ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.11.2023 р. Справа № 914/2530/23

м. Львів

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Трансвагонсервіс», м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод», м.Львів

про стягнення заборгованості та зобов`язання вчинити дії. Ціна позову: 6742378,90 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участю секретаря Сосницької А.А.

Представники сторін:

від позивача: Василенко Л.М.-представник

від відповідача: Мельник М.С.-представник ( в режимі відеоконференції)

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Трансвагонсервіс» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» про стягнення заборгованості за Договором №22.03.04 від 04.02.2022 в сумі 30 000,00 грн.; неустойки з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в сумі 10 540,27 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 638,63 грн.; інфляційних втрат в розмірі 1200,00 грн.; штрафу за порушення умов Договору №22.03.04 від 04.02.2022 в розмірі 6 700 000,00 грн.; зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Трансвагонсервіс»», нормативно-технічну документацію, отриману відповідно до Договору №22.03.04 від 04.02.2022 р., а саме: ТVS 1:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення середнього, капітального та капітально-відновлювального ремонту спеціального самохідного рухомого складу типу АДМ; ТVS 2:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення поточного, середнього та капітального ремонтів вантажних дрезин ДГКУ; ТVS 3:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення середнього та капітального ремонту мотовоза МПТ-4.

Рух справи викладено у відповідних ухвалах суду. Так, зокрема, ухвалою суду від 04.10.2023 підготовче засідання відкладено на 01.11.2023.

10.10.2023, за вх.№24420/23, на поштову адресу суду від позивача поступила відповідь на відзив.

16.10.2023, за вх.№24994/23, від відповідача поступило клопотання про продовження строків встановлених судом для подання заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою суду від 19.10.2023 клопотання задоволено та продовжено процесуальний строк для подання заперечення на відповідь на відзив.

17.10.2023, за вх.№25131/23, від відповідача поступило клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 19.10.2023 клопотання відповідача задоволено.

23.10.2023, за вх.№25613/23, від відповідача поступило заперечення на відповідь на відзив, в якому просить задоволити дане клопотання, поновити строк на подання доказів та долучити до матеріалів справи докази.

26.10.2023, за вх.№4303/23, через систему «Електронний суд» позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, до якої долучено документи.

30.10.2023, за вх.№26195/23, через систему «Електронний суд» позивачем подано пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

Позивач явку повноважного представника в підготовче засідання 01.11.2023 забезпечив.

Відповідач явку повноважного представника в підготовче засідання 01.11.2023 забезпечив в режимі відеоконференції.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для подання доказів долучених до заперечення від 23.10.2023 за вх.№ 25613/23, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з ч. 3 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи

Згідно ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 8 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В обгрунтування поважності причин неподання доказів у встановлений строк, відповідач зазначає, що не мав можливості подати зазначені докази до матеріалів справи разом з відзивом на позовну заяву, оскільки дані документи були створені та підписані між позивачем та відповідачем тільки 20.10.2023 року.

Зважаючи на те, що наведені відповідачем докази безпосередньо стосуються предмету спору, дозволяють установити важливі для справедливого вирішення спору судом обставини у справі та причини неподання даних документів разом з відзивом на позовну заяву, є поважними та об`єктивними, з метою дотримання принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом та принципу змагальності сторін, суд вважає задоцільне поновити відповідачу процесуальний строк на подання доказів, долучених до заперечень на відповідь на відзив, прийняти та долучити їх до матеріалів справи.

Розглянувши заяву позивача вх.№4303/23 від 26.10.2023, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 серпня 2021 року у справі № 910/19210/15 зазначено, зокрема, що відповідно до частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Слід зазначити, що правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Отже зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 922/2575/19. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Предмет позову кореспондується із способами захисту права, які визначені, зокрема у статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, а відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, що може полягати в обранні позивачем іншого/інших, на відміну від первісно обраного/них способу/способів захисту порушеного права, в межах спірних правовідносин. Зміна предмету позову можлива, зокрема у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних правовідносин. Такі висновки щодо застосування частини 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України викладені в постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 910/18389/20, яка ухвалена після подання касаційної скарги.

Виходячи із змісту заяви позивача вх.№4303/23 від 26.10.2023, а також змісту раніше поданих позивачем позовної заяви і заяви про збільшення та зменшення позовних вимог, суд дійшов висновку, що зазначена заява є заявою про зміну предмета позову у спосіб вилучення вимоги про: «зобов`язання Приватного акціонерного товариства «Львівський локомотиворемонтний завод» повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Трансвагонсервіс»», нормативно-технічну документацію, отриману відповідно до Договору №22.03.04 від 04.02.2022 р., а саме: ТVS 1:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення середнього, капітального та капітально-відновлювального ремонту спеціального самохідного рухомого складу типу АДМ; ТVS 2:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення поточного, середнього та капітального ремонтів вантажних дрезин ДГКУ; ТVS 3:2021 Комплект нормативно-технічної документації для проведення середнього та капітального ремонту мотовоза МПТ-4» та збереженні вимог про стягнення неустойки з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ в сумі 11 408,20 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 697,81 грн.; інфляційні втрати в розмірі 1200,00 грн.; штрафу за порушення умов Договору №22.03.04 від 04.02.2022 в розмірі 6 700 000,00 грн. Зазначена заява приймається судом до розгляду і подальший розгляд справи здійснюватиметься із врахуванням цієї заяви.

В судовому засіданні представником відповідача заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи для можливості подання пояснень.

Відповідно до ч.3 ст.177 ГПК України у виняткових випадках для належної підготовки для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних прав всіх учасників справи, рівності сторін перед законом і судом, змагальності, дотримання принципів диспозитивності та пропорційності, закріплених положеннями статей 7, 8, 13, 14, 15 ГПК України та виконання завдань підготовчого провадження, суд вважає за необхідне продовжити строк підготовчого провадження та оголосити перерву в підготовчому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 42, 46, 118, 119, 177, 182, 183, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання відповідача про поновлення строку на долучення доказів до матеріалів справи задоволити.

2. Поновити Приватному акціонерному товариству «Львівський локомотиворемонтний завод» процесуальний строк для подання доказів, долучених до заперечень на відповідь на відзив, прийняти та долучити їх до матеріалів справи.

3. Заяву позивача від 26.10.2023, вх.№4303/23 прийняти до розгляду і здійснювати подальший розгляд справи із врахуванням поданої заяви.

4. Продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів.

5. Оголосити перерву в підготовчому засіданні на 16.11.23 о 16:00 год.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: вул.Личаківська, 128, зал судових засідань № 9 (ІІ-й поверх).

6. Сторонам: явка повноважних представників в підготовче засідання.

7. Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

8. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя Кітаєва С.Б.