ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа№ 910/7952/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання: Місюк О.П.

та представників:

позивача - Прохорова Є.І.;

відповідача - не з`явилися;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023

у справі №910/7952/23 (суддя - Котков О.В.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Антимонопольний комітет України звернувся з позовом до Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" про стягнення пені у розмірі 2605133,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несвоєчасним виконанням відповідачем рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу №75-р/тк від 15.07.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2605133,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.05.2023 відкрито провадження у справі №910/7952/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 (повне рішення складено 05.09.2023) у справі №910/7952/23 позов Антимонопольного комітету України задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що місцевим господарським судом під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Відповідач вважає, що позивачем неправомірно нарахована пеня за період часу в який відповідачем здійснювалося оскарження рішення Антимонопольного комітету України в судовому порядку. На переконання відповідача, враховуючи сплату товариством накладеного рішенням №75-р/тк від 15.07.2021 у справі №38/60/42-рп/к.20 штрафу, позовні вимоги про стягнення пені є необґрунтованими.

Також скаржник зауважує, що одночасне стягнення штрафу та пені є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Насамкінець скаржник відмічає, що настання форс-мажорних обставин (поширення коронавірусної хвороби та введення воєнного стану на території України) ускладнили роботу підприємства та вплинули на своєчасність сплати штрафу, тоді як сплата пені фактично ставить під загрозу функціонування підприємства.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" у справі №910/7952/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/7952/23, справу призначено до розгляду на 31.10.2023, а також надано позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

До суду 03.10.2023 від Антимонопольного комітету України надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого позивач зазначає, що господарським судом було ретельно досліджено та проаналізовано всі матеріали даної справи та прийнято обґрунтоване та законне рішення, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Позивач вказує, що штраф накладений рішенням №75-р/тк від 15.07.2021 сплачено відповідачем після закінчення двомісячного строку, а тому нарахування пені за прострочення сплати штрафу, з урахуванням положень ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", є правомірним.

25.10.2023 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначено про неможливість забезпечити участь уповноважених представників в судове засідання 31.10.2023, у зв`язку з перебуванням у відпустці представника - адвоката Колесніченко І.В. та зайнятістю адвоката Полішко Л.О. в судовому засіданні Івано-Франківського апеляційного суду у справі №344/1000/23.

Колегія суддів в судовому засіданні 31.10.2023 відхилила заявлене клопотання скаржника, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними (ч. 11 ст. 270 ГПК України).

Тобто підставою для відкладення розгляду справи за клопотанням учасника справи у випадку неможливості його явки у судове засідання є наявність обґрунтованих причин такої неявки.

Колегія суддів зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду його позову, не є підставою для відкладення розгляду справи, а тому клопотання відповідача необхідно залишити без задоволення, з огляду на те, що він не надав доказів на підтвердження перебування представника Колесніченка І.В. у відпустці, представника Полішко Л.О. в іншому судовому засіданні. Також відповідач відповідно до вимог ст. 74 ГПК України не довів, що він позбавлений можливості на підставі ст. 56 ГПК України направити для участі в засідання іншого свого представника або здійснення самопредставництва, а також факту неможливості розгляду справи без участі відповідача. При цьому наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення відповідно до вимог ст. 236 ГПК України.

Окрім того, суд враховує, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення по суті спору, згідно яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №38/60/42-рп/к.20 прийняла рішення №75-р/тк від 15.07.2021 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", згідно якого постановила:

- визнати, що Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" у період з 05.03.2019 по 05.01.2021 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві, як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента;

- визнати дії Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", які полягають у встановленні в період з 05.03.2019 по 05.01.2021 для переможців електронних аукціонів щодо продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві обов`язку зі сплати одноразового платежу за право укладання договору про передачу в експлуатацію відповідних майданчиків для паркування та забезпечувального платежу, а також штрафів за відмову від укладання вказаного договору або підписання актів приймання-передачі таких майданчиків в експлуатацію, порушенням, передбаченим пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини другої статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку продажу прав на експлуатацію майданчиків для паркування транспортних засобів у м. Києві шляхом встановлення таких умов придбання товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

За порушення, визначене у пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накладено на Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" штраф у розмірі 2605133,00 грн.

У вказаному рішенні зазначено, що штраф підлягає сплаті у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладання штрафу.

Супровідним листом від 22.07.2021 №130-26.13/01-11012 позивачем було направлено на адресу відповідача копію рішення №75-р/тк від 15.07.2021 у справі №38/60/42-рп/к.20.

Вказане рішення було вручено уповноваженій особі відповідача 02.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та не заперечується останнім.

Відповідач не погодившись із вказаним рішенням оскаржив його до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 відкрито провадження у справі №910/16055/21 за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" до Комітету про визнання недійсним рішення №75-р/тк.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2022 у справі №910/16055/21, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 та постановою Верховного Суду від 22.12.2022, Товариству з обмеженою відповідальністю "Київтранспарксервіс" у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відтак, вищевказане рішення Антимонопольного комітету України є чинним, а його законність підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення №75-р/тк є обов`язковим до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем згідно платіжного доручення від 23.12.2022 №7869 було сплачено 2605133,00 грн штрафу згідно рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №38/60/42-рп/к.20. Таким чином, накладений рішенням №75-р/тк на відповідача штраф сплачено останнім до державного бюджету після закінчення двомісячного строку, що стало підставою для нарахування відповідачеві пені в сумі 2605133,00 грн та звернення до суду з відповідним позовом.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши факт несплати відповідачем накладеного на нього штрафу в двохмісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу, посилаючись на приписи ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

З даним рішенням місцевого господарського суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 40 Господарського кодексу України державний контроль за дотриманням антимонопольно-конкурентного законодавства, захист інтересів підприємців та споживачів від його порушень здійснюються Антимонопольним комітетом України відповідно до його повноважень, визначених законом. Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Антимонопольний комітет України і його територіальні відділення становлять систему органів Антимонопольного комітету України, яку очолює Голова Комітету. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України приймається від імені територіального відділення Антимонопольного комітету України (ст.ст. 1, 6, 121 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України, стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, відповідно до вищевказаних норм, позивач має право приймати рішення, зокрема, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про накладення штрафу. Останній повинен бути сплачений відповідачем у двомісячний строк з дня отримання відповідного рішення, при цьому протягом п`яти днів з дня сплати штрафу відповідач зобов`язаний надіслати позивачу документи, що підтверджують сплату штрафу, рішення позивача є обов`язковим для виконання.

Як зазначено вище, рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 у справі №38/60/42-рп/к.20 було направлено на адресу відповідача 22.07.2021 супровідним листом №130-26.13/01-11012, яке було отримано відповідачем 02.08.2021. Відтак, в силу вимог ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" відповідач мав сплатити штраф в строк до 04.10.2021 (з урахуванням того, що останній день строку припав на вихідний). Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем сплачено штраф у розмірі 2606133,00 грн лише 23.12.2023.

Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

У абзаці 3 частини 5 статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення сплати всієї суми штрафу за період:

- з 08.06.2022 по 31.07.2022 включно - період з наступного дня після прийняття Господарським судом міста Києва рішення у справі №910/16055/21 до дня постановлення Північним апеляційним господарським судом ухвали про відкриття апеляційного провадження у зазначеній справі (01.08.2022);

- з 11.11.2022 по 23.11.2022 включно - період з наступного дня після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови у справі №910/16055/21 до дня відкриття касаційного провадження у вказаній справі.

Згідно розрахунку позивача кількість днів прострочення сплати штрафу становить 67 днів .

Розмір пені за один день прострочення складає 39076,995 грн (2605133 грн х 1,5%, де 2605133 грн - розмір штрафу накладеного органом Антимонопольного комітету України). Загальний розмір пені складає 2618158,67 грн.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 2605133,00 грн, тобто в розмірі штрафу накладеного рішенням №75-р/тк від 15.07.2021.

Заперечуючи проти позовних вимог скаржник стверджує, що позивачем неправомірно нарахована пеня за період часу, в який відповідачем здійснювалося оскарження рішення Антимонопольного комітету України про накладення штрафу. Однак, апеляційний господарський суд не приймає вказані твердження апелянта, оскільки, як вірно встановлено місцевим господарським судом та перевірено судовою колегією, пеня, заявлена до стягнення позивачем, нарахована у той проміжок часу, коли розгляд справи №910/16055/21 фактично не здійснювався.

Так, у застосуванні приписів ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (щодо стягнення з суб`єктів господарювання штрафу та пені у зв`язку з порушенням ними законодавства про захист економічної конкуренції) необхідно враховувати таке.

Абзацами 3-5 частини п`ятої зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Колегія суддів звертає увагу, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №910/9272/18, від 04.07.2019 у справі №910/14288/18, від 22.01.2019 у справі №915/304/18, від 19.03.2019 у справі №904/3536/18, від 27.11.2018 у справі №910/4081/18.

Як встановлено під час розгляду справи, рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №75-р/тк від 15.07.2021 у справі №38/60/42-рп/к.20 було оскаржено в судовому порядку Товариством з обмеженою відповідальністю "Київтранспарксервіс", а відтак, нарахування пені зупинялося в силу положень ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", з 06.10.2021 до 07.06.2022 (період розгляду справи №910/16055/21 судом першої інстанції), з 01.08.2022 до 10.11.2022 (період розгляду справи №910/16055/21 судом апеляційної інстанції) та з 24.11.2022 до 22.12.2022 (період розгляду справи №910/16055/21 судом касаційної інстанції).

Враховуючи правильно визначений позивачем початок періоду прострочення відповідача, перевіривши здійснений ним розрахунок пені, беручи до уваги положення ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", апеляційним господарським судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам законодавства та є арифметично вірним, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно стягнення з відповідача 2605133,00 грн пені за прострочення сплати зазначеного штрафу.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо неправильності визначення позивачем періоду для нарахування пені за несвоєчасну сплату штрафу судовою колегією відхиляються.

Поряд з цим колегія суддів зазначає, що Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей Закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності. Названий Закон не регулює цивільно-правові відносини (позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.11.2019 у справі №911/9/19).

Крім того, штраф у спірних правовідносинах є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу. Нарахування пені в даному випадку не є видом відповідальності за вчинене порушення антиконкурентного законодавства; вказані нарахування застосовані Антимонопольним комітетом України на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов`язання або зобов`язання щодо сплати податків і зборів, а тому не належать до цивільних правовідносин (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/4585/19, від 17.12.2020 у справі №910/1548/19).

Також необхідно враховувати, що Закон України "Про захист економічної конкуренції" не містить норм, які надавали б господарському суду право зменшувати розмір (а відтак і суму) стягуваних штрафу та/або пені (у разі їх правомірного нарахування) (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №910/20661/16, від 22.01.2019 у справі №915/304/18).

З аналізу положень ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" вбачається, що пеня нараховується саме на суму штрафу і відсутні підстави для проведення нарахування пені в залежності від часткової/повної сплати штрафу.

За наведеного, є неспроможними твердження відповідача стосовно того, що одночасне стягнення штрафу та пені є притягненням відповідача до подвійної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення. До того ж, оскільки заявлені до стягнення нарахування пені застосовані на підставі ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та не пов`язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошових зобов`язань, введення в Україні карантинних обмежень та воєнного стану не звільняє порушника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Київтранспарксервіс" від відповідальності за несвоєчасне виконання рішення №75-р/тк та сплати пені за прострочення сплати штрафу, так як рішення №75-р/тк є обов`язковим до виконання.

Інші доводи апеляційної скарги суд визнає необґрунтованими, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на невірному трактуванні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні місцевого господарського суду.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

За приписами статей 74, 76, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/7952/23 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для його зміни чи скасування, в розумінні приписів ст. 277 ГПК України, не вбачається. Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги Комунального підприємства "Київтранспарксервіс".

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.08.2023 у справі №910/7952/23 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 01.11.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов