ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"01" листопада 2023 р. м. Рівне Справа № 922/2203/23
Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Пашкевич І.О., при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі
за позовом Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про зобов`язання вчинити певні дії
учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання
Згідно з ч. 3 ст. 222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
26 травня 2023 року на поштову адресу Господарського суду Харківської області надійшов позов Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" про зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.05.2023 постановлено передати матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" за підсудністю до Господарського суду Рівненської області.
21 червня 2023 року за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 922/2203/23 розподілено судді Пашкевич І.О.
Ухвалою від 22.06.2023 позовну заяву залишено без руху. Встановлено Фізичній особі-підприємцю Панько Костянтину Вікторовичу строк та спосіб на усунення недоліків позовної заяви.
28 червня 2023 року на поштову адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву у новій редакції та докази надіслання позовної заяви в новій редакції відповідачу.
Судом встановлено, що позивач усунув недоліки позовної заяви у строк та у спосіб, вказаний судом.
Ухвалою від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/2203/23. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Рішенням від 17.10.2023 позов задоволено. Ухвалено зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" передати Фізичній особі-підприємцю Панько Костянтину Вікторовичу в порядку і на умовах, передбачених Договором поставки нафтопродуктів № 268 від 25.11.2021 придбане дизельне паливо шляхом заправки транспортних засобів Фізичної особи - підприємця Панько Костянтина Вікторовича через пункти реалізації на всю кількість об`єму за ціною в період оплати, а саме: на 3 641 літрів дизельного палива за ціною 31, 10 грн (в тому числі ПДВ) за 1 літр дизельного палива в період його оплати 14.02.2022. Ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" на користь Фізичної особи - підприємця Панько Костянтина Вікторовича 2 684 грн 00 коп. судового збору.

23 жовтня 2023 року на офіційну електронну адресу Господарського суду Рівненської області від представника Фізичної особи - підприємця Панько Костянтина Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, у якій адвокат просить про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 922/2203/23 у розмірі 15 500 грн 00 коп.

Ухвалою від 25.10.2023 призначено до розгляду у судовому засіданні на 01.11.2023 заяву представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 922/2203/23. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" надати свої пояснення щодо поданої заяви про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у термін до початку судового засідання.

26 жовтня 2023 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області від представника Фізичної особи - підприємця Панько Костянтина Вікторовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.

31 жовтня 2023 року через підсистему "Електронний суд" від представника відповідача надійшло клопотання/заява у якому адвокат Кузьмін Євген Валерійович виклав свої заперечення проти задоволення заяви представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі, просить суд зменшити розмір заявлених стороною позивача витрат до 7 500 грн 00 коп. та просить суд про проведення судового засідання 01.11.2023 без його участі.

01 листопада 2023 року на офіційну електронну адресу Господарського суду Рівненської області від представника Фізичної особи - підприємця Панько Костянтина Вікторовича надійшло клопотання про проведення судового засідання 01.11.2023 без його участі та без участі позивача.

01 листопада 2023 року судом встановлено, що позивач та відповідач у справі не забезпечили явку повноважних представників у судове засідання, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення даного засідання, що підтверджується довідкою про надіслання на офіційні електронні адреси позивача та його представника, а також на офіційну електронну адресу представника відповідача ухвали від 25.10.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Враховуючи те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалася обов`язковою суд дійшов висновку про можливість проведення судового засідання з розгляду заяви представника позивача про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 922/2203/23 без участі Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича, його представника та представника ТОВ "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА".

У відповідності до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Господарський суд Рівненської області 17.10.2023 ухвалив судове рішення у даній справі, згідно з яким позовні вимоги задовольнив повністю.

Як вбачається заява представника позивача про стягнення витрат понесених по оплаті професійної правничої допомоги у справі із доказами понесення таких витрат направлена на офіційну електронну адресу Господарського суду Рівненської області 23.10.2023, тобто в межах 5-денного строку після ухвалення рішення.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

При цьому відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, та надання цією стороною необхідних доказів або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Така заява про відшкодування (компенсацію, стягнення, розподіл) судових витрат, про намір подати докази на підтвердження витрат після ухвалення рішення в будь-якому випадку має бути подана (зроблена) до закінчення судових дебатів у справі.

При цьому перевірка поданих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом лише у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.01.2019 у справі № 927/26/18, від 09.07.2019 у справі №922/4366/16, ухвала Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/13193/19, ухвала Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 910/16513/21).

У судовому засіданні 17.10.2023 присутній представник позивача вчинив заяву у порядку, встановленому ч. 8 ст. 129 ГПК України, та вказав, що докази понесення судових витрат на професійну (правничу) допомогу будуть подані суду протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у справі.

Отже, стороною позивача дотримано порядок, встановлений абз. 2 ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи зазначені норми права, суд розглядає заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення після ухвалення рішення у даній справі.

Дослідивши клопотання/заяву представника відповідача, що надійшла через підсистему "Електронний суд" 31.10.2023 судом встановлено, що адвокат Кузьмін Євген Валерійович зазначає, що заява про ухвалення додаткового рішення не відповідає вимогам положень ГПК України: так в заяві не вказані відповідач або представник відповідача, їх дані, відомості про засоби зв`язку та електрону пошту, код ЄДРПОУ та ідентифікаційний номер позивача - представника. Адвокат позивача Ткаченко М.О. в заяві про ухвалення додаткового рішення не вказав свого ідентифікаційного номеру, що унеможливлює проведення його ідентифікації на наявність кабінету та реєстрації в системі ЕСІТС. У свою чергу відсутність реквізитів в системі ЕСІТС не дає можливості відправити жодного процесуального документу на адресу представника позивача за допомогою даної системи. За наданими адвокатом Ткаченко М.О. даними в заяві про ухвалення додаткового рішення суду, останній не значиться як такий, що має кабінет в системі ЕСІТС. Відсутність кабінету в системі ЕСІТС адвоката Ткаченко М.О. є порушенням положень діючого законодавства, яким законодавець зобов`язав адвокатів реєструвати кабінети в системі ЕСІТС в обов`язковому порядку. Наведене унеможливлює направлення процесуальних документів по справі на адресу представника позивача по даній справі за допомогою системи ЕСІТС. Заява про ухвалення додаткового судового рішення оформлена із порушенням встановлених положень ГПК України, що унеможливлює її задоволення, так як невірне застосування положень діючого законодавства не породжує юридично правових наслідків.

З огляду на викладене представник відповідача просить суд надати представнику позивача строк на усунення недоліків заяви у вигляді її оформлення у належній процесуальній формі, із направленням на адресу сторони відповідача, та у вигляді реєстрації кабінету в системі ЕСІС (у разі його відсутності), а у разі наявності - повідомлення сторону відповідача та суд про його наявність із вказівкою ідентифікаційного номеру представника позивача.

Розглянувши клопотання/заяву представника відповідача, що надійшла через підсистему "Електронний суд" 31.10.2023 в частині вищевказаних аргументів, суд дійшов висновку про наступне.

18 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" № 3200-IX від 29.06.2023, яким серед іншого, внесено зміни до ГПК України, інших законів та підзаконних нормативно-правових актів.

Із урахуванням означених змін, згідно з ч. 6 ст. 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Згідно з підпунктом 5-8 пункту 5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021 (із змінами і доповненнями) офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 6 ГПК України, підп. 5-4-1 пункту 5 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021 Електронний кабінет - персональний кабінет (вебсервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) ЄСІТС, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів ЄСІТС або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Підсистема "Електронний кабінет" (Електронний кабінет ЄСІТС, Електронний кабінет) - підсистема ЄСІТС, захищений вебсервіс, що має офіційну адресу в Інтернеті (id.court.gov.ua), який забезпечує процедуру реєстрації користувачів в ЄСІТС, а також подальшу автентифікацію таких осіб з метою їх доступу до підсистем (модулів) ЄСІТС у межах наданих прав (п. 8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя № 1845/0/15-21 від 17.08.2021).

З огляду на викладене, Фізична особа-підприємець Панько Костянтин Вікторович є особою, що може зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

При цьому представник Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича - адвокат Ткаченко Михайло Олександрович є особою, що зобов`язана бути зареєстрованою Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, та відповідно мати Електронний кабінет.

Згідно з ч. 1 ст. 170 ГПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Як вбачається, представник відповідача аргументує своє клопотання/заяву тим, що в заяві представника позивача про ухвалення додаткового рішення не вказані відповідач або представник відповідача, їх дані, відомості про засоби зв`язку та електрону пошту, код ЄДРПОУ та ідентифікаційний номер позивача - представника.

Судом встановлено, із заяви представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі вбачається, що така подана в межах справи № 922/2203/23, а також у ній зазначено усі необхідні дані згідно із ч. 1 ст. 170 ГПК України.

Обов`язку зазначення у такій заяві про відповідача або представника відповідача та їх дані, а також обов`язку вказувати РНОКПП представника який подає заяву ГПК України не містить, а відтак суд відхиляє такі аргументи відповідача.

Щодо аргументів представника відповідача про незазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у особи, яка подає заяву, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2, 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення означеного Закону № 3200-IX від 29.06.2023, справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються за правилами, що діють після введення в дію цього Закону. Офіційні електронні адреси, зареєстровані до набрання чинності цим Законом, вважаються електронними кабінетами і використовуються судом, учасниками справи за правилами та в порядку, що діють після введення в дію цього Закону.

Відповідно до п. 17 розділу ІІІ положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішення Вищої ради правосуддя 17.08.2021 за № 1845/0/15-21 (в редакції, що була чинною до набрання чинності Законом України № 3200-IX від 29.06.2023) встановлено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Під офіційною електронною поштою розуміється адреса електронної пошти, яка вказана користувачем в ЄСІТС, що складається з складається з ідентифікатора, позначки «@» та доменного імені.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві зазначено електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 та його представника адвоката Ткаченка Михайла Олександровича - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У постановах від 29.06.2022 у справі №906/184/21, від 02.11.2022 у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 у справі №916/1716/20, від 27.03.2023 у справі №910/16794/19 викладено висновок, що чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених п.37 гл.2 розд.ІІІ Положення про ЄСІТС.

Якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Таку позицію висловив Верховний Суд у справі 759/14068/19, постанова від 30.11.2022.

Суд здійснював надсилання процесуальних документів у справі № 922/2203/23 шляхом використання означених електронних адрес, розцінюючи їх як офіційні електронні адреси позивача та його представника з урахуванням висновків Верховного Суду у справі 759/14068/19 (постанова від 30.11.2022), у справі №920/367/17 (постанова від 20.04.2023), у справі №29/5005/6325/2011 (постанова від 22.11.2022).

Таким чином позивачу було направлено ухвали від 22.06.2023, від 03.07.2023, від 25.07.2023, від 31.08.2023, від 01.09.2023, від 19.09.2023, а також рішення від 17.10.2023 і ухвала від 25.10.2023.

Представнику позивача таким чином було направлено ухвали від 18.07.2023, від 25.07.2023, від 21.08.2023, від 31.08.2023, від 01.09.2023, від 19.09.2023, а також рішення від 17.10.2023 та ухвала від 25.10.2023.

З огляду на викладене, у відповідності до ч. 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення означеного Закону № 3200-IX від 29.06.2023, електронні адреси позивача та його представника адвоката Ткаченка Михайла Олександровича - ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані до набрання чинності Законом України № 3200-IX від 29.06.2023), судом визнані офіційними, а відтак вважаються їх електронними кабінетами.

Суд підсумовує, що оскільки представник позивача адвокат Ткаченко Михайло Олександрович у заяві про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги вказав свою електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_2, яку суд у справі № 922/2203/23 до набрання чинності Законом України № 3200-IX від 29.06.2023 визнав офіційною електронною адресою, а відтак дана адреса вважається електронним кабінетом і тому використовуються судом та повинна використовуватися відповідачем за правилами та в порядку, що діють після введення в дію Закону України № 3200-IX від 29.06.2023.

Крім того, як вбачається, представник відповідача просить суд надати представнику позивача строк на усунення недоліків заяви у вигляді її оформлення у належній процесуальній формі, із направленням на адресу сторони відповідача, та у вигляді реєстрації кабінету в системі ЕСІС (у разі його відсутності), а у разі наявності - повідомлення сторону відповідача та суд про його наявність із вказівкою ідентифікаційного номеру представника позивача.

Суд зазначає, що норми ГПК України не містять норм про права чи обов`язки суду щодо залишення без руху заяви про ухвалення додаткового рішення.

Наслідки недотримання вимог ч. 1 чи 2 ст. 170 ГПК України, передбачені у ч. 4 ст. 170 ГПК України, а не у ст. 174 ГПК України, як помилково вважає представник відповідача. За змістом ч. 4 ст. 170 ГПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Водночас судом встановлено, що в матеріалах справи міститься РНОКПП представника позивача адвоката Ткаченка Михайла Олександровича, оскільки адвокат направляв до суду заяви та клопотання вх. № 3466/23 від 17.07.2023, вх. № 6374/23 від 25.07.2023, вх. № 6371/23 від 25.07.2023, вх. № 3972/23 від 17.08.2023, вх. № 7438/23 від 31.08.2023, вх. № 8089/23 від 19.09.2023, вх. № 5147/23 від 23.10.2023 із використанням свого електронного цифрового підпису.

Здійснивши перевірку на те, чи має адвокат Ткаченко Михайло Олександрович зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС https://cabinet.court.gov.ua/check_cabinet, суд встановив, що дата реєстрації електронного кабінету адвоката - 07.04.2020.

При цьому представник відповідача мав можливість ознайомитися із матеріалами справи № 922/2203/23 та з`ясувати РНОКПП представника позивача адвоката Ткаченка Михайла Олександровича.

З урахуванням викладеного у сукупності суд вважає безпідставними вищевказані аргументи представника відповідача, викладені у його клопотанні/заяві від 31.10.2023.

Господарський суд, розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, прийшов до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

За змістом частин 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.9 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Отже, у положеннях ГПК України закріплено вимогу до кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (ст. 124 ГПК). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою позовної заяви, оскільки з огляду на положення ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Суд зазначає, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує дотримання принципу змагальності, сприяє обізнаності іншої сторони про приблизну суму судових витрат, яка може бути покладена на неї за результатами розгляду справи, надає можливість іншій стороні підготуватися до спростування чи доведення неспівмірності судових витрат, остаточний розмір яких, проте, може визначатись та доводитись в процесі розгляду справи та не відповідати розміру, вказаному у попередньому розрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві (у нові редакції) зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, яка складається із витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 14 000 грн 00 коп.

У прохальній частині позовної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 14 000 судових витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги та судовий збір.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 123 ГПК України визначено види судових витрат. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 1-3 ст. 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22.05.2023 між адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем, який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 000785 від 04.09.2017, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Черкаської області від 04.09.2017 № 212 (далі - адвокат), з однієї сторони та Панько Костянтином Вікторовичем (далі - клієнт), з іншої сторони, укладено Договір про надання правової допомоги. (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних його прав та законних інтересів, а клієнт зобов`язується платити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Як вбачається, сторони Договору погодили між собою права та обов`язки.

Відповідно до п. 4.1. Договору за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар.

Згідно з п. 4.2. Договору розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт, якщо сторони додаткового не домовляться про інше.

Клієнт погоджуючись із проведенням інших витрат, платних послуг (проведення досліджень, тощо) компенсує їх адвокатові, а у разі відсутності коштів на їх оплату своєчасно повідомляє про це адвоката і погоджується з тим, що відмова в проведенні запропонованих адвокатом заходів може вплинути на результативність виконання функцій захисту. (п. 5.1. Договору).

Відповідно до п. 5.1. Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до моменту виконання адвокатом перед клієнтом покладених на нього зобов`язань включно, а в частині оплати клієнтом адвокату гонорару та здійснення клієнтом передбачених цим договором компенсацій (відшкодувань) витрат адвоката, пов`язаних з наданням послуг, - до повного виконання таких зобов`язань.

Суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.06.2018 по справі № 338/180/17, а також Верховного Суду, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 № 921/184/21 про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Договір про надання правової допомоги від 22.05.2023 виконаний адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем, про що свідчить акт приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 за підписом адвоката та Фізичної особи-підприємця Панько К.В. Скріплений печаткою позивача. Крім того, про погодження клієнтом надання йому правової правничої допомоги адвокатом Ткаченком М.О. свідчить присутність самого позивача у судових засіданнях у справі № 922/2203/23 в режимі відеоконференції.

Зазначене свідчить, що вказаний договір про надання правової допомоги від 22.05.2023 сторони уклали.

22 травня 2023 року адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем (адвокатом, що здійснює свою діяльність індивідуально) видано ордер серія СА № 1055540 на надання правничої (правової) допомоги Паньку Костянтину Вікторовичу на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 22.05.2023.

Окрім того, до матеріалів справи долучено копія свідоцтва Ткаченка Михайла Олександровича про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 000785 від 04.09.2017 та копія посвідчення адвоката України № 765 від 04.09.2017.

Приписами ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо договору про надання правової допомоги, погодили між собою розмір та вартість такої допомоги у розмірі 15 500 грн 00 коп., що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023. Згідно з даним актом виконавцем були надані такі послуги у справі № 922/2203/23:

- вивчення матеріалів справи з метою визначення судової перспективи спору - 1 000 грн 00 коп.;

- складання позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії - 7 000 грн 00 коп.;

- подача документів в суд під ключ - 1 000 грн 00 коп.;

- складання клопотання про доручення до матеріалів справи документів: 500 грн 00 коп.;

- представництво інтересів клієнта в суді - 6 000 грн 00 коп. (3 послуги вартість 2 000 грн 00 коп. за 1 послугу).

Суд враховує, що клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Підставою для сплати Клієнтом гонорару адвокату є акт приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 та товарний чек, відпущений адвокатом Ткаченко М.О. на суму 15 500 грн 00 коп.

З матеріалів справи судом встановлено, що усі подані документи від Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича, в тому числі позовна заява, підписані його представником адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що для Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича фактично були надані правові послуги адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем у справі № 922/2203/23 на суму 13 000 грн 00 коп., а не 15 500 грн 00 коп. з огляду на наступне.

Господарський суд враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Зокрема, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Ла-вентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Суд приймає до уваги, ті обставини, що розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження. Під час розгляду справи відбулося 4 судових засідання: 25.07.2023, 31.08.2023, 19.09.2023 та 17.10.2023.

Представник позивача разом зі своїм клієнтом - ФОП Панько Костянтином Вікторовичем брав участь у двох судових засіданнях 31.08.2023 та 17.10.2023 в режимі відеоконференції.

Про проведення судових засідань 25.07.2023, 19.09.2023 без його участі представник позивача подавав заяви.

Вартість 1 послуги у формі представництва інтересів адвоката в суді становить 2 000 грн 00 коп., як про це зазначено у акті приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023.

Матеріалами справи підтверджено, що для Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича були надані правові послуги адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем у формі представництва інтересів адвоката в суді у кількості 2 послуг, а не 3-х послуг. Відповідно матеріалами справи підтверджується надання адвокатом клієнту правових послуг у формі представництва інтересів адвоката в суді на суму 4 000 грн 00 коп., а не 6 000 грн 00 коп.

Відтак підстави для стягнення із відповідача 2 000 грн 00 коп. відсутні.

Окрім того, судом встановлено, що до акта приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 включено такі послуги як складання клопотання про доручення до матеріалів справи документів, вартість послуги 500 грн 00 коп.

Із матеріалів справи вбачається, що 25.07.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів (вх. № 6371/23 від 25.07.2023). Водночас під час судового засідання 17.10.2023 позивач та його представник просили суд не брати до уваги докази, долучені до клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. № 6371/23 від 25.07.2023) у зв`язку із тим, що такі не стосуються предмету даного спору. Так, скріншот з особистого електронного кабінету ФОП Панько К.В. за веб-адресою https://diesel-manager.com/uk стосується правовідносин між позивачем та відповідачем, не пов`язаних із спором у справі № 922/2203/23, позаяк випливають із іншого договору.

Із викладеного вбачається, що послуга яка надана адвокатом у формі складання клопотання про доручення до матеріалів справи документів, вартість якої 500 грн 00 коп. не може бути відшкодованою за рахунок відповідача, позаяк не стосується спору у справі № 922/2203/23.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що фактично для Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича були надані правові послуги адвокатом Ткаченко Михайлом Олександровичем у справі № 922/2203/23 на суму 13 000 грн 00 коп.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи наявні заперечення представника відповідача проти стягнення з відповідача заявленої суми витрат на оплату послуг адвоката, у яких адвокат Кузьмін Євген Валерійович просить суд зменшити розмір витрат на оплату послуг адвоката понесених у зв`язку з розглядом справи № 922/2203/23 до 7 500 грн 00 коп.

При цьому представник відповідача просить врахувати, що під час судового розгляду позивач двічі усував недоліки позовної заяви на виконання ухвали суду. Це у свою чергу вплинуло на час, витрачений представником позивача, на виконання представництво та виготовлення процесуальних документів. Ніяких клопотань про витребування доказів не заявлялося та не розглядалося, свідки не викликалися та не допитувалися; сторона відповідача вважає, що сторона позивача своїми діями на деякий час відстрочила прийняття рішення судом, у зв`язку із наведеними вище діями.

Також сторона відповідача просить врахувати суд наявність значної кількості справ за участю ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА» за подібних правовідносин, які розглядаються / розглядались господарськими судами, зокрема, й Господарським судом Рівненської області. Отже, правова позиція позивача є сформованою, а доказів додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом позивача за договором про надання правової допомоги, представник відповідача не визнає співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу. Крім цього, на його переконання не відповідають критерію розумності витрати позивача, пов`язані з підготовкою та подачею до Господарського суду Рівненської області позовної заяви, оскільки подання цієї заяви було зумовлено діями адвоката позивача - позовна заява була оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 290 ГПК України та двічі стороні позивача надавався строк на усунення недоліків.

Господарський суд відхиляє аргументи відповідача з огляду на наступне.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо договору про надання правової допомоги, погодили між собою розмір та вартість такої допомоги у вигляді у фіксованому вигляді, а не погодинну оплату.

Сторони підписали між собою акт наданих послуг, з якого вбачається, що клієнтом прийнято обумовлений вид та обсяг правової допомоги у розмірі 15 500 грн 00 коп.

Замовник не має претензій до якості наданих послуг та строків їх надання виконавцем.

Суд зауважує, що при погодженому між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованому розмірі гонорару останній обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги, що виключає необхідність відображення інформації про понесені адвокатом витрати часу по кожному з видів робіт (наданих послуг) в детальному описі робіт (наданих послуг) чи іншому документі, що містить такий детальний опис. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Відтак оскільки як вбачається із акту приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 між позивачем та його адвокатом узгоджено фіксований розмір гонорару, серед іншого:

- вивчення матеріалів справи з метою визначення судової перспективи спору - 1 000 грн 00 коп.;

- складання позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії - 7 000 грн 00 коп.;

- подача документів в суд під ключ - 1 000 грн 00 коп.;

- представництво інтересів клієнта в суді - 2 000 грн 00 коп. за 1 послугу.

З огляду на викладене, суд не надає оцінку вказаної правової допомоги, яка визначена у акті приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 щодо часу, витраченого адвокатом.

Процесуальним законом від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, навіть без обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 р. у справі №823/2638/18 та від 09.07.2019 р. у справі №923/726/18).

Частина 3 ст.126 ГПК визначає, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 дійшла висновку про те, чи потрібно надавати суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, у разі, якщо сторони погодили оплату у фіксованій сумі.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у наведеній вище постанові зазначила таке:

"140. подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

141. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

143 ч. 3 ст. 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

144. Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зробила висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п.146).

Суд зауважує, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд констатує, що відповідач не надав суду доказів та/або обґрунтувань, у тому числі власних розрахунків, які свідчили б про неспівмірність, та/або нерозумність, та/або нереальність здійсненого розрахунку витрат до цієї справи.

Доводи представника відповідача в цій частині є значною мірою декларативними, без надання відповідних доказів на підтвердження неспівмірності витрат із складністю справи.

Окрім того, суд зазначає, що безпідставними є аргументи представника відповідача про те, що позивач двічі усував недоліки, на виконання ухвали суду, що у свою чергу вплинуло на час, витрачений представником позивача, на виконання представництво та виготовлення процесуальних документів. Суд зазначає, що незважаючи на те, що суд дійсно 2 рази залишав позовну заяву без руху, позивачем було усунуто недоліки і межах строку та у спосіб, визначений судом. При цьому у акт приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 адвокатом та клієнтом не включалися послуги, пов`язані із усуненням недоліків позовної заяви.

Суд критично ставиться до аргументів відповідача про те, що справа № 922/2203/23 є типовою, про що свідчить наявність значної кількості справ за участю ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА» за подібних правовідносин, які розглядаються / розглядались господарськими судами, зокрема, й Господарським судом Рівненської області. І що правова позиція позивача є сформованою, а доказів додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається. При цьому суд виходить із наступного.

Судом враховується те, що кожна зі справ за участю ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА» є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушень відповідачем прав позивача ґрунтується на сукупності обставин, які підтверджуються доказами, а не на окремому поодинокому факті або обставині.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичний склад у справі, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечень осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування.

Спір у справі № 922/2203/23 стосувався невиконання відповідачем зобов`язань за договором. Судом встановлено, що починаючи з 24.02.2022 відповідачем в односторонньому порядку було відмовлено позивачу у передачі залишку придбаного обсягу ПММ у кількості 3 641 літрів шляхом заправки транспортних засобів позивача через пункти реалізації. Як встановлено судом, спір у цій справі виник внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача.

Надані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу досліджено судом на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Суд констатує, що зазначені у акті приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023 дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, відповідають документам, наявним у судовій справі на суму 13 000 грн 00 коп. Інформації про інші витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами окрім як на суму 2 500 грн 00 коп. у акт не включено.

Судом встановлено необхідність та реальність витрат на професійну правничу допомогу у даній справі. Підтверджений розмір витрат 13 000 грн 00 коп. не є надмірним чи завищеним.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У п. 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову.

Сума даних понесених витрат позивачем на професійну (правничу) допомогу адвоката позивача підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд дійшов висновку, що витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката позивача у розмірі 13 000 грн 00 коп. є витратами на професійну правничу допомогу у справі № 922/2203/23 відповідно до ст. ст. 123, 126, 129 ГПК України.

Як вбачається, адвокат виставив клієнту товарний чек № 7 від 20.10.2023 на суму 15 500 грн 00 коп.

В матеріалах справи відсутні докази оплати витрат на правничу правову допомогу у розмірі 15 500 грн 00 коп. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду викладену у постанові від 22.01.2021 у справі №925/1137/19. У даній постанові ВС зазначив, що за висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.126 ГПК).

З огляду на встановлені судом вище обставини справи, а саме: укладеність договору про надання правової допомоги, підписання позивачем та адвокатом акту приймання-передачі наданих послуг від 20.10.2023, суд зазначає, що зазначеними сторонами Договору погоджено обсяг та вид наданих адвокатом послуг у фіксованому розмірі, без прив`язки до погодинної оплати.

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України) (наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.10.2020 у справі № 911/735/19).

При цьому суд надавши оцінку усім доданим до заяви доказам з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, враховуючи безпідставність доводів представника відповідача про зменшення розміру витрат пов`язаних із розміром справи, врахувавши критерії співмірності розміру заявлених витрат на правничу допомогу, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, зокрема, критеріям розумності, суд дійшов висновку про те, що справедливим та співмірним є стягнення витрат позивача на професійну правничу допомогу, який відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

При цьому згідно з ст. ст. 126, 129 ГПК України - стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на викладене у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі на суму 13 000 грн 00 коп.

Оскільки позовні вимоги задоволено, суд дійшов висновку про стягнення із відповідача на користь позивача 13 000 грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, - тобто пропорційно задоволеним вимогам.

У решті заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу 2 500 грн 00 коп. суд відмовляє.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 202, 222, 221, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 922/2203/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРАЙМ ГРУПП НАФТА" (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 112, ) на користь Фізичної особи-підприємця Панько Костянтина Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 13 000 (тринадцять тисяч) грн 00 коп. витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

3. Наказ видати після набрання додатковим судовим рішенням законної сили.

4. В решті вимог про стягнення витрат понесених позивачем по оплаті професійної правничої допомоги у справі № 922/2203/23 на суму 2 500 грн 00 коп. - відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Повне додаткове рішення складено та підписано суддею "02" листопада 2023 року.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Суддя І.О. Пашкевич