ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" листопада 2023 р. м. Київ Справа № 911/3343/23

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Матеріа Медика-Україна» від 03.11.2023 №104 про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Матеріа Медика-Україна», м. Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД», м. Дніпро,

про про розірвання договору та зобов`язання вчинити дії,

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Матеріа Медика-Україна» звернувся до Господарського суду Київської області з позовом від 03.11.2023 №105 до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вента. ЛТД», в якому просить суд:

1. Розірвати договір поставки №2, укладений 02.01.2019 між ТОВ «Матеріа Медика-Україна» (ідентифікаційний код 30308109) та ТОВ «Вента. ЛТД» (ідентифікаційний код 21947206);

2. Зобов`язати ТОВ «Вента. ЛТД» (ідентифікаційний код 21947206) здійснити з ТОВ «Матеріа Медика-Україна» (ідентифікаційний код 30308109) звіряння залишків товару за договором поставки №2 від 02.01.2019 та повернути ТОВ «Матеріа Медика-Україна» (ідентифікаційний код 30308109) нереалізований за договором поставки №2 від 02.01.2019 товар протягом 10 робочих днів з дати набрання рішенням суду законної сили;

3. Судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 02.01.2019 між позивачем ТОВ «Матеріа Медика-Україна» (постачальник) та відповідачем ТОВ «Вента. ЛТД» (покупець) укладено договір поставки №2, за умовами якого постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві товари, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених цим Договором. В подальшому строк дії вказаного договору було продовжено шляхом укладення додаткових угод.

За умовами договору розрахунок за товар здійснюється покупцем по факту його реалізації протягом 15 календарних днів з дати надання постачальнику інформації про обсяги реалізації товару за звітний місяць; інформація про обсяги реалізації у поточному місяці надається постачальнику не пізніше 5 числа наступного місяця за допомогою електронного зв`язку.

Заявник твердить, що 01.08.2022 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у справі №757/18980/22-к передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, в управління для реалізації або передачі в управління у порядку та на умовах, визначених ст. ст. 1, 2, 9, 19 - 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», корпоративні права ТОВ «Вента. ЛТД» у вигляді 24% статутного капіталу підприємства, що належать резиденту Російської Федерації АТ «КАТРЕН» на які, відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва накладено арешт.

Позивач, у вересні 2023 року, отримавши звіт відповідача за серпень, з`ясував, що обсяги продажів в порівнянні з попередніми періодами скоротилися в 400-1600 разів - 1173,24 грн. за серпень проти 411261,66 грн.(липень), 515354,99 грн. (червень), 605 502,36 грн. (травень), 726 468,79 грн. (квітень), 1 205 663,65 грн. (березень), 1 974 196,86 грн. (лютий), 1 887 164,83 грн. (січень).

При цьому, порівнявши облікові відомості з реалізації за серпень на сайті відповідача (за договором про інформаційні послуги) та звіт за серпень (за договором поставки), позивач виявив, що станом на 11.08.2023 відповідачем вже реалізовано 469 упаковок, в той час як згідно звіту направленого за договором поставки за весь серпень реалізовано лише 10 штук.

Викладені обставини у своїй сукупності викликали у позивача підозру, що відповідач свідомо приховує реальний обсяг продажів.

Покладаючись на вищезазначене позивач наполягає, що негативна та невідворотна зміна обставин, що призвела до значних фінансових та репутаційних втрат позивача, створює підстави для якнайшвидшого звернення до суду з вимогами про розірвання Договору поставки №2 від 02.01.2019.

Разом із тим, за час співпраці за договором, відповідачем було отримано та не оплачено повністю або частково товарів за видатковими накладними: №67 від 12.06.2023; №79 від 17.07.2023; №82 від 02.08.2023; №71 від 26.06.2023; №60 від 22.05.2023; №65 від 05.06.2023; №47 від 24.04.2023; №48 від 24.04.2023; №32 від 13.03.2023 на загальну суму 1075591,43 грн. За аргументами позивача, станом на дату складання позову, відповідач утримує на своїх складах залишки товару на загальну суму 463 361,85 грн.

На переконання позивача, з метою справедливого розподілу між сторонами витрат, які понесені ними у зв`язку з виконанням цього договору та його достроковим розірванням, доцільним є проведення звіряння залишків товару, та повернення позивачу товару, що був прийнятий відповідачем на реалізацію та не реалізований протягом дії Договору №2.

Ухвалою від 07.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №911/3343/23 за правилами загального позовного провадження.

Одночасно з позовною заявою ТОВ «Матеріа Медика-Україна» до Господарського суду Київської області подало заяву від 03.11.2023 №104 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Вента. ЛТД» в сумі 463 361,85 грн., розміщені на рахунку ТОВ «Вента. ЛТД» (21947206) IBAN НОМЕР_1 в АТ «ОТП БАНК» (21685166), м. Київ, МФО 300528 та (або) на всіх інших рахунках у всіх банківських та інших фінансово-кредитних установах, інформація про які буде виявлена в ході виконання ухвали суду про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник твердить, що дії відповідача гарантують проблеми із виконанням рішення у випадку невжиття забезпечення позову, адже, на переконання заявника:

1) відповідач приховує кількість реально проданого товару, спотворюючи звіти про продаж, отже позбавляється товару, але не платить за нього позивачу;

2) поведінка відповідача демонструє недобросовісність у виконанні власних обов`язків, що в подальшому, без додаткового фінансового стимулу призведе до невиконання відповідачем рішення із повернення нереалізованого товару, і фактично нівелює результат прийнятого за позовом рішення та змусить позивача ще раз звертатися до суду з аналогічними вимогами.

Позивач, покладаючись на суттєву вартість продукції та повну втрату довіри до відповідача, вважає що необхідним, достатнім та доступним засобом забезпечення ефективного виконання рішення є арешт грошових коштів, що перебувають на розрахунковому рахунку відповідача в обсязі, що дорівнює вартості товару, який ним утримується за даними останнього погодженого акту звірки мінус два розрахункові періоди (серпень, вересень) та становить 463 361,85 грн.

При цьому, за доводами заявника, накладенням арешту на розрахунковий рахунок відповідача буде забезпечено ефективне та дієве виконання рішення; обсяг забезпечення позову є не просто співмірний, а навіть дорівнює вартості позовних вимог; забезпечення позову не призведе до зупинки господарської діяльності відповідача, а лише обмежить кошти в межах вартості товару, водночас гарантуючи права позивача на справедливий захист під час розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 139 ГПК України щодо пропозицій зустрічного забезпечення, заявник зазначає, що застосування зустрічного забезпечення є недоцільним, оскільки накладення арешту на грошові кошти ніяким чином не порушує права відповідача, не впливатиме на його діяльність та не призведе до понесення ним збитків, адже застосування такого заходу забезпечення не впливає на можливість укладання договорів з контрагентами та здійснення поточної роботи.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно із статті 136 Господарського процесуального кодексу України правом господарського суду є вжиття за заявою учасника справи визначених у ст. 137 заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Системний аналіз законодавства, що регулює інститут забезпечення позову, дає підстави для висновку, що такі заходи можуть вживатися виключно у випадках, коли їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Касаційний господарський суд у постанові від 15.04.2022 у cправі №904/7930/21 звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №826/8556/17.

Вжиття заходів забезпечення позову не є засобом додаткового тиску на боржника, додатковою мірою відповідальності, або, як твердить заявник, додатковим фінансовим стимулом. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У даному випадку обраний заявником захід забезпечення позову у вигляді арешту коштів жодним чином не забезпечує виконання заявлених позивачем вимог про розірвання договору, зобов`язання здійснити звірку залишків та повернути нереалізований товар.

Крім того, на час розгляду заяви ТОВ «Матеріа Медика-Україна» від 03.11.2023 №104 про забезпечення позову (до здійснення звіряння залишків) не відома кількість нереалізованого ТОВ «Вента. ЛТД» за договором поставки №2 від 02.01.2019 товару, що в свою чергу спростовує аргументи заявника щодо співмірності заходів забезпечення позовним вимогам.

Також у суду відсутні підстави для висновку про очевидну незаконність дій відповідача до розгляду спору, з`ясування всіх обставин справи та дослідження всіх доказів у судовому процесі за участю обох сторін.

Також суд критично оцінює твердження заявника про відсутність необхідності заходів зустрічного забезпечення із посиланням на те, що арешт коштів на рахунках відповідача в сумі 463 361,85 грн. ніяким чином не порушує права відповідача та не впливатиме на його діяльність.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю «Матеріа Медика-Україна» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Згідно із частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Матеріа Медика-Україна» від 03.11.2023 №104 про забезпечення позову у справі №911/3343/23 залишити без задоволення.

Ухвала Господарського суду про відмову у забезпеченні позову у справі №911/3343/23 підписана 08.11.2023, в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх