрати, - є саме вартість, за якою здійснюється постачання електричної енергії, тобто - сума без ПДВ, оскільки податок на додану вартість є непрямим податком, сума якого не належить постачальнику послуг, а транзитом сплачується до державного бюджету.

Також, відповідач просить суд застосувати до вимог про стягнення пені спеціальну позовну давність в 1 рік, передбачену ч. 2 ст. 258 ЦК України.

У відповіді на відзив позивач вказує, що з боку відповідача будь-яких заперечень щодо фактичного обсягу спожитої ним електричної енергії в спірних періодах, на адресу позивача не надходило. Тому, посилання відповідача про не підписання актів приймання-передачі, як підстави для невиконання зобов`язань за договором є незаконним.

Щодо доказів відправлення рахунків позивач зазначає, що до позовної заяви додані копії списку згрупованих поштових відправлень за формою 103А, з назви яких слідує, які саме документи містяться у поштовому відправленні. Зазначені документи були направлені відповідачу, що підтверджується відбитком печатки організації поштового зв`язку, а також копією фіскального чеку.

Щодо тверджень відповідача про безпідставність нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат від вартості поставленої електричної енергії з включеним до її складу податку на додану вартість, то позивач посилається на пункти 5.1., 5.2. договору, так зокрема:

- відповідно до п. 5.1 договору - розрахунки за поставлену споживачеві електроенергію здійснюються за ціною, що встановлюється за підсумками проведеної процедури закупівлі. Ціна за електричну енергію у 2021 році складає суму за 1 кіловат годину (кВт/год) з ПДВ. Загальна вартість всього обсягу поставки складає суму в т.ч. ПДВ;

- відповідно до п. 5.2 договору - ціна товару включає в себе вартість Тарифу на послуги оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії до точки розподілу і становить суму з ПДВ згідно постанови НКРЕКП №2353 від 09.12.2020 з урахуванням змін внесених постановою НКРЕКП від 10.03.2021 №434.

У відповідності до п. 9 Додаткової угоди та п. 8 комерційної пропозицій №1Ф- Р/500/161 у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу, 3% річних з простроченої суми. При цьому, сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

Відтак, за твердженнями позивача, зобов`язання щодо сплати вартості поставленої електричної енергії включає в себе суму ПДВ, а тому пеня, 3% річних та інфляційні втрати нараховуються відповідно до умов договору, Комерційної пропозиції № 1Ф-Р/500 та діючого законодавства.

Щодо застосування до вимог про стягнення пені спеціальної позовної давності в 1 рік, передбаченої ч. 2 ст. 258 ЦК України, то за твердженнями позивача, такий строк було продовжено у зв`язку з введенням карантинних заходів з поширення гострої респіраторної хвороби СOVID-19 та введенням військового стану на території України.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Щодо тверджень відповідача про безпідставність вимог позивача зі сплати заборгованості за договором у зв`язку з непідписанням з боку відповідача актів прийому-передачі електричної енергії суд зазначає наступне.

Так, за умовами п. 4 Комерційної пропозиції № 1Ф-Р/500, що є додатком до Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу, в якому зазначаються суми до сплати за електричну енергію, числі послуги з розподілу електричної енергії.

Відповідно до умов п. 6 Комерційної пропозиції № 1Ф-Р/500 звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між споживачем та постачальником "Акту прийому-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача.

Пп. 6 п. 6.1 договору №500/161 від 26.10.2021- споживач має право вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим договором та чинним законодавством порядку.

Підпунктом 7 п. 6.1. договору передбачено право споживача на проведення звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта.

Так, доказів наявності заперечень з боку відповідача щодо фактичного обсягу спожитої ним електричної енергії в спірних періодах, поданих на адресу позивача, до суду не надано. Тому, посилання відповідача про не підписання актів приймання- передачі, як підстави для невиконання зобов`язань за договором є безпідставним.

П. 3 Додаткової угоди - рахунок та акт прийому-передачі за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим.

П. 4 Додаткової угоди - рахунок за спожиту електричну енергію та акт приймання-передачі має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка та акту-приймання Споживачем.

Пунктом 5 комерційної пропозиції №1Ф-Р/500/161 встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа включно місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем.

Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника. В разі неотримання споживачем рахунків постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку, рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Пунктом 6 комерційної пропозиції №1Ф-Р/500/161 зазначено наступне: звіряння фактичного обсягу спожитої електричної енергії здійснюється шляхом оформлення між споживачем та постачальником "Акту приймання-передачі електричної енергії", сформованого згідно з даними на останній день розрахункового періоду споживача.

Водночас необхідно зазначити, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17, від 11.08.2021 у справі № 909/436/20, від 28.09.2021 у справі № 918/1045/20, від 06.10.2021 у справі № 925/1546/20).

Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. Зазначений принцип включає, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори.

З вищевказаного вбачається, що заперечення відповідача щодо ненадання позивачем належних та допустимих доказів, які підтверджують позовні вимоги, є необґрунтованими.

Щодо доказів відправлення рахунків суд зазначає, що до позовної заяви додані копії списку згрупованих поштових відправлень за формою 103А, з назви яких слідує, які саме документи містяться у поштовому відправленні.

Зазначені документи були направлені відповідачу, що підтверджується відбитком печатки організації поштового зв`язку, а також копією фіскального чеку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача щодо стягнення суми основного боргу за спожиту електричну енергію по договору №500/161 від 26.10.2021р, з грудня 2021 року по лютий 2022 року в сумі 9623,02 грн не спростовано, заборгованість не погашено, а, отже, позовні вимоги в цій частині є законними та обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

У відповідності до п. 9 Додаткової угоди та п. 8 комерційної пропозицій №ІФ- Р/500/161 у разі порушення споживачем строків оплати, постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення у тому числі за день оплати: пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу, 3% річних з простроченої суми. При цьому, сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, 3% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем. Суми пені, 3% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Щодо тверджень відповідача про безпідставне нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з включенням до її вартості ПДВ, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами Податкового кодексу України (далі - ПКУ) (положення пункту 1.1 статті 1 розділу I ПКУ).

Будь-які питання щодо оподаткування регулюються ПКУ і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до ПКУ та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства (пункт 7.3 статті 7 розділу I ПКУ).

Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розділом V та підрозділом 2 розділу XX ПКУ.

Згідно з підпунктом "а" пункту 185.1 статті 185 розділу V ПКУ об`єктом оподаткування ПДВ є постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 194.1. статті 194 розділу V ПКУ операції, зазначені у статті 185 цього Кодексу, крім операцій, що не є об`єктом оподаткування, звільнених від оподаткування, та операцій, до яких застосовується нульова ставка та 7 і 14 відсотків, оподатковуються за ставкою, зазначеною в підпункті "а" пункту 193.1 статті 193 цього Кодексу, яка є основною, та становить 20 відсотків.

Отже, відповідно до положень законодавства, електрична енергія, як товар, оподатковується за ставкою 20 %.

З урахуванням вищенаведеного, вартість спожитої відповідачем електричної енергії (яка включає в себе ПДВ), але не сплаченої ним, становить суму його грошового зобов`язання, на яке і підлягає нарахування позивачем пені, 3 % річних та інфляційних витрат.

Таким чином, твердження відповідача про те, що нарахування пені, відсотків річних та інфляційних втрат повинно було здійснюватися позивачем від ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії, яка не передбачає включення суми податку на додану вартість, не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до положень законодавства, електрична енергія, як товар, оподатковується за ставкою 20 %, а отже є помилковим.

Суд, здійснивши перевірку наданих позивачем розрахунків, а саме: пені за період з 26.01.2022 по 24.08.2022, та з 12.04.2023 по 30.06.2023 у сумі 1355,74 грн, 3% річних за період з 26.01.2022 по 30.06.2023 у сумі 288,23 грн та інфляційних втрат за період з березня 2022р. по червень 2023р. у сумі 1656,54 грн., - визнав їх законними та обґрунтованими та такими, що здійснені у відповідності до чинного законодавства.

Щодо посилань відповідача на застосування до позовних вимог щодо стягнення пені спеціального строку позовної давності в один рік, у відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України, суд зазначає наступне.

У зв`язку з поширення гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19" від 11 березня 2020 року №211 з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року на території України було встановлено карантин.

В подальшому термін його дії неодноразово продовжувався Постановою Кабінету Міністрів України від № 383 від 25.04.2023 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину було продовжено до 30 червня 2023 року.

Запровадження карантинних заходів обумовило внесення змін до норм матеріального права щодо перебігу строку позовної давності.

Зокрема, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)" від 30.03.2020 № 540-ІХ (набрав чинності з 02.04.2020) прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п. 12. відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" (№64/2022) від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року в Україні було введено воєнний стан.

В подальшому відповідними указами президента України воєнний стан неодноразово продовжувався та триває.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з вищенаведеним, доводи відповідача щодо пропуску позовної давності стосовно вимог про нарахування пені є безпідставними, оскільки такий строк продовжений на підставі закону.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного Біотехнологічного Університету (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд.44, ) на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) заборгованість за спожиту електричну енергію по договору №500/161 від 26.10.2021р, з грудня 2021 року по лютий 2022 року в сумі 9623,02 грн на п/р із спеціальним режимом використання в філії ХОУ АТ "Ощадбанк НОМЕР_1 , МФО 351823, .

Стягнути з Державного Біотехнологічного Університету (61002, м.Харків, вул. Алчевських, буд.44, ) на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) нараховані по договору №500/161 від 26.10.2021р. штрафні санкції - пеня за період з 26.01.2022 по 24.08.2022, та з 12.04.2023 по 30.06.2023 у сумі 1355,74 грн, 3% річних за період з 26.01.2022 по 30.06.2023 у сумі 288,23 грн та інфляційні втрати за період з березня 2022р. по червень 2023р. у сумі 1656,54 грн на ХОУ АТ "Ощадбанк НОМЕР_2 , МФО 351823, .

Стягнути з Державного Біотехнологічного Університету (61002, м. Харків, вул. Алчевських, буд.44, ) на користь Приватного акціонерного товариства Харківенергозбут (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, ) витрати по сплаті судового збору у сумі 2684,00 грн на ХОУ АТ "Ощадбанк" п/р НОМЕР_2 , МФО 351823, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "03" листопада 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко