ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023м. ХарківСправа № 922/3552/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Горішній Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094; )
до Фізичної особи - підприємця Валової Алли Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )
про витребування майна та стягнення 617747,97 грн,
за участю представників:

позивача - Левицької А.В.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" 09.08.2023 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця Валової Алли Олександрівни про витребування у відповідача на користь позивача транспортного засобу марка, модель - Opel Astra sedan 1.4 АКПП6 ENJOY GAZ (Білий), серійний номер - W0VPD5DC0LG049236, рік виробництва - 2020; стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 110774,71 грн (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу, за фактичний строк користування); 24240,64 грн заборгованості за винагородою за користування предметом лізингу, а разом - 135015,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору фінансового лізингу № HAR0FLOWWALB8-1 від 17.11.2020 та приписів чинного законодавства, не здійснював відшкодування вартості майна та не сплачував винагороду за користування майном. Останній лізинговий платіж відповідачем здійснено 16.03.2022.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.08.2023 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/3552/23 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Вказаною ухвалою відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України. Проте, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористалась; відзив на позовну заяву не надала.

Протокольною ухвалою господарського суду від 05.10.2023 підготовче провадження у справі № 922/3552/23 закрито; розгляд справи по суті призначено на 26.10.2023 о 14:40.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.10.2023, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась; про причину неявки суд не повідомила.

Копії ухвал від 10.08.2023, 12.09.2023, 05.10.2023, надіслані на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві та яка відповідає інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернути до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з її відсутністю за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про розгляд даної справи.

Враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно зі ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

17.11.2020 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (позивач) та Фізичною особою - підприємцем Валовою Аллою Олександрівною було укладено Договір фінансового лізингу № HAR0FLOWWALB8-1, відповідно до п. 1.1 якого Банк зобов`язується набути у власність предмет лізингу (майно) та передати його в користування лізингоодержувачу на строк, що зазначений в Договорі, а лізингоодержувач зобов`язується сплатити Банку лізингові платежі в розмірі та порядку, визначеними цим Договором.

Відповідно до умов Договору, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмети лізингу, а саме: марка, модель - Opel Astra sedan 1,4 АКПП6 ENJOY GAZ (Білий), серійний номер - W0VPD5DC0LG049236, рік виробництва - 2020.

Договір було підписано із використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронний цифровий підпис".

Відповідно до п. 1.2 Договору, строк лізингу 36 місяців, що обчислюється з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі майна.

Сторони погодили винагороду за користування майном у розмірі 12 (дванадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році.

У випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим Договором, винагорода за користування майном складає розмір 24 (двадцять чотири) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно з Додатком № 2 до Договору.

Для здійснення лізингоодержувачем лізингових та інших платежів за цим Договором Банком було відкрито рахунок № НОМЕР_2 (IBAN - UA5902079).

У пункті 2.1 Договору сторони узгодили те, що вартість майна разом з ПДВ становить 482732,62 грн (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот тридцять дві гривні 62 копійки), у т.ч. вартість пристрою GPS зі встановленням у розмірі 1732,62 грн (одна тисяча сімсот тридцять дві гривні 62 копійки).

23.11.2020 між Банком та відповідачем було складено Акт прийому майна на відповідальне зберігання.

Передача Банком та прийом лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється згідно акту прийому-передачі майна.

27.11.2020 між Банком і відповідачем було підписано Акт прийому-передачі майна, відповідно до якого Банк передав, а лізингоодержувач прийняв у лізинг майно.

Отже, позивач свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, передавши відповідне майно лізингоодержувачу за актом прийому-передачі.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3 ст. 806 ЦК України).

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов`язаний: 1) у разі якщо об`єкт фінансового лізингу відповідає встановленим договором фінансового лізингу умовам та специфікаціям, прийняти такий об`єкт, володіти га користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору фінансового лізингу; 2) відповідно до умов договору фінансового лізингу своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання та експлуатації об`єкта фінансового лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі; 4) надавати лізингодавцю доступ до об`єкта фінансового лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання, експлуатації та утримання у порядку та на умовах, передбачених договором фінансового лізингу; 5) письмово повідомляти лізингодавця про всі випадки виявлення несправностей об`єкта фінансового лізингу, його поломок або збоїв у роботі протягом строку дії договору фінансового лізингу, а у випадках га строки, передбачені таким договором, - також і продавця (постачальника) такого об`єкта; 6) письмово повідомляти лізингодавця про порушення строків проведення або непроведення поточного чи сезонного технічного обслуговування, а про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані об`єкта фінансового лізингу, - негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня настання зазначених обставин, подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором фінансового лізингу; 7) у разі закінчення строку, на який лізингоодержувачу передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), а також у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу та в інших випадках дострокового повернення об`єкта фінансового лізингу, повернути об`єкт фінансового лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння та користування, з урахуванням нормального зносу, або у стані, визначеному договором фінансового лізингу та супровідною документацією на об`єкт фінансового лізингу; 8) дотримуватися умов договорів страхування об`єкта фінансового лізингу; 9) надавати лізингодавцю за його запитом інформацію та документи щодо свого фінансового стану та змісту діяльності у порядку та строки, визначені договором фінансового лізингу та/або законом; 10) у разі тимчасової державної реєстрації об`єкта фінансового лізингу за лізингоодержувачем при закінченні строку, на який лізингоодержувачу було передано об`єкт фінансового лізингу у володіння та користування (якщо до лізингоодержувача не переходить право власності на об`єкт фінансового лізингу), або у разі дострокового розірвання договору фінансового лізингу зняти такий об`єкт з обліку та передати лізингодавцю реєстраційні документи на об`єкт фінансового лізингу.

Відповідно до п. 2.1.1 Договору, загальна вартість майна становить 482732,62грн (чотириста вісімдесят дві тисячі сімсот тридцять дві гривні 62 копійки) та складається з:

- авансового платежу лізингоодержувача в рахунок викупу майна, що становить 96200 (дев`яносто шість тисяч двісті) гривень 0 копійок (з ПДВ) та підлягає сплаті протягом 1 робочих днів з моменту підписання цього Договору;

- загальної суми лізингових платежів у частині, що йде на викуп переданого лізингоодержувачу майна, 384800 (триста вісімдесят чотири тисячі вісімсот) гривень 0 копійок (з ПДВ), згідно з Додатком № 2 до цього Договору;

- вартості пристрою GPS зі встановленням у розмірі 1732,62 ( одна тисяча сімсот тридцять дві гривні 62 копійки), що сплачується лізингоодержувачем частинами в рахунок викупу майна згідно з Додатком № 2 до цього Договору.

Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком № 2 до Договору (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.2.2 Договору на відповідача покладено обов`язок сплачувати винагороду за користування майном у розмірі 12 (дванадцять) % річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, на дату сплати чергового лізингового платежу згідно Додатку № 2.

У випадку порушення лізингоодержувачем зобов`язань по сплаті лізингових платежів, передбачених цим Договором, винагорода за користування майном складає розмір 24 (двадцять чотири) % річних від суми залишку несплаченої вчасно частини вартості майна, згідно з Додатком № 2 до Договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор мас право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 7.2.13 Договору лізингу на лізингоодержувача було покладено зобов`язання здійснювати лізингові платежі в розмірі та строки, що зазначені в Додатку 2 , не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього Договору.

Відповідно до п. 6.1.7 Договору, лізингу лізингодавець має право достроково розірвати цей Договір та вимагати погашення заборгованості згідно з умовами цього Договору.

За умовами п. 10.1.2 Договору лізингу, договір може бути розірвано за ініціативою Банка в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за 3 (три) робочі дні в наступних випадках:

- невиконання лізингоодержувачем будь-якого зобов`язання, передбаченого п.п. 7.2.2-7.2.7, п.п. 7.2.9-7.2.10 цього Договору;

- невиконання лізингоодержувачем будь-якого зобов`язання, передбаченого п.7.2.14 цього Договору, якщо порушення не буде усунуто лізингоодержувачем впродовж 30 (тридцяти) календарних днів;

- одержання ухвали про порушення справи про банкрутство, постанови про накладення арешту на майно, вироку суду про конфіскацію майна лізингоодержувача;

- повної або часткової несплати лізингового платежу або страхової премії лізингоодержувачем згідно з умовами цього Договору, якщо прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) календарних днів;

- якщо майно знищене, пошкоджене і не може бути відновлене, незалежно від того чи був такий випадок визнаний страховим;

- якщо сторони не дійшли згоди з питань, визначених п. 2.4 цього Договору;

- коли здійснення ідентифікації та/або верифікації лізингоодержувача, у т.ч. встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим; якщо у Банка виникає сумнів стосовно того, що лізингоодержувач виступає від власного імені; у випадку відмови лізингоодержувача у наданні інформації щодо структури власності, з якої можливо встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" та ст. 64 Закону України "Про банки та банківську діяльність".

Матеріали справи свідчать, що в порушення умов Договору, лізингоодержувач не здійснював відшкодування вартості майна, у зв`язку з чим у останнього утворилась прострочена заборгованість зі сплати такого відшкодування.

Також, лізингоодержувач не сплачує винагороду за користування майном, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість зі сплати такої винагороди.

Останній лізинговий платіж лізингоодержувач здійснив 16.03.2022. Після цього лізингові платежі відповідачем не вносилися.

Частина 1 статті 651 ЦК України визначає, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, або законом. Аналогічне положення міститься у частині 1 статті 188 ГК України.

20.12.2022 позивачем за № Е.65.0.0.0/3-221220/9131 та за № Е.65.0.0.0/3-221220/9132 було надіслано відповідачу повідомлення про розірвання Договору фінансового лізингу № HAR0FLOWWALB8-1 на адресу реєстрації.

Відповідно до п. 11.1 Договору лізингу, будь-яке повідомлення повинно бути адресовано одержувачу на його адресу, що вказана нижче, або за іншою адресою, яку може час від часу повідомляти в письмовій формі одержувач відправнику як адресу одержувача.

Для доказу вручення повідомлення або документа буде достатнім довести, що доставка була здійснена особисто або що конверт, який містить повідомлення або документ, мав вірно вказану адресу і був відправлений.

Повідомлення про настання події дефолту було направлено позивачем на адресу відповідача, яка зазначена у Договорі лізингу, що підтверджується відповідними списком згрупованих відправлень, описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком.

Відповідно до пунктів 10.1, 10.1.1, 10.1.2 Договору лізингу, цей договір підлягає розірванню за ініціативою Банку в односторонньому порядку шляхом письмового повідомлення про це лізингоодержувача за 3 дні у випадку повної або часткової несплати лізингового платежу лізингоодержувачем, якщо прострочення сплати становить більше 30 (тридцяти) днів.

У випадку розірвання Договору лізингу, майно повинне бути повернуто протягом 3-х робочих днів по акту прийому-передачі майна, в тому стані, в якому воно було отримано, з урахуванням нормального зносу (п. 10.4 Договору лізингу).

Відповідно до п. 6.1.3 Договору лізингу, банк має право вимагати повернення майна у випадках, передбачених п. 10.1, 10.2 цього договору. В свою чергу, пунктом 7.2.8 Договору лізингу на лізингоодержувача покладено обов`язок повернути майно у випадках, передбачених п. 10.1 цього договору, у стані, в якому воно було отримано, з урахуванням нормального зносу, сплативши при цьому банку заборгованість по лізингових платежах на поточну дату, інших платежах за цим договором, а також відшкодувавши заподіяні цим збитки, в строк не пізніше дати розірвання цього договору.

У термін до 27.01.2023 лізингоодержувач був зобов`язаний повернути банку лізингове майно за актом приймання-передачі. Проте, транспортний засіб не було повернуто лізингодавцю.

З 23.01.2023 Договір лізингу розірвано позивачем в односторонньому порядку.

Станом на даний час предмет лізингу відповідачем не повернуто, місце знаходження транспортного засобу позивачу не відоме, прострочену заборгованість за лізинговими платежами відповідач не сплатив.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 статті 16 ЦК України закріплено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору (див. п. 9.12. постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі №910/13271/18).

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння та повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні (пп. 2, 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України).

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (ч. 1 ст. 1213 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Витребувати у Фізичної особи - підприємця Валової Алли Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094; ) транспортний засіб марка, модель - Opel Astra sedan 1.4 АКПП6 ENJOY GAZ (Білий), серійний номер - W0VPD5DC0LG049236, рік виробництва - 2020.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Валової Алли Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001; адреса для листування: вул. Набережна Перемоги, буд. 50, м. Дніпро, 49094; ) - заборгованість за лізинговими платежами в розмірі 110774,71 грн (несплачене відшкодування частини вартості предмету лізингу, за фактичний строк користування); заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу в розмірі 24240,64 грн (що разом становить135015,35 грн); а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 9266,22грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "01" листопада 2023 р.

Суддя Н.М. Кухар