ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 Справа № 917/1247/23

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, м. Запоріжжя

до Фізичної особи підприємця Міщенка Віктора Івановича, м. Полтава

про стягнення 4 752,00 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з позовом до Фізичної особи підприємця Міщенка Віктора Івановича про стягнення 4752,00 грн пені за прострочення поставки товару згідно з договором № 246 від 29.11.2022.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач не виконав умови договору № 246 від 29.11.2022 щодо поставки товару.

Ухвалою від 31.08.2023 суд встановив відповідачу строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвала від 31.08.2023 вручена відповідачу 06.09.2023. Отже, кінцевий строк для подачі відзиву 21.09.2023.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно із ст. 113 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2023 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с. 29-30).

Ухвалою від 14.07.2023 суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с. 33). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с. 36-38).

Ухвалою від 31.08.2023 суд відкрив провадження у справі № 917/1247/23, призначив справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи (а.с. 39).

Вказана ухвала суду надсилалась сторонам, зокрема:

позивачу та представнику позивача в їх електронні кабінети у підсистемі Електронний суд (довідки про доставку електронного листа від 31.08.2023, а.с. 40, 41);

відповідачу на офіційну електронну адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 32), що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 11.09.2023, а.с. 42) та засобами поштового зв`язку на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 32) та отримана відповідачем 06.09.2023, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 43).

Відповідно до п. 2 та п. 3 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до пункту 2 § 2 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII окремі підсистеми (модулі) ЄСІТС починають функціонувати після опублікування оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС, яке має містити інформацію про підпункти, пункти цього розділу, які вводяться в дію у зв`язку з початком функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

Оголошення надруковане у газеті "Голос України" № 168 (7668) від 04 вересня 2021 року та на сайті Судова влада України, підсистеми "Електронний кабінет", "Електронний суд" та підсистема відеоконференцзв`язку офіційно починають функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

З початком функціонування підсистем (модулів) ЄСІТС відповідно до вимог процесуального законодавства адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Враховуючи викладене, з початком функціонування підсистем Електронний кабінет, Електронний суд, зазнав змін, зокрема, порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, особливості вчинення яких передбачені підпунктами 17.1, 17.5, 17.6, 17.14, 17.16 підпункту 17 пункту 1 розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Зазначені дії вчиняються з використанням підсистем (модулів) ЄСІТС у порядку, визначеному Положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, та нормами процесуального законодавства, що регулюють порядок вчинення таких дій після початку функціонування відповідних підсистем (модулів) ЄСІТС.

Офіційна електронна адреса відповідно до підпункту 5.8 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 (далі - Положення), це: сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів.

Відповідно до пункту 17 підрозділу 1 розділу III Положення особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд насилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Отже, ухвала від 31.08.2023 доставлена сторонам в установленому порядку.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України сторони суду не надали.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України це рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між Фізичною особою - підприємцем Міщенко Віктором Івановичем (далі - Продавець, відповідач) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізької області (далі - Покупець, позивач) був укладений договір № 246 від 29.11.2022 (далі Договір, а.с. 10-15), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався поставити позивачу товар - бензинові генератори, а відповідач прийняти і оплатити товар (п. 1.1 Договору).

За п. 3.1 Договору, ціна Договору визначається виходячи з кількості і вартості товару згідно з додатком № 1 та складає 594 000,00 грн.

Відповідно до Специфікації (Додатку № 1 до Договору, а.с. 15) поставці підлягав товар у кількості 9 шт на загальну суму 594 000,00 грн

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору, строк поставки товару - по 14.12.2022, місце поставки товару - 69005, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2 б.

Строк дії договору відповідно до пункту 11.1 договору - 31.12.2022.

В строк, встановлений в п. 4.1 Договору відповідач товар не поставив, натомість листом від 21.12.2022 №04/21-12 (а.с. 17) звернувся до Головного управлінню Пенсійного фонду України в Запорізької області щодо продовження строків поставки товару до 01.02.2023, у зв`язку з неможливістю поставки товару (відсутність товару) у визначений договором строк.

Додатковою угодою № 1 від 22.12.2022 до Договору (а.с. 16) сторони достроково розірвали Договір за згодою сторін.

Таким чином, позивач не поставив товар та порушив строк його поставки за Договором.

Умовами п. 8.3 Договору передбачено, що у випадку порушень строків поставки Товару, Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Із посиланням на вказаний пункт Договору позивач заявив до стягнення з відповідача 4752,00 грн пені за вісім днів прострочення виконання зобовязання - за період з 15.12.2022 по 22.12.2022.

позивач у позові вказує, що на претензію позивача від 07.03.2023 №0800-0905-8/13332 (а.с. 19-21) про сплату пені у розмірі 4752,00 грн відповідач не відреагував. проте, доказів направлення претензії до позову не надав.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ч.1 ст. 662 ЦК України вказано, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У статті 664 ЦК України вказано, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Згідно із ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у визначений Договором строк (по 14.12.2022) не поставив відповідачу товар за загальну суму 594 000,00 грн.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до ст.ст.13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Судом встановлено, що прострочення відповідачем виконання зобов`язання з поставки товару на суму 594 000,00 грн починається з 15.12.2022.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, якщо порушено господарське зобов`язання, у якому однією із сторін суб`єкт господарювання, що належить до державного сектору економіки, або порушення стосується державного контракту або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Умовами п. 8.3 Договору передбачено, що у випадку порушень строків поставки товару, Продавець сплачує пеню у розмірі 0,1 % вартості непоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 4752,00 грн пені, нарахованої за період з 15.12.2022 по 22.12.2022 (за 8 днів).

Проте позивач не врахував, що Додатковою угодою № 1 від 22.12.2022 до Договору (а.с. 16) сторони достроково розірвали Договір за згодою сторін з 22.12.2022 (п.1 додаткової угоди) у зв"язку з порушенням строків поставки.

В п. 4 Додаткової угоди № 1 від 22.12.2022 до Договору вказано, що з моменту набрання чинності додатковою угодою зобов"язання сторін, що виникли на підставі договору, припиняються.

Отже, 22.12.2022 зобов"язання відповідача поставити товар вже припинилося.

У статті 631 ЦК України вказано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, правомірним періодом для нарахування пені є 15.12.2022 - 21.12.2022 (за 7 днів).

З урахуванням наведеного, здійснивши перерахунок пені, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення пені частково, в сумі 4158,00 грн за період з 15.12.2022 по 21.12.2022 включно.

В іншій частині у позовних вимогах щодо стягнення пені суд відмовляє як необґрунтованих.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі.

Суд встановив, що за подачу цього позову позивач сплатив 2147,20 грн судового збору за платіжною інструкцією № 1434 від 29.06.2023 (а.с. 8). Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджене випискою від 01.07.2023 (а.с. 31).

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 25, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Міщенка Віктора Івановича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (проспект Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69005; ідентифікаційний код 20490012) 4158 грн 00 коп. пені, 1889 грн 54 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 31.10.2023р.

Суддя Т. М. Безрук