ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" листопада 2023 р. Cправа № 902/1107/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., розглянувши без виклику сторін за наявними матеріалами в порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" (пр. Павла Тичини, буд. 1-В, м. Київ, 02152)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (вул. Рубанського, буд. 91, с. Ковалівка, Вінницький район, Вінницька обл., 22830)

про стягнення за кредитним договором в сумі 258 985,64 грн. та звернення стягнення на заставне майно

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" через "Електронний суд" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 258 985,64 грн. та звернення стягнення на заставне майно.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №50019190 від 25.05.2021.

Ухвалою суду від 23.08.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: 10 днів з дня отримання даної ухвали.

25.08.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а саме додано доказ сплати судового збору за подання позовної заяви в установленому законом розмірі.

Таким чином позивачем усунуто недоліки позовної заяви №б/н від 21.08.2023.

Ухвалою суду від 28.08.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1107/23 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Даною ухвалою встановлено сторонам строк для вчинення процесуальних дій, зокрема, на подання відповідачем відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі направлена позивачу на визначену в позовній заяві адресу електронної пошти, а відповідачу на адресу зазначену у Витязі з ЄДРЮО ФОП ГФ, конверт з ухвалою повернуто до суду 03.10.2023 з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Разом з тим, 27.10.2023 до суду від відповідача надійшли пояснення, в яких останній фактично визнає заборгованість перед позивачем, однак зазначає що 16.10.2023 відповідачем здійснено часткову оплату заборгованості в розмірі 50 000,00 грн, в підтвердження чого надано платіжну інструкцію №621 від 16.10.2023 на суму 50 000,00 грн, а тому просить суд при прийнятті рішення врахувати дані пояснення.

01.11.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній підтверджує часткову оплату відповідачем заборгованості на суму 50 000,00 грн, які позивачем зараховано в погашення Додаткового кредиту, процентів по Додатковому кредиту та кредиту, а також в часткове погашення тіла кредиту. З огляду на це, позивач просить стягнути з відповідача 208 985,64 грн заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на заставне майно в розмірі заборгованості, шляхом продажу вказаного майна з публічних торгів з покладенням судових витрат на відповідача (судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу).

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" (позивач, в договорі Компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТК+" (відповідач, в договорі Позичальник) було укладено кредитний договір № 50019190.

Відповідно до п. 1.1 Загальних умов позивач зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у Кредитному договорі в українських гривнях. Компанія також може надати додатковий кредит позичальнику на страхування майна.

Відповідно до умов Кредитного договору позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 1 002 204,00 грн.; строк кредиту 12 місяців; цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021; спосіб надання кредиту: перерахування Суми кредиту на банківський рахунок ТОВ «Джерман - Центр» за придбання Автомобіля; сума Додаткового кредиту: 115 253,46 грн; цільове призначення Додаткового кредиту - на добровільне страхування наземних транспортних засобів; процентна ставка: 2,99% річних - застосовується до розрахунку з 1-го по 12-й щомісячний платіж, фіксована ставка та 15,99% річних - застосовується для розрахунку починаючи з 13-го щомісячного платежу, змінювана ставка відповідно до пункту 2.2 Загальних умов кредитування.

Термін кредитування (строк повернення Кредиту), відповідно до п. 1.4.1. Загальних умов, що погоджений сторонами, згідно яких передбачено повернення кредиту частками щомісячно на відповідну дату.

Згідно з пунктом 1.2. Загальних умов позичальник, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.3.1 Загальних умов, - розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у поверненні кредиту та додаткового кредиту, визначається в українських гривнях на день укладення кредитного договору та зазначається у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

В рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно п. 1.6. Загальних умов, між сторонами було укладено договір застави. На підставі зазначеного договору застави до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021.

Незважаючи на погоджені умови, черговий платіж за квітень 2022 відповідач сплатив частково, а чергові платежі за травень - червень 2022 року відповідачем не оплачені.

У п.п. 1.4.1. Загальних умов погоджено, що повернення Кредиту здійснюється Позичальником у повному обсязі в строки, встановлені Графіком погашення кредиту. Графіком погашення кредиту передбачено, що оплата Позичальником чергових платежів (частина Суми кредиту + проценти та частина Додаткового кредиту + проценти) здійснюється до 15-го числа кожного місяця.

Нарахування передбачених Кредитним договором процентів за користування Сумою кредиту та Додатковим кредитом здійснюється позивачем як Кредитодавцем за період до дати настання строку повернення Суми кредиту у повному обсязі (період правомірного користування кредитом), тобто до 15.06.2022.

Станом на день звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість відповідача зі сплати чергових платежів за Кредитним договором згідно Графіка погашення кредиту складала 258 985,64 грн, з яких:

- 239 120,90 грн - частина Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022;

- 608,02 грн - нараховані проценти на частину Кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022;

19 208,86 грн - частина Додаткового кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022;

47,86 грн - нараховані проценти на частину Додаткового кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022.

Також зобов`язання відповідача за кредитним договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного між сторонами договору застави транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи невиконане грошове зобов`язання, позивач вважає за необхідне скористатися правом звернення стягнення на предмет застави, шляхом його реалізації на торгах відповідно до положень ЗУ Про виконавче провадження.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" звернулось до суду з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Як вбачається з пояснень відповідача останній не заперечує щодо наявної заборгованості, разом з тим просить суд при вирішенні спору врахувати часткову оплату заборгованості в розмірі 50 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №621 від 16.10.2023.

В письмових поясненнях позивач зазначив, що з урахуванням встановленої у загальних умовах Договору черговості погашення простроченої заборгованості, сплачені відповідачем 50 000,00 грн погасили його заборгованість за: процентами на частину Додаткового кредиту у сумі 47,86 грн - повністю; частиною Додаткового кредиту у сумі 19 208,86 грн - повністю; процентами на частину Кредиту у розмірі 608,02 грн - повністю та частиною Кредиту на суму 30 135,26 грн - погашено частково.

Отже, заборгованість відповідача станом на 01.11.2023 становить 208 985,64 грн, що є частиною Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022.

З огляду на викладене позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 50019190 від 25.05.2021, яка становить 208 985,64 грн, що є частиною Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022. Крім того, в рахунок погашення заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором № 50019190 від 25.05.2021, яка становить 208 985,64 грн звернути стягнення на предмет застави - автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021, державний номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного Кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2 ст.530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.193 Господарського Кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами 25.05.2021 між сторонами було укладено кредитний договір № 50019190.

На виконання умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в розмірі 1 002 204,00 грн. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021. Окрім того, відповідачем було отримано Додатковий кредит у розмірі : 115 253,46 грн, з цільовим призначенням на добровільне страхування наземних транспортних засобів відповідно до Договору страхування. Строк повернення кредиту складав 12 місяців. За використання Кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник, згідно з п.2.1. Загальних умов, сплачує позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у Кредитному договорі. Зазначену процентну ставку, за умовами Кредитного договору, сторони визначили: 2,99% річних - застосовується до розрахунку з 1-го по 12-й щомісячний платіж, фіксована ставка та 15,99% річних - застосовується для розрахунку починаючи з 13-го щомісячного платежу, змінювана ставка відповідно до пункту 2.2 Загальних умов кредитування.

Згідно з пунктом 1.2. Загальних умов позичальник, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Відповідно до п.1.3.1 Загальних умов, - розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у поверненні кредиту та додаткового кредиту, визначається в українських гривнях на день укладення кредитного договору та зазначається у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні.

Незважаючи на погоджені умови, черговий платіж за квітень 2022 відповідач сплатив частково, а чергові платежі за травень - червень 2022 року відповідачем не оплачені.

Станом на день звернення позивача до суду з позовом заборгованість за кредитним договором становила 258 985,64 грн, з яких: 239 120,90 грн - частина Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022; 608,02 грн - нараховані проценти на частину Кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022; 19 208,86 грн - частина Додаткового кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022; 47,86 грн - нараховані проценти на частину Додаткового кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 50 000,00 грн, що стверджується наявним в матеріалах справи платіжною інструкцією № 621 від 16.10.2023, яка додана відповідачем до пояснень від 27.10.2023.

Позивач у додаткових поясненнях від 01.11.2023 зазначив, що з урахуванням встановленої у загальних умовах Договору черговості погашення простроченої заборгованості, сплачені відповідачем 50 000,00 грн погасили його заборгованість за: процентами на частину Додаткового кредиту у сумі 47,86 грн - повністю; частиною Додаткового кредиту у сумі 19 208,86 грн - повністю; процентами на частину Кредиту у розмірі 608,02 грн - повністю та частиною Кредиту на суму 30 135,26 грн - погашено частково.

Отже, заборгованість відповідача станом на 01.11.2023 становить 208 985,64 грн, що є частиною Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих відповідачем доказів сплати грошових коштів у розмірі 50 000,00 грн та поданих позивачем пояснень щодо зарахування сплачених відповідачем коштів, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у справі в частині стягнення: 47,86 грн - процентів на Додатковий кредит, 19 208,86 грн - заборгованості по Додатковому кредиту, 608,02 грн - процентів на кредит та 30 135,26 грн - частини заборгованості по кредиту, тому позовні вимоги в цій частині підлягають закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на відповідача.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню судом частково в сумі 208 985,64 грн.

Крім того, в рахунок забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, згідно п. 1.6. Загальних умов, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу. На підставі зазначеного договору застави до Реєстру обтяжень рухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021.

Згідно з ч.2 ст.1 Закону України Про заставу № 2654-XII від 2 жовтня 1992 року (з наступними змінами і доповненнями), в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно зі ст.20 Закону України „Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на рухоме майно, яке знаходиться в заставі, здійснюється у відповідності до Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" N 1255-IV від 18 листопада 2003 року (з наступними змінами і доповненнями), відповідно до ст. 1 якого цей закон визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно ч.1 ст.21 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до забезпечувальних обтяжень належать застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору.

В силу приписів ч. ч. 1, 3 ст.24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

23.05.2023 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Згідно із ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Умовами п.5.2 договору застави передбачено, що задоволення вимог Заставодержателя здійснюється: шляхом добровільної передачі предмета застави у власність Заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №50019190 від 25.05.2021 у розмірі 208 985,64 грн (на день прийняття рішення), суд дійшов висновку що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню на суму боргу, яка була присуджена до стягнення із відповідача, тобто грошових коштів у розмірі 208 985,64 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" є обґрунтовані, підтверджуються належними та допустимими докази та підлягають задоволенню частково, з урахуванням визначених судом підстав закриття провадження у справі.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача в повному розмірі, оскільки в частині закриття провадження витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи закриття.

Крім витрат на сплату судового збору позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомоги в розмірі 23 500,00 грн.

Розглянувши дані витрати суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так позивачем заявлено до стягнення з відповідача 23 500,00 грн. витрат на правничу допомогу, дані витрати підтверджуються Договором про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021, заявкою на надання професійної правничої допомоги №45 від 14.08.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021, рахунку на оплату №45-1 від 14.08.2023 на суму 11 750,00 грн, Ордером серія ВО №1058572 від 17.08.2023.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з п. 2.2. укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЕСКВАЙРС» Договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021, за представництво інтересів Замовника в судах першої інстанції винагорода становить 23500,00 грн., а відповідно до п. 3.1. та 3.2. цього договору оплата Винагороди здійснюється в два етапи рівними частинами по 50% кожна. Перша частина Винагороди за супроводження справи в суді першої інстанції оплачується після підписання Сторонами заявки щодо надання послуг по визначеній справі.

Як зазначалось вище матеріали справи містять Заявку на надання професійної правничої допомоги №45 від 14.08.2023 до договору про надання професійної правничої допомоги від 24.05.2021 та рахунок на оплату №45-1 від 14.08.2023 на суму 11 750,00 грн.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також, в порядку статті 86 ГПК України надає належну оцінку поданим стороною, яка понесла відповідні витрати, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Частиною 4 статті 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Водночас, згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з статтею 74 України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 ГПК України.

Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Крім того, у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок викладений у постанові Верховного суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 р.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат понесених позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в повному обсязі, оскільки в частині закриття провадження витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача в розмірі не враховуючи закриття.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-80, 86, 91, 123, 126, 129, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у частині стягнення 47,86 грн - процентів на Додатковий кредит, 19 208,86 грн - заборгованості по Додатковому кредиту, 608,02 грн - процентів на кредит та 30 135,26 грн - частини заборгованості по кредиту закрити.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (вул. Рубанського, буд. 91, с. Ковалівка, Вінницький район, Вінницька обл., 22830, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" (пр. Павла Тичини, буд. 1-В, м. Київ, 02152, ) заборгованості за Кредитним договором № 50019190 від 25.05.2021, в розмірі 208 985,64 грн, що є частиною Кредиту згідно з Графіком погашення кредиту за період з 16.04.2022 по 15.06.2022.

4. В рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (вул. Рубанського, буд. 91, с. Ковалівка, Вінницький район, Вінницька обл., 22830, ) перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" (пр. Павла Тичини, буд. 1-В, м. Київ, 02152, ) за Кредитним договором № 50019190 від 25.05.2021, в розмірі 208 985,64 грн звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2021, шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України „Про виконавче провадження.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТК+" (вул. Рубанського, буд. 91, с. Ковалівка, Вінницький район, Вінницька обл., 22830, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОРШЕ МОБІЛІТІ" (пр. Павла Тичини, буд. 1-В, м. Київ, 02152, ) 3 107,82 грн - відшкодування витрат на сплату судового збору та 23 500,00 грн - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

6. Видати накази після набрання рішенням суду законної сили.

7. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача - , представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 06 листопада 2023 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи