ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023м. ХарківСправа № 922/3379/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (62456, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Буди, вулиця Щаслива, будинок 1А; )
про стягнення заборгованості
за участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

28.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" заборгованість за поставлений товар у розмірі 106 914,46 грн., 3% річних у розмірі 4 138,91 грн., інфляційні збитки у розмірі 23 658,02 грн., а також судові витрати в сумі 2 684,00 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №191 від 29.12.2020 в частині своєчасної та в повному обсязі оплати товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.07.2023 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/3379/23. Вирішено розгляд справи №922/3379/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

15.08.2023 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№21623 від 15.08.2023) про розгляд справу 922/3379/23 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.08.2023 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (вх.№21623 від 15.08.2023) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Вирішено перейти до розгляду справи №922/3379/23 за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу №922/3379/23 до розгляду у підготовчому засіданні на 06 вересня 2023 року.

15.08.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№21625 від 15.08.2023).

У відзиві відповідач зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" не підписувало з Товариством з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" договір, накладні та інші документи в редакції долученій позивачем до позовної заяви. З урахуванням викладеного у відповідача не виник обов`язок сплачувати грошові кошти позивачу.

На думку відповідача, позивач не надав до суду доказів реальної здачі-прийняття товару за спірними видатковими накладними у пункті поставки та яким чином, якщо відбувалася, то у якому порядку, хто саме здійснював перевезення вантажу від постачальника до покупця та якими засобами, чи оформлювалися товарно-транспортні накладні на перевезення товару, які особи від імені покупця отримували товар та па підставі яких документів, не з`ясували, чи оформлювалася покупцем довіреність на ім`я такої особи на отримання товару за спірними поставками відповідно до умов договору. Без з`ясування зазначених обставин за відсутності належно оформлених первинних документів, що могли б підтвердити спірну поставку товару, неможливо дійти однозначного висновку про доведеність поставки товару за спірними видатковими накладними.

Також, як стверджує відповідач, інфляція, 3% річних, пеня позивачем розрахована не правильно та у випадку якщо суд прийме рішення задовольнити дану незаконну позовну заяву, відповідач просить застосувати строки позовної давності.

30.08.2023 через кабінет Електронного суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№23300 від 30.08.2023).

У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що позивач категорично не погоджується з доводами відповідача та вважає заяви останнього про те, що ним не підписувався з позивачем Договір №191 та видаткові накладні такими, що вводять в оману суд. Договір №191 так і більшість неоплачених видаткових накладних, які зазначені в позовній заяві були підписані діючим на той момент директором відповідача С.І. Винником. ТОВ «БАСКЕТ11» входить до мережі магазинів «БАСКЕТ», до якої входять і інші компанії, а саме: ТОВ «БАСКЕТ 6», ТОВ «БАСКЕТ 7», ТОВ «БАСКЕТ 8», ТОВ «БАСКЕТ 9», ТОВ «БАСКЕТ 10», ТОВ «БАСКЕТ 12», ТОВ «БАСКЕТ 13». В компаніях що зазначені вище, директором був, а в деяких станом на сьогоднішній день і залишається С.І. Винник. ТОВ «ДК «ГЛОБАЛ-СЕРВІС» також співпрацював із ТОВ «БАСКЕТ 12». При підписані договору, зазначеним підприємством позивачу надавався документ, а саме рішення учасника про зміну керівника ТОВ «БАСКЕТ 12». Зазначений документ підписано ОСОБА_1 . Його особу встановлено та підтверджено приватним нотаріусом Чуєва О.Д. Підпис ОСОБА_1 точно такий же як і на договорі №191, за яким існує спір по даній справі. Крім того, слід зазначити, що в рамках договору №191 відповідачем у 2021 році постійно отримувався товар від позивача, при цьому за такий товар відповідач розрахувався із позивачем.

Як стверджує представник позивача, відповідач сплачував позивачу кошти за накладними, про що зазначено у призначенні платежу. Тобто, зважаючи на дані факти, відповідач підтвердив, що між сторонами укладався договір № 191. Оплата відповідачем коштів за цим договором є підтвердженням того, що відповідачем був підписаний Договір належним представником, підпис якого і стоїть на неоплачених видаткових накладних, що зазначені в позові.

На підтвердження зазначеного позивач надав суду видаткові накладні, товаро-транспорті накладні, витяг із банківських виписок щодо оплати відповідачем коштів за товар, наказ про призначення директора ТОВ «БАСКЕТ 11» та лист повідомлення від ТОВ «БАСКЕТ 11» про зміну юридичної адреси знову ж таки за підписом ОСОБА_1 та податкові накладні.

Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.09.2023 відкладено підготовче засідання на 27.09.2023.

В підготовчому засіданні 27.09.2023 без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.10.2023.

Представник позивача в судове засідання 18.10.2023 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідач явку свого представника в судове засідання 18.10.2023 не забезпечив, про причини неявки не повідомив. Про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 120 ГПК кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

З огляду на зазначене, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.10.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" (постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (покупець) було укладено договір поставки №191 (надалі - Договір) (а.с.13-22 т.1).

Відповідно до п.1.1. Договору, за даною угодою постачальник зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві товар в певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах, викладених у даному договорі.

Цей Договір укладається на розсуд сторін (п.1.2.Договору).

До Договору сторонами підписується специфікація у формі, що відповідає Додатку №1 до даного Договору. Зазначена специфікація складена постачальником у ЕхеІ форматі (обов`язково українською мовою) направляється покупцю на електронну пошту, зазначену у реквізитах до даного Договору (п.1.3.Договору).

На кожну партію товару на підставі замовлення покупця постачальником складається видаткова накладна, в якій сторони узгоджують кількість, вартість і асортимент товару (SCU, всі кодовані дані на кожну товарну позицію). Зазначена видаткова накладна визнається сторонами специфікацією, та є невід`ємною частиною даного Договору (п.1.3.1.Договору).

Загальна кількість товару, предмета постачання за даною угодою, визначається як наростаюча кількість по усіх поставках, зроблених згідно з оформленими належним чином видатковими накладними, що мають силу специфікацій, і є невід`ємними частинами Договору (п.1.4.Договору).

Згідно з п.2.1. Договору, постачання конкретної партії товару здійснюється на підставі замовлення покупця. Замовлення надаються постачальшікові за допомогою електронної пошти, факсимільного зв`язку або способами зв`язку, що забезпечують фіксацію тексту і дати замовлення, або іншим способом, прийнятим для покупця. Замовлення повинне містити наступну інформацію: а) асортимент товару; б) кількість товару; в) дату і час доставки товару постачальником на склад покупця, вказаний покупцем; г) адреса складу покупця; д) умови оплати, якщо вони відрізняються від умов, встановлених цим договором; е) термін постачання партії товару, якщо він відрізняється від терміну постачання, встановленого цим договором. На замовлення покупця постачальник має відповісти протягом години з моменту отримання замовлення, направити факсом або в електронну пошту підтвердження прийняття замовлення у вигляді печатки та підпису на замовленні та оформлену належним чином і підписану у встановленому порядку на підставі замовлення специфікацію. Або протягом години з отримання замовлення покупця, повідомити покупця про тимчасову відсутність товару або про зняття товару з виробництва. Замовлення вважається прийнятим постачальником від покупця у разі, якщо через три години після його отримання постачальник не повідомить покупця про свою незгоду з умовами замовлення або про неможливість його виконання.

Поставка товару здійснюється на умовах DDP (DELIVERED DUTY PAID), місце постачання - м. Харків, «склад «Покупця» (у відповідності до вимог Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «IHKOTЕPMC 2010»). За домовленістю сторін поставка може здійснюватися на інших у мовах. Така домовленість оформлюється письмовою додатковою угодою до даного Договору (п.2.4.Договору).

Постачальник зобов`язаний здійснити постачання партії товару впродовж 5 (п`яти) календарних днів з дати узгодження сторонами замовлення (п.2.6.Договору).

Постачальник зобов`язаний надати належним чином оформлені документи на товар, що постачається, відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме: а) видаткову накладну на товар; б) товаро-транспортну накладну; в) ліцензії, дозволи, г) ветеринарні довідки, ветеринарні свідоцтва, сертифікати відповідності, міжнародні сертифікати, декларації про відповідність технічним регламентам, санітарно-епідеміологічні висновки та інші оформлені у відповідності до вимог діючого законодавства документи, що підтверджують якість товару, що постачається (п.2.8.Договору).

Приймання товару по кількості здійснюється відповідно до інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15 червня 1965 р. № 11-6. Приймання товару за якістю здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 р. № 11-7 (п.3.1.Договору).

Згідно з п.3.2. Договору, право власності на товар і ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на складі покупця і посвідчується товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, підписаними уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару покупцем вказується в товарно-транспортній накладній, видатковій накладній, про що покупець робить відповідну відмітку.

Постачання вважається завершеним з моменту передачі партії товару покупцеві у власність шляхом відвантаження товару з автотранспортною засобу постачальника на рампу складу торгової точки покупця силами і за рахунок постачальника, що підтверджується товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, підписаними уповноваженими представниками сторін і необхідними товаросупровідними документами, вказаними в цьому договорі. При ненаданні постачальником відповідно до пункту 2.8. цього Договору товаросупровідних документів на партію товару одночасно з передачею товару постачання вважається нездійсненим, а зобов`язання постачальника по постачанню невиконаними (п.3.3.Договору).

На підставі ст.201 Податкового кодексу України сторони домовилися про надання покупцеві податкової накладної, складеної в електронній формі при дотриманні умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноважених платником осіб та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (п.3.5.Договору).

Сторони використовують для обміну податковими накладними програмне забезпечення системи «1C Звіт»/ «M.Е. DOC», для чого вони зобов`язуються попередньо придбати дане програмне забезпечення і впровадити його використання, а також сторони повинні забезпечити доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення / отримання електронних листів електронною поштою (п.3.5.1.Договору).

Відповідно до п.3.5.2. Договору, постачальник реєструє податкову накладну, скріплену електронним цифровим підписом в Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, встановлені законодавством та умов цього Договору. Реєстрації підлягають всі без винятку податкові накладні незалежно від їх суми.

Ціна на товар, що поставляється за даною угодою, є договірною і вказується в накладних та специфікаціях. Ціна на товар, що поставляється за даною угодою, може бути змінена виключно за погодженням сторін. У разі, коли ініціатором зміни ціни товару є постачальник, то він зобов`язаний письмово повідомити про це покупця за чотирнадцять днів до запланованого введення в дію нових цін. З ініціативою щодо збільшення вартості товару постачальник має право звергатися не частіше одного разу на два місяці. Зміна ціни на вже поставлений покупцеві товар не допускається (п.5.1.Договору).

Згідно з п.5.2. Договору загальна сума цього договору визначається як наростаюча сума по усіх постачаннях, зроблених впродовж усього терміну дії цього договору.

Відповідно до п.5.2.Договору покупець робить оплату за товар протягом 28 (двадцяти восьми) днів з моменту отримання товару.

Усі розрахунки за даною угодою здійснюються виключно в національній ванті України. Оплата товару може здійснюватися як шляхом перерахування грошових коштів поточний рахунок постачальника, так шляхом внесення готівкових коштів в касу постачальника у межах норм, встановлених діючим законодавством України. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з банківського рахунку покупця або дата внесення готівкових коштів до каси постачальника (п.5.4.Договору).

Сторони щомісячно проводять звіряння розрахунків по зроблених постачаннях товару, для чого покупець готує проект акту звіряння розрахунків і направляє його постачальнику в строк не пізніше за десяте число місяця, що йде за місяцем, по якому робиться звіряння розрахунків. У разі якщо від постачальника не надійшло заперечень по акту звіряння в строк до двадцятого числа місяця, що йде за місяцем, по якому робиться звіряння, акт звіряння вважається прийнятим в редакції покупця (п.5.5.Договору).

Згідно з п.6.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даною угодою сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Договір підписано зі сторони постачальника директором О.А. Мірошніченком, а зі сторони покупця - директором С.І. Винником. Також Договір скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11".

Кожна сторінка Договору містить підписи сторін та відбитки печаток їх підприємств.

В той же день сторонами було підписано Протокол узгодження розбіжностей (а.с.23-31 т.1).

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар згідно видаткових накладних: №ХРК-001957 від 11.01.2022 на суму 376,80 грн.; №ХРК-001958 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001959 від 11.01.2022 на суму 415,10 грн.; №ХРК-001960 від 11.01.2022 на суму 795,80 грн.; №ХРК-001961 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001962 від 11.01.2022 на суму 821,00 грн.; №ХРК-001963 від 11.01.2022 на суму 388,80 грн.; №ХРК-003340 від 14.01.2022 на суму 1126,60 грн.; №ХРК-003342 від 14.01.2022 на суму 2421,50 грн.; №ХРК-003343 від 14.01.2022 на суму 1177,20 грн.; №ХРК-003345 від 14.01.2022 на суму 1220,40 грн.; №ХРК-003344 від 15.01.2022 на суму 2333,30 грн.; №ХРК-003346 від 15.01.2022 на суму 669,50 грн.; №ХРК-003347 від 15.01.2022 на суму 5123,40 грн.; №ХРК-004015 від 18.01.2022 на суму 673,80 грн.; №ХРК-004057 від 18.01.2022 на суму 1220,00 грн.; №ХРК-004058 від 18.01.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-004059 від 18.01.2022 на суму 632,60 грн.; №ХРК-004060 від 18.01.2022 на суму 1437,60 грн.; №ХРК-004061 від 18.01.2022 на суму 756,00 грн.; №ХРК-004062 від 18.01.2022 на суму 1733,60 грн.; №ХРК-004063 від 18.01.2022 на суму 1676,40 грн.; №ХРК-004064 від 18.01.2022 на суму 2043,00 грн.; №ХРК-004065 від 18.01.2022 на суму 766,80 грн.; №ХРК-005293 від 21.01.2022 на суму 346,82 грн.; №ХРК-005308 від 21.01.2022 на суму 274,72 грн.; №ХРК-005338 від 21.01.2022 на суму 788,40 грн.; №ХРК-005339 від 21.01.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-005340 від 21.01.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-005341 від 21.01.2022 на суму 1239,20 грн.; №ХРК-005342 від 21.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-005343 від 21.01.2022 на суму 1097,10 грн.; №ХРК-005344 від 21.01.2022 на суму 554,40 грн.; №ХРК-005345 від 21.01.2022 на суму 772,50 грн.; №ХРК-006036 від 25.01.2022 на суму 1051,60 грн.; №ХРК-006037 від 25.01.2022 на суму 466,80 грн.; №ХРК-006038 від 25.01.2022 на суму 2575,80 грн.; №ХРК-006039 від 25.01.2022 на суму 1061,10 грн.; №ХРК-006040 від 25.01.2022 на суму 340,80 грн.; №ХРК-006041 від 25.01.2022 на суму 741,00 грн.; №ХРК-006042 від 25.01.2022 на суму 458,00 грн.; №ХРК-006043 від 25.01.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-006044 від 25.01.2022 на суму 2057,70 грн.; №ХРК-007474 від 28.01.2022 на суму 1557,01 грн.; №ХРК-007475 від 28.01.2022 на суму 656,80 грн.; №ХРК-007476 від 28.01.202 на суму 1144,72 грн.; №ХРК-007502 від 28.01.2022 на суму 1095,90 грн.; №ХРК-007503 від 28.01.2022 на суму 490,80 грн.; №ХРК-007504 від 28.01.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-007505 від 28.01.2022 на суму 759,60 грн.; №ХРК-007506 від 28.01.2022 на суму 1268,00 грн.; №ХРК-007507 від 28.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-007508 від 28.01.2022 на суму 992,70 грн.; №ХРК-007509 від 28.01.2022 на суму 5762,10 грн.; №ХРК-008311 від 01.02.2022 на суму 320,00 грн.; №ХРК-008316 від 01.02.2022 на суму 434,40 грн.; №ХРК-008321 від 01.02.2022 на суму 688,70 грн.; №ХРК-008322 від 01.02.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-008323 від 01.02.2022 на суму 404,00 грн.; №ХРК-008324 від 01.02.2022 на суму 527,30 грн.; №ХРК-008325 від 01.02.2022 на суму 353,60 грн.; №ХРК-008326 від 01.02.2022 на суму 634,40 грн.; №ХРК-008327 від 01.02.2022 на суму 888,60 грн.; №ХРК-008870 від 02.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-008871 від 02.02.2022 на суму 300,54 грн.; №ХРК-009049 від 02.02.2022 на суму 349,00 грн.; №ХРК-009055 від 02.02.2022 на суму 352,00 грн.; №ХРК-009056 від 02.02.2022 на суму 303,00 грн.; №ХРК-009800 від 04.02.2022 на суму 172,74 грн.; №ХРК-009801 від 04.02.2022 на суму 437,90 грн.; №ХРК-009814 від 04.02.2022 на суму 310,30 грн.; №ХРК-009838 від 04.02.2022 на суму 836,10 грн.; №ХРК-009839 від 04.02.2022 на суму 838,80 грн.; №ХРК-009840 від 04.02.2022 на суму 1070,30 грн.; №ХРК-009841 від 04.02.2022 на суму 421,80 грн.; №ХРК-009842 від 04.02.2022 на суму 432,80 грн.; №ХРК-009843 від 04.02.2022 на суму 399,60 грн.; №ХРК-010664 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010665 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010666 від 08.02.2022 на суму 300,60 грн.; №ХРК-010686 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010687 від 08.02.2022 на суму 425,10 грн.; №ХРК-010688 від 08.02.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-011199 від 09.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-011227 від 09.02.2022 на суму 433,13 грн.; №ХРК-011228 від 09.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-011379 від 09.02.2022 на суму 362,00 грн.; №ХРК-011382 від 09.02.2022 на суму 384,00 грн.; №ХРК-011383 від 09.02.2022 на суму 999,00 грн.; №ХРК-012150 від 11.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-012151 від 11.02.2022 на суму 340,82 грн.; №ХРК-012152 від 11.02.2022 на суму 310,10 грн.; №ХРК-012164 від 11.02.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-012180 від 11.02.2022 на суму 585,00 грн.; №ХРК-012181 від 11.02.2022 на суму 352,20 грн.; №ХРК-012182 від 11.02.2022 на суму 1005,60 грн.; №ХРК-012183 від 11.02.2022 на суму 1664,90 грн.; №ХРК-012184 від 11.02.2022 на суму 691,80 грн.; №ХРК-012185 від 11.02.2022 на суму 1385,90 грн.; №ХРК-012186 від 11.02.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-012187 від 11.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-013075 від 15.02.2022 на суму 307,50 грн.; №ХРК-013076 від 15.02.2022 на суму 597,80 грн.; №ХРК-013077 від 15.02.2022 на суму 433,20 грн.; №ХРК-013078 від 15.02.2022 на суму 555,60 грн.; №ХРК-013079 від 15.02.2022 на суму 965,40 грн.; №ХРК-013080 від 15.02.2022 на суму 764,90 грн.; №ХРК-013081 від 15.02.2022 на суму 480,00 грн.; №ХРК-013082 від 15.02.2022 на суму 580,40 грн.; №ХРК-013083 від 15.02.2022 на суму 645,20 грн.; №ХРК-013084 від 15.02.2022 на суму 429,60 грн.; №ХРК-013630 від 16.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-013631 від 16.02.2022 на суму 354,23 грн.; №ХРК-013832 від 16.02.2022 на суму 323,00 грн.; №ХРК-013837 від 16.02.2022 на суму 560,00 грн.; №ХРК-013838 від 16.02.2022 на суму 736,00 грн.; №ХРК-014624 від 18.02.2022 на суму 394,08 грн.; №ХРК-014625 від 18.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-014648 від 18.02.2022 на суму 280,22 грн.; №ХРК-014651 від 18.02.2022 на суму 1241,40 грн.; №ХРК-014652 від 18.02.2022 на суму 443,40 грн.; №ХРК-014653 від 18.02.2022 на суму 786,00 грн.; №ХРК-014654 від 18.02.2022 на суму 936,00 грн.; №ХРК-014655 від 18.02.2022 на суму 1325,40 грн.; №ХРК-014656 від 18.02.2022 на суму 1019,40 грн.; №ХРК-014657 від 18.02.2022 на суму 798,60 грн.; №ХРК-014658 від 18.02.2022 на суму 844,80 грн.; №ХРК-014659 від 18.02.2022 на суму 1258,90 грн.; №ХРК-014660 від 18.02.2022 на суму 1113,60 грн.; №ХРК-015576 від 22.02.2022 на суму 1062,80 грн.; №ХРК-015578 від 22.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-015579 від 22.02.2022 на суму 304,00 грн.; №ХРК-015580 від 22.02.2022 на суму 562,50 грн.; №ХРК-015581 від 22.02.2022 на суму 795,60 грн.; №ХРК-015582 від 22.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-015584 від 22.02.2022 на суму 780,30 грн.; №ХРК-016157 від 23.02.2022 на суму 205,79 грн.; №ХРК-016357 від 23.02.2022 на суму 316,00 грн.; №ХРК-016359 від 23.02.2022 на суму 554,0 грн.; на загальну суму 106 914,46 грн. (а.с.32-170 т.1).

Відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" №2 від 08.03.2019 "Про вступ на посаду директора" Винника С.І. призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" з 08.03.2019 на підставі загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" від 07.03.2019 (а.с.251 т.2).

Як вбачається з вищезазначених накладних, вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін та засвідчено печатками підприємств для накладних.

На підставі вищевказаних видаткових накладних позивачем було зареєстровано відповідні податкові накладні, що підтверджується податковими накладними та квитанціями №1 про реєстрацію податкових накладних (а.с.42-250 т.2).

Проте, як стверджує позивач, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати за поставлений товар. Сума заборгованості за отриманий товар на сьогодні складає 106 914,46 грн., у зв`язку із чим позивач нарахував відповідачу інфляційні збитки у сумі 23 658,02 грн. та 3% річних 4 138,91 грн. за період з 24.03.2022 по 07.07.2023.

Також, як свідчать матеріали справи, на підставі спірного Договору позивач у 2021 році постачав відповідачу товар, при цьому за отриманий товар відповідач розрахувався із позивачем, що підтверджується відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, витягом із банківських виписок щодо оплати відповідачем коштів за товар (а.с.10-41 т.2).

Відповідач вважає позов не обґрунтованим. Стверджує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" не підписувало з Товариством з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" договір, накладні та інші документи в редакції долученій позивачем до позовної заяви.

Також, відповідач стверджує, що інфляція, 3% річних, пеня позивачем розрахована не правильно та у випадку якщо суд прийме рішення задовольнити позовну заяву, відповідач просить застосувати строки позовної давності.

Однак, ані правильного розрахунку інфляції та 3% річних, ані жодного доказу на підтвердження своєї правової позиції відповідач не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частинах 1,2 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.265 Господарського кодексу України договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Сторонами договору поставки можуть бути суб`єкти господарювання, зазначені у пунктах 1, 2 частини другої статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.265 ГК України).

Сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України (ч.3 ст.265 ГК України).

Як було встановлено судом, 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" (постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (покупець) було укладено договір поставки №191, відповідно до п.1.1. якого, постачальник зобов`язався в порядку і терміни, встановлені цим договором, передати у власність покупцеві товар в певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а покупець зобов`язався прийняти товар і оплатити його на умовах, викладених у даному Договорі.

Договір підписано зі сторони постачальника директором О.А. Мірошніченком, а зі сторони покупця - директором С.І. Винником. Також Договір скріплено печатками Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11".

Кожна сторінка Договору містить підписи сторін та відбитки печаток їх підприємств.

Відповідно до Наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" №2 від 08.03.2019 "Про вступ на посаду директора" Винника С.І. призначено на посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" з 08.03.2019 на підставі загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" від 07.03.2019.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо не підписання Товариством з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" спірного Договору, оскільки повноваження підписанта зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (станом на день підписання договору) підтверджуються матеріалами справи.

Водночас, доказів визнання недійсними Наказу директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" №2 від 08.03.2019 "Про вступ на посаду директора" Винника С.І., протоколу загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" від 07.03.2019, на підставі якого було видано Наказ №2 від 08.03.2019 про вступ на посаду директора ОСОБА_1 чи договору поставки №191 від 29.12.2020 в судовому порядку матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що зміна директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" не звільняє Товариство з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" від відповідальності за порушення ним правочинів, укладених уповноваженим на те попереднім директором.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч.2 ст.692 ЦК України).

Відповідно до п.5.2. Договору покупець робить оплату за товар протягом 28 (двадцяти восьми) днів з моменту отримання товару.

Постачання вважається завершеним з моменту передачі партії товару покупцеві у власність шляхом відвантаження товару з автотранспортною засобу постачальника на рампу складу торгової точки покупця силами і за рахунок постачальника, що підтверджується товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, підписаними уповноваженими представниками сторін і необхідними товаросупровідними документами, вказаними в цьому договорі (п.3.3.Договору).

Як було встановлено судом, позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар згідно видаткових накладних: №ХРК-001957 від 11.01.2022 на суму 376,80 грн.; №ХРК-001958 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001959 від 11.01.2022 на суму 415,10 грн.; №ХРК-001960 від 11.01.2022 на суму 795,80 грн.; №ХРК-001961 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001962 від 11.01.2022 на суму 821,00 грн.; №ХРК-001963 від 11.01.2022 на суму 388,80 грн.; №ХРК-003340 від 14.01.2022 на суму 1126,60 грн.; №ХРК-003342 від 14.01.2022 на суму 2421,50 грн.; №ХРК-003343 від 14.01.2022 на суму 1177,20 грн.; №ХРК-003345 від 14.01.2022 на суму 1220,40 грн.; №ХРК-003344 від 15.01.2022 на суму 2333,30 грн.; №ХРК-003346 від 15.01.2022 на суму 669,50 грн.; №ХРК-003347 від 15.01.2022 на суму 5123,40 грн.; №ХРК-004015 від 18.01.2022 на суму 673,80 грн.; №ХРК-004057 від 18.01.2022 на суму 1220,00 грн.; №ХРК-004058 від 18.01.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-004059 від 18.01.2022 на суму 632,60 грн.; №ХРК-004060 від 18.01.2022 на суму 1437,60 грн.; №ХРК-004061 від 18.01.2022 на суму 756,00 грн.; №ХРК-004062 від 18.01.2022 на суму 1733,60 грн.; №ХРК-004063 від 18.01.2022 на суму 1676,40 грн.; №ХРК-004064 від 18.01.2022 на суму 2043,00 грн.; №ХРК-004065 від 18.01.2022 на суму 766,80 грн.; №ХРК-005293 від 21.01.2022 на суму 346,82 грн.; №ХРК-005308 від 21.01.2022 на суму 274,72 грн.; №ХРК-005338 від 21.01.2022 на суму 788,40 грн.; №ХРК-005339 від 21.01.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-005340 від 21.01.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-005341 від 21.01.2022 на суму 1239,20 грн.; №ХРК-005342 від 21.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-005343 від 21.01.2022 на суму 1097,10 грн.; №ХРК-005344 від 21.01.2022 на суму 554,40 грн.; №ХРК-005345 від 21.01.2022 на суму 772,50 грн.; №ХРК-006036 від 25.01.2022 на суму 1051,60 грн.; №ХРК-006037 від 25.01.2022 на суму 466,80 грн.; №ХРК-006038 від 25.01.2022 на суму 2575,80 грн.; №ХРК-006039 від 25.01.2022 на суму 1061,10 грн.; №ХРК-006040 від 25.01.2022 на суму 340,80 грн.; №ХРК-006041 від 25.01.2022 на суму 741,00 грн.; №ХРК-006042 від 25.01.2022 на суму 458,00 грн.; №ХРК-006043 від 25.01.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-006044 від 25.01.2022 на суму 2057,70 грн.; №ХРК-007474 від 28.01.2022 на суму 1557,01 грн.; №ХРК-007475 від 28.01.2022 на суму 656,80 грн.; №ХРК-007476 від 28.01.202 на суму 1144,72 грн.; №ХРК-007502 від 28.01.2022 на суму 1095,90 грн.; №ХРК-007503 від 28.01.2022 на суму 490,80 грн.; №ХРК-007504 від 28.01.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-007505 від 28.01.2022 на суму 759,60 грн.; №ХРК-007506 від 28.01.2022 на суму 1268,00 грн.; №ХРК-007507 від 28.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-007508 від 28.01.2022 на суму 992,70 грн.; №ХРК-007509 від 28.01.2022 на суму 5762,10 грн.; №ХРК-008311 від 01.02.2022 на суму 320,00 грн.; №ХРК-008316 від 01.02.2022 на суму 434,40 грн.; №ХРК-008321 від 01.02.2022 на суму 688,70 грн.; №ХРК-008322 від 01.02.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-008323 від 01.02.2022 на суму 404,00 грн.; №ХРК-008324 від 01.02.2022 на суму 527,30 грн.; №ХРК-008325 від 01.02.2022 на суму 353,60 грн.; №ХРК-008326 від 01.02.2022 на суму 634,40 грн.; №ХРК-008327 від 01.02.2022 на суму 888,60 грн.; №ХРК-008870 від 02.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-008871 від 02.02.2022 на суму 300,54 грн.; №ХРК-009049 від 02.02.2022 на суму 349,00 грн.; №ХРК-009055 від 02.02.2022 на суму 352,00 грн.; №ХРК-009056 від 02.02.2022 на суму 303,00 грн.; №ХРК-009800 від 04.02.2022 на суму 172,74 грн.; №ХРК-009801 від 04.02.2022 на суму 437,90 грн.; №ХРК-009814 від 04.02.2022 на суму 310,30 грн.; №ХРК-009838 від 04.02.2022 на суму 836,10 грн.; №ХРК-009839 від 04.02.2022 на суму 838,80 грн.; №ХРК-009840 від 04.02.2022 на суму 1070,30 грн.; №ХРК-009841 від 04.02.2022 на суму 421,80 грн.; №ХРК-009842 від 04.02.2022 на суму 432,80 грн.; №ХРК-009843 від 04.02.2022 на суму 399,60 грн.; №ХРК-010664 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010665 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010666 від 08.02.2022 на суму 300,60 грн.; №ХРК-010686 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010687 від 08.02.2022 на суму 425,10 грн.; №ХРК-010688 від 08.02.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-011199 від 09.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-011227 від 09.02.2022 на суму 433,13 грн.; №ХРК-011228 від 09.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-011379 від 09.02.2022 на суму 362,00 грн.; №ХРК-011382 від 09.02.2022 на суму 384,00 грн.; №ХРК-011383 від 09.02.2022 на суму 999,00 грн.; №ХРК-012150 від 11.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-012151 від 11.02.2022 на суму 340,82 грн.; №ХРК-012152 від 11.02.2022 на суму 310,10 грн.; №ХРК-012164 від 11.02.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-012180 від 11.02.2022 на суму 585,00 грн.; №ХРК-012181 від 11.02.2022 на суму 352,20 грн.; №ХРК-012182 від 11.02.2022 на суму 1005,60 грн.; №ХРК-012183 від 11.02.2022 на суму 1664,90 грн.; №ХРК-012184 від 11.02.2022 на суму 691,80 грн.; №ХРК-012185 від 11.02.2022 на суму 1385,90 грн.; №ХРК-012186 від 11.02.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-012187 від 11.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-013075 від 15.02.2022 на суму 307,50 грн.; №ХРК-013076 від 15.02.2022 на суму 597,80 грн.; №ХРК-013077 від 15.02.2022 на суму 433,20 грн.; №ХРК-013078 від 15.02.2022 на суму 555,60 грн.; №ХРК-013079 від 15.02.2022 на суму 965,40 грн.; №ХРК-013080 від 15.02.2022 на суму 764,90 грн.; №ХРК-013081 від 15.02.2022 на суму 480,00 грн.; №ХРК-013082 від 15.02.2022 на суму 580,40 грн.; №ХРК-013083 від 15.02.2022 на суму 645,20 грн.; №ХРК-013084 від 15.02.2022 на суму 429,60 грн.; №ХРК-013630 від 16.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-013631 від 16.02.2022 на суму 354,23 грн.; №ХРК-013832 від 16.02.2022 на суму 323,00 грн.; №ХРК-013837 від 16.02.2022 на суму 560,00 грн.; №ХРК-013838 від 16.02.2022 на суму 736,00 грн.; №ХРК-014624 від 18.02.2022 на суму 394,08 грн.; №ХРК-014625 від 18.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-014648 від 18.02.2022 на суму 280,22 грн.; №ХРК-014651 від 18.02.2022 на суму 1241,40 грн.; №ХРК-014652 від 18.02.2022 на суму 443,40 грн.; №ХРК-014653 від 18.02.2022 на суму 786,00 грн.; №ХРК-014654 від 18.02.2022 на суму 936,00 грн.; №ХРК-014655 від 18.02.2022 на суму 1325,40 грн.; №ХРК-014656 від 18.02.2022 на суму 1019,40 грн.; №ХРК-014657 від 18.02.2022 на суму 798,60 грн.; №ХРК-014658 від 18.02.2022 на суму 844,80 грн.; №ХРК-014659 від 18.02.2022 на суму 1258,90 грн.; №ХРК-014660 від 18.02.2022 на суму 1113,60 грн.; №ХРК-015576 від 22.02.2022 на суму 1062,80 грн.; №ХРК-015578 від 22.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-015579 від 22.02.2022 на суму 304,00 грн.; №ХРК-015580 від 22.02.2022 на суму 562,50 грн.; №ХРК-015581 від 22.02.2022 на суму 795,60 грн.; №ХРК-015582 від 22.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-015584 від 22.02.2022 на суму 780,30 грн.; №ХРК-016157 від 23.02.2022 на суму 205,79 грн.; №ХРК-016357 від 23.02.2022 на суму 316,00 грн.; №ХРК-016359 від 23.02.2022 на суму 554,0 грн.; на загальну суму 106 914,46 грн.

Вказані видаткові накладні підписані уповноваженим (на час підписання відповідних накладних) представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" та засвідчені відповідною печаткою товариства для накладних без жодних зауважень чи заперечень. Претензій щодо отриманого товару згідно вказаних накладних відповідач позивачу не направляв. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Водночас, на підставі вищевказаних видаткових накладних позивач зареєстрував відповідні податкові накладні, що підтверджується податковими накладними та квитанціями №1 про реєстрацію податкових накладних (а.с.42-250 т.2).

Положеннями п.1.1 ст.1 ПК України визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, статтею стаття 44 Податкового кодексу України визначено вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи.

Зокрема, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу (п.44.1.ПК України).

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п.44.2.ПК України).

Відповідно до п.187.1. Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Відповідно до 201.1. Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Таким чином, складання видаткових накладних з одного боку є основою для ведення бухгалтерського обліку, а з іншого підтвердженням даних, зазначених у податковій звітності.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 905/49/15 від 04.11.2019.

З боку контролюючих органів жодних зауважень щодо реєстрації та відповідності відомостей зазначених в податкових накладних (а.с.42-250 т.2) не виникло.

Доказів оплати відповідачем товару за вищевказаними накладними у строк, встановлений п.5.2. Договору, матеріали справи не містять.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували наявність перед позивачем заборгованості з оплати за товар отриманий на підставі видаткових накладних: №ХРК-001957 від 11.01.2022 на суму 376,80 грн.; №ХРК-001958 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001959 від 11.01.2022 на суму 415,10 грн.; №ХРК-001960 від 11.01.2022 на суму 795,80 грн.; №ХРК-001961 від 11.01.2022 на суму 321,60 грн.; №ХРК-001962 від 11.01.2022 на суму 821,00 грн.; №ХРК-001963 від 11.01.2022 на суму 388,80 грн.; №ХРК-003340 від 14.01.2022 на суму 1126,60 грн.; №ХРК-003342 від 14.01.2022 на суму 2421,50 грн.; №ХРК-003343 від 14.01.2022 на суму 1177,20 грн.; №ХРК-003345 від 14.01.2022 на суму 1220,40 грн.; №ХРК-003344 від 15.01.2022 на суму 2333,30 грн.; №ХРК-003346 від 15.01.2022 на суму 669,50 грн.; №ХРК-003347 від 15.01.2022 на суму 5123,40 грн.; №ХРК-004015 від 18.01.2022 на суму 673,80 грн.; №ХРК-004057 від 18.01.2022 на суму 1220,00 грн.; №ХРК-004058 від 18.01.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-004059 від 18.01.2022 на суму 632,60 грн.; №ХРК-004060 від 18.01.2022 на суму 1437,60 грн.; №ХРК-004061 від 18.01.2022 на суму 756,00 грн.; №ХРК-004062 від 18.01.2022 на суму 1733,60 грн.; №ХРК-004063 від 18.01.2022 на суму 1676,40 грн.; №ХРК-004064 від 18.01.2022 на суму 2043,00 грн.; №ХРК-004065 від 18.01.2022 на суму 766,80 грн.; №ХРК-005293 від 21.01.2022 на суму 346,82 грн.; №ХРК-005308 від 21.01.2022 на суму 274,72 грн.; №ХРК-005338 від 21.01.2022 на суму 788,40 грн.; №ХРК-005339 від 21.01.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-005340 від 21.01.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-005341 від 21.01.2022 на суму 1239,20 грн.; №ХРК-005342 від 21.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-005343 від 21.01.2022 на суму 1097,10 грн.; №ХРК-005344 від 21.01.2022 на суму 554,40 грн.; №ХРК-005345 від 21.01.2022 на суму 772,50 грн.; №ХРК-006036 від 25.01.2022 на суму 1051,60 грн.; №ХРК-006037 від 25.01.2022 на суму 466,80 грн.; №ХРК-006038 від 25.01.2022 на суму 2575,80 грн.; №ХРК-006039 від 25.01.2022 на суму 1061,10 грн.; №ХРК-006040 від 25.01.2022 на суму 340,80 грн.; №ХРК-006041 від 25.01.2022 на суму 741,00 грн.; №ХРК-006042 від 25.01.2022 на суму 458,00 грн.; №ХРК-006043 від 25.01.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-006044 від 25.01.2022 на суму 2057,70 грн.; №ХРК-007474 від 28.01.2022 на суму 1557,01 грн.; №ХРК-007475 від 28.01.2022 на суму 656,80 грн.; №ХРК-007476 від 28.01.202 на суму 1144,72 грн.; №ХРК-007502 від 28.01.2022 на суму 1095,90 грн.; №ХРК-007503 від 28.01.2022 на суму 490,80 грн.; №ХРК-007504 від 28.01.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-007505 від 28.01.2022 на суму 759,60 грн.; №ХРК-007506 від 28.01.2022 на суму 1268,00 грн.; №ХРК-007507 від 28.01.2022 на суму 374,80 грн.; №ХРК-007508 від 28.01.2022 на суму 992,70 грн.; №ХРК-007509 від 28.01.2022 на суму 5762,10 грн.; №ХРК-008311 від 01.02.2022 на суму 320,00 грн.; №ХРК-008316 від 01.02.2022 на суму 434,40 грн.; №ХРК-008321 від 01.02.2022 на суму 688,70 грн.; №ХРК-008322 від 01.02.2022 на суму 547,20 грн.; №ХРК-008323 від 01.02.2022 на суму 404,00 грн.; №ХРК-008324 від 01.02.2022 на суму 527,30 грн.; №ХРК-008325 від 01.02.2022 на суму 353,60 грн.; №ХРК-008326 від 01.02.2022 на суму 634,40 грн.; №ХРК-008327 від 01.02.2022 на суму 888,60 грн.; №ХРК-008870 від 02.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-008871 від 02.02.2022 на суму 300,54 грн.; №ХРК-009049 від 02.02.2022 на суму 349,00 грн.; №ХРК-009055 від 02.02.2022 на суму 352,00 грн.; №ХРК-009056 від 02.02.2022 на суму 303,00 грн.; №ХРК-009800 від 04.02.2022 на суму 172,74 грн.; №ХРК-009801 від 04.02.2022 на суму 437,90 грн.; №ХРК-009814 від 04.02.2022 на суму 310,30 грн.; №ХРК-009838 від 04.02.2022 на суму 836,10 грн.; №ХРК-009839 від 04.02.2022 на суму 838,80 грн.; №ХРК-009840 від 04.02.2022 на суму 1070,30 грн.; №ХРК-009841 від 04.02.2022 на суму 421,80 грн.; №ХРК-009842 від 04.02.2022 на суму 432,80 грн.; №ХРК-009843 від 04.02.2022 на суму 399,60 грн.; №ХРК-010664 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010665 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010666 від 08.02.2022 на суму 300,60 грн.; №ХРК-010686 від 08.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-010687 від 08.02.2022 на суму 425,10 грн.; №ХРК-010688 від 08.02.2022 на суму 322,20 грн.; №ХРК-011199 від 09.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-011227 від 09.02.2022 на суму 433,13 грн.; №ХРК-011228 від 09.02.2022 на суму 315,18 грн.; №ХРК-011379 від 09.02.2022 на суму 362,00 грн.; №ХРК-011382 від 09.02.2022 на суму 384,00 грн.; №ХРК-011383 від 09.02.2022 на суму 999,00 грн.; №ХРК-012150 від 11.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-012151 від 11.02.2022 на суму 340,82 грн.; №ХРК-012152 від 11.02.2022 на суму 310,10 грн.; №ХРК-012164 від 11.02.2022 на суму 378,00 грн.; №ХРК-012180 від 11.02.2022 на суму 585,00 грн.; №ХРК-012181 від 11.02.2022 на суму 352,20 грн.; №ХРК-012182 від 11.02.2022 на суму 1005,60 грн.; №ХРК-012183 від 11.02.2022 на суму 1664,90 грн.; №ХРК-012184 від 11.02.2022 на суму 691,80 грн.; №ХРК-012185 від 11.02.2022 на суму 1385,90 грн.; №ХРК-012186 від 11.02.2022 на суму 359,40 грн.; №ХРК-012187 від 11.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-013075 від 15.02.2022 на суму 307,50 грн.; №ХРК-013076 від 15.02.2022 на суму 597,80 грн.; №ХРК-013077 від 15.02.2022 на суму 433,20 грн.; №ХРК-013078 від 15.02.2022 на суму 555,60 грн.; №ХРК-013079 від 15.02.2022 на суму 965,40 грн.; №ХРК-013080 від 15.02.2022 на суму 764,90 грн.; №ХРК-013081 від 15.02.2022 на суму 480,00 грн.; №ХРК-013082 від 15.02.2022 на суму 580,40 грн.; №ХРК-013083 від 15.02.2022 на суму 645,20 грн.; №ХРК-013084 від 15.02.2022 на суму 429,60 грн.; №ХРК-013630 від 16.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-013631 від 16.02.2022 на суму 354,23 грн.; №ХРК-013832 від 16.02.2022 на суму 323,00 грн.; №ХРК-013837 від 16.02.2022 на суму 560,00 грн.; №ХРК-013838 від 16.02.2022 на суму 736,00 грн.; №ХРК-014624 від 18.02.2022 на суму 394,08 грн.; №ХРК-014625 від 18.02.2022 на суму 262,72 грн.; №ХРК-014648 від 18.02.2022 на суму 280,22 грн.; №ХРК-014651 від 18.02.2022 на суму 1241,40 грн.; №ХРК-014652 від 18.02.2022 на суму 443,40 грн.; №ХРК-014653 від 18.02.2022 на суму 786,00 грн.; №ХРК-014654 від 18.02.2022 на суму 936,00 грн.; №ХРК-014655 від 18.02.2022 на суму 1325,40 грн.; №ХРК-014656 від 18.02.2022 на суму 1019,40 грн.; №ХРК-014657 від 18.02.2022 на суму 798,60 грн.; №ХРК-014658 від 18.02.2022 на суму 844,80 грн.; №ХРК-014659 від 18.02.2022 на суму 1258,90 грн.; №ХРК-014660 від 18.02.2022 на суму 1113,60 грн.; №ХРК-015576 від 22.02.2022 на суму 1062,80 грн.; №ХРК-015578 від 22.02.2022 на суму 410,40 грн.; №ХРК-015579 від 22.02.2022 на суму 304,00 грн.; №ХРК-015580 від 22.02.2022 на суму 562,50 грн.; №ХРК-015581 від 22.02.2022 на суму 795,60 грн.; №ХРК-015582 від 22.02.2022 на суму 370,20 грн.; №ХРК-015584 від 22.02.2022 на суму 780,30 грн.; №ХРК-016157 від 23.02.2022 на суму 205,79 грн.; №ХРК-016357 від 23.02.2022 на суму 316,00 грн.; №ХРК-016359 від 23.02.2022 на суму 554,0 грн., керуючись приписами ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк, суд дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано пред`явлено позов про стягнення з відповідача суми боргу за поставлений товар в розмірі 106 914,46 грн., у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 4 138,91 грн. та інфляційні збитки у розмірі 23 658,02 грн.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року, з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Верховний Суд України у постанові від 12 квітня 2017 року по справі №3-1462гс16 зазначив, що порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Верховний Суд України підкреслив, що платежі, встановлені ст.625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, які наприклад статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також Верховний Суд України відмітив, що ст.617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Отже, Верховний Суд України розв`язуючи спір застосовує принцип права щодо пріоритету спеціальної норми над загальною.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 9 листопада 2016 року у справі № 3-1195гс16.

14 січня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи №924/532/19 досліджував питання щодо особливостей нарахування інфляційних втрат і 3% річних, де визначив, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Відповідач, стверджуючи про неправильність розрахунків позивача, власних розрахунків не надав.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та здійснені у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Водночас відповідач, зазначаючи, що інфляція, 3% річних та пеня позивачем розрахована не правильно, просив суд у випадку якщо буде прийнято рішення про задоволення позову, застосувати строки позовної давності.

Суд зазначає, що позивач при звернення з цією позовною заявою до суду вимоги про стягнення з відповідача пені не заявляв.

Щодо застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення інфляції та 3% річних, суд зазначає наступне.

Позовна давність у відповідності до ст.256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

До вимог про стягнення інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність.

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Відтак, у пункті 12 розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

З огляду на зазначене, строк позовної давності щодо правовідносин в цій частині позивачем пропущено не було.

Суд зазначає, що твердження відповідача щодо не виникнення у останнього обов`язку сплачувати спірні грошові кошти позивачу спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Баскет 11" (62456, Харківська область, Харківський район, селище міського типу Буди, вулиця Щаслива, будинок 1А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДК "Глобал-Сервіс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41; ) заборгованість за поставлений товар в розмірі 106 914 (сто шість тисяч дев`ятсот чотирнадцять) грн. 46 коп., 3% річних в розмір 4 138 (чотири тисячі сто тридцять вісім) грн. 91 коп., інфляційні збитки в розмірі 23 658 (двадцять три тисячі шістсот п`ятдесят вісім) грн. 02 коп., а також судові витрати в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "30" жовтня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко