ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

03.11.2023м. Дніпро№ 904/5709/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Бєлік В.Г., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "МХП-АГРО-С", Київська область, Бориспільський район, м. Яготин

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ПРОЕКТ", Дніпропетровська область, м. Орджонікідзе(п)

про ввидачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у загальному розмірі 214 120,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 27.10.2023 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МХП-АГРО-С" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ПРОЕКТ" заборгованості у загальному розмірі 214 120,00 грн, яка складається з наступних сум: 114 120,00 грн. - сума основного боргу, та 100 000,00 - штраф.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "МХП-АГРО-С" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу;

4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, наказного провадження (частини 1, 2, 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ ГПК України.

Так, статтею 147 ГПК України унормовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заявник пред`являє вимоги до боржника про стягнення 214 120,00 грн грошової заборгованості.

У поданій заяві заявник зазначає, що 15.06.2023 між заявником (замовником) та боржником (постачальник) було укладено договір поставки № БА 15/06-2023 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Контрагент зобов`язується у встановлені строки, передати у власність МХП для подальшого використання в господарській діяльності Товар (в подальшому - Товар), зазначений в Додатку № 2 до Договору, а МХП прийняти та сплатити певну грошову суму за Товар.

Відповідно п. 1 Додатку № 2 до Договору, предметом Договору поставки є Товар, конкретний перелік партій якого визначається у відповідній Специфікації.

Згідно п. 1 Специфікації № 1 від 15.06.2023 до Договору (далі - Специфікація), предметом поставки є Модульні споруди.

Відповідно до пункту 2.1. Договору порядок та умови оплати Товару зазначено в Додатках до Договору. Ціна на Товар зазначається в кожній Специфікації та видаткових накладних на кожну партію поставки Товару окремо.

Згідно пункту 5.1. Договору Контрагент здійснює поставку Товару згідно умов, передбачених у відповідній Специфікації із визначеними умовами поставки згідно Додатку № 2 до даного Договору. У випадку не встановлення Сторонами строку поставки Товару, такий строк складає 10 (десять) днів з моменту підписання відповідної Специфікації.

Відповідно до п. З Специфікації, Сторонами погоджено передплату у розмірі 30% від вартості Товару, вказаної у відповідній Специфікації, протягом 2 банківських днів з дати підписання відповідної Специфікації, а 70% від вартості не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 22 банківських днів з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на Товар.

Відповідно до п. 5 Специфікації, Постачальник зобов`язався поставити Товар в строк 30 робочих днів з моменту отримання передоплати.

На виконання умов Договору, 21.06.2023 Заявником було перераховано Постачальнику 30% оплати Товару в розмірі 114 120,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 82596001 від 21.06.2023.

Заявник зазначив, що відповідно до п. 5 Специфікації останнім днем поставки товару було 02.08.2023. Проте, Товар поставлений не був.

17.08.2023 Постачальник направив до МХП лист № 601, в якому повідомив, що не може виконати умови Договору та поставити Товар, у зв`язку з тимчасовим призупиненням діяльності.

21.08.2023 Замовник направив до Постачальника претензію № 1 з повідомленням про відмову від прийняття Товару відповідно до п. 6.2. Договору та вимогою про повернення передплати у розмірі 114 120,00 грн. і сплати штрафу у розмірі 100 000,00 грн. відповідно до п. 6.4. Договору.

Заявник стверджує, що станом на дату подання даної заяви до суду, ні відповіді на претензію, ні коштів боржником не отримано.

Таким чином, відповідно до п. 6. 2., 6.4. Договору, з урахуванням приписів п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, ч. 1, 2 ст. 615 ЦК України, ч. 1 ст. 550 ЦК України, внаслідок порушення Боржником взятих зобов`язань - МХП листом від 21.08.2023 № 1 відмовилось від Договору, що не звільняє Боржника від сплати штрафу у розмірі 100 000,00 грн.

Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зі змісту поданої заяви вбачається, заявлена до стягнення сума складається з суми попередньої оплати по договору, за якою не була поставлена товар та штрафу.

З огляду на те, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (статті 610, 611 ЦК України).

З огляду на зміст статті 546 ЦК України неустойка є одним з видів забезпечення виконання зобов`язання.

Виходячи з визначення наведеного в статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто, за правовою природою неустойка (в формі пені та штрафу) є заходом відповідальності за порушення договірних зобов`язань, а не заборгованістю за письмовим договором у розумінні частини 1 статті 148 ГПК України.

З урахуванням зазначеного, вимоги про сплату неустойки (пені, штрафу), хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є безспірною заборгованістю за письмовим договором (основним зобов`язанням, про яке йде мова в частині 1 статті 148 ГПК України). Неустойка (пеня, штраф) є заходом відповідальності за порушення договірних зобов`язань, що можуть бути стягнуті в порядку позовного провадження, у той час як у порядку наказного провадження можливо стягнути лише неоспорювану (безспірну) заборгованість незначного розміру (до ста розмірів прожиткового мінімуми для працездатних осіб), яка виникла за письмовим договором.

З урахуванням наведеного, вимоги про стягнення 100 000,00 грн штрафу не відповідають вимогам статті 148 ГПК України та не можуть бути розглянуті судом саме в порядку наказного провадження.

Оскільки стягнення з боржника суми попередньої оплати по договору та штрафу, не можуть вважається грошовим зобов`язанням в розумінні зазначених норм ЦК України, то в силу ч. 1 ст. 148 ГПК України такі вимоги не може бути розглянута в порядку наказного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись статтями 150, 152 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "МХП-АГРО-С" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КРЕАТИВ ПРОЕКТ" заборгованості у загальному розмірі 214 120,00 грн - повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 03.11.2023.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.Г. Бєлік