ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"02" листопада 2023 р. Справа № 916/2995/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради (, 65025, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, буд.26)

до відповідача: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеське обласне управління (, 65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17)

про стягнення 343980,00 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Кушнеров Сергій, адвокат

від відповідача: Комаровський Святослав, адвокат

в с т а н о в и в:

Позивач Комунальне некомерційне підприємство "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеське обласне управління про стягнення 343980,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані несанкціонованим перерахуванням коштів з рахунку позивача на рахунок третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.07.2023 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня вручення ухвали, шляхом подання відповідних доказів.

Ухвалою суду від 07.08.2023 продовжено розгляд справи №916/2995/23.

05.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

12.09.2023 від позивача надійшла заява про зміну предмета позову та відповідь на відзив.

13.09.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про передачу справи №916/2995/23 за підсудністю.

13.09.2023 позивачем подано клопотання про долучення доказів.

13.09.2023 господарський суд оголосив перерву в підготовчому засіданні до 27.09.2023, про що постановлено ухвалу, не виходячи до нарадчої кімнати та без оформлення її окремим документом.

15.09.2023 від позивача до суду надійшло клопотання про залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову.

25.09.2023 від позивача надійшло заперечення на клопотання про передачу справи №916/2995/23 за підсудністю.

27.09.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Сулімовської М.Б. судове засідання, призначене на 27.09.2023, не відбулося.

Ухвалою суду від 29.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №916/2995/23 на 30 днів до 25.10.2023 та призначено підготовче засідання на 19.10.2023.

12.10.2023 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

16.10.2023 від позивача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою від 19.10.2023 постановлено провести підготовче провадження у справі впродовж розумного строку та відкладено підготовче засідання на 02.11.2023.

До початку судового засіданні 02.11.2023 від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи.

В судове засідання з`явились представники сторін.

Представник позивача підтримав клопотання про залишення без розгляду заяви про зміну предмета позову та просить її задовольнити.

Так, частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами статті 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Виходячи з аналізу наведених норм, суд зазначає, що принцип диспозитивності визначає межі здійснення господарським судом та учасниками справи їхніх процесуальних прав та обов`язків, надає учасникам справи можливість вільно розпоряджатися своїми правами щодо предмета спору та визначає обов`язок суду здійснювати провадження у справі виключно за зверненням особи, поданим до суду у відповідній процесуальній формі. Реалізація принципу диспозитивності у процесі здійснення правосуддя спрямована на досягнення справедливого балансу між суб`єктами судового процесу і визначає межі процесуальних дій суду у розгляді справи.

Приписами частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права учасників справи, відповідно до якої учасники мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч.10 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

При цьому, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11, відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Приймаючи до уваги, що з матеріалів заяви про зміну предмета позову не вбачається, що її залишення без розгляду призведе до порушення прав заявника або інших осіб, виходячи з принципу диспозитивності, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача та залишити без розгляду заяву про зміну предмета позову.

Також, судом розглянуто клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Господарського суду міста Києва.

Обґрунтовуючи клопотання представник відповідача зазначив, що обрана та застосована позивачем територіальна підсудність в даній справі є помилковою та такою, що не узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, адже спір в даній справі виник не з діяльності Філії - Одеське обласне управління, а з діяльності АТ "Ощадбанк" як юридичної особи, яке в силу положень спеціального законодавства є безпосереднім надавачем банківських послуг (ст.ст.2, 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність") та місце знаходження якого є м.Київ, вул.Госпітальна, 12-Г, що є підставою для передачі справи на розгляд Господарського суду міста Києва.

Представник позивача проти вказаного клопотання заперечив та просить відмовити в його задоволенні.

Розглянувши клопотання АТ "Ощадбанк", заслухавши представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Згідно статті 1 ГПК України, Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Подання позовної заяви за правилами ГПК України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 ГПК України.

Так за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при виконанні правочинів у господарській діяльності, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Положеннями частин 1, 3 статті 45 ГПК України визначено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

У свою чергу, статтею 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 44 ГПК України, здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно статті 80 ЦК України, юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до частини 4 статті 64 Господарського кодексу України, підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Статтею 95 ЦК України визначено, що філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності. Відомості про філії та представництва юридичної особи включаються до єдиного державного реєстру.

В свою чергу, у спірних правовідносинах за правилами, встановленими процесуальним законодавством, в якості відповідача може виступати юридична особа, або юридична особа в особі її філії (якщо філія наділена відповідними повноваженнями і про це є належні докази).

В даному випадку позивачем у якості відповідача визначено Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі Філії - Одеське обласне управління.

Позовні вимоги обґрунтовані несанкціонованим перерахуванням коштів з рахунку позивача, відкритому у ТВБВ №10015/0574 філії - Одеське обласне управління АТ "Ощадбанк", на рахунок третіх осіб.

Як слідує з матеріалів справи, 13.11.2019 року між Акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі керуючого ТВБВ №10015/0574, що діє на підставі Положення про зазначений відокремлений підрозділ Банку (Банк) та Комунальним некомерційним підприємством "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради (Клієнт) укладено Договір банківського обслуговування №4.

Згідно п.1.1, у порядку та на умовах цього Договору, Правил, Правил КПК та законодавства України Банк, на підставі прийнятого в банку зразка заяви Клієнта, надає банківські послуги, які передбачені Правилами та Правилами КПК.

Пунктом 2.1 Додаткової угоди №1 до Договору банківського обслуговування №4, укладеної між сторонами 26.11.2019, визначено, що Банк надає послуги з розрахунково-касового обслуговування за тарифним пакетом "Моя громада" з додатковою послугою "Операції з іноземною валютою" по рахункам у гривні та євро, відповідно до умов цієї додаткової угоди, законодавства України, в т.ч. нормативно-правових актів Національного банку України.

В свою чергу, відповідно до Положення про філію - Одеське обласне управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", затвердженого рішенням правління АТ "Державний ощадний банк України" (питання №553 протоколу №67 від 16.05.2023):

- філія - Одеське обласне управління (далі - Управління) є відокремленим підрозділом акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі - Банк), що не має статусу юридичної особи і здійснює на території Одеської області від імені та в інтересах Банку діяльність згідно з Законом України "Про банки і банківську діяльність" на підставі цього Положення та відповідно до Статуту Банку (п.1.2);

- Управління у своїй діяльності керується Статутом Банку та цим Положенням, внутрішніми нормативними/розпорядчими документами Банку, письмовими дорученнями, вказівками, рекомендаціями керівників Банку, законодавством України (в тому числі Указами Президента України, постановами Кабінету Міністрів України), нормативно-правовими актами Національного банку України (п.1.5);

- основною метою діяльності Управління є реалізація в Одеській області політики Банку, спрямованої на збільшення цінності для акціонера за рахунок підвищення ефективності та результативності діяльності Банку, а також отримання прибутку в інтересах Банку та акціонера, зокрема, шляхом здійснення комплексного банківського обслуговування фізичних та юридичних осіб, роздрібного кредитування, підтримки бізнесу та населення, провадження інших видів діяльності та здійснення інших операцій відповідно до законодавства України, ліцензій, дозволів, наданих Національним банком України або іншими уповноваженими органами (п.2.1);

- предметом діяльності Управління є надання банківських та інших фінансових послуг у межах отриманих банком банківських ліцензій, інших дозволів і ліцензій, необхідних для їх провадження, а також здійснення іншої діяльності, визначеної законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України, Статутом Банку та цим Положенням (п.2.2);

- Управління здійснює заходи з організації та забезпечення виконання Управлінням та підпорядкованими ТВБВ банківських та інших фінансових послуг, а також інших видів діяльності, договорів (правочинів), удосконалення обслуговування клієнтів, організації і забезпечення ефективної роботи Управління та підпорядкованих ТВБВ (п.3.1.1);

- Управління в межах отриманої Банком банківської ліцензії має право надавати від імені Банку такі банківські та інші фінансові послуги, а також здійснювати іншу діяльність, визначену законодавством України, в тому числі: у частині відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів - юридичних осіб та фізичних осіб, у тому числі рахунків умовного зберігання (ескроу) клієнтів - юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (п.6.1);

- Управління від імені Банку має право укладати договори (вчиняти правочини) відповідно до законодавства України щодо надання банківських та інших фінансових послуг, здійснення інших видів діяльності Банку, визначених цим Положенням (п.6.2).

З урахуванням викладеного, з огляду на положення укладеного між сторонами Договору банківського обслуговування, за яким АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії ТВБВ №10015/0574 взяв на себе зобов`язання надавати банківські послуги, які передбачені Правилами та Правилами КПК, а також Положення про філію - Одеське обласне управління акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", затвердженого рішенням правління АТ "Державний ощадний банк України", суд дійшов висновку, що спір, що є предметом розгляду у даній справі, виник саме з діяльності філії АТ "Ощадбанк" - Одеське обласне управління.

За приписами частин 1, 3 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу. Позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Таким чином, позивач цілком обґрунтовано звернувся із даним позовом до Господарського суду Одеської області, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Господарського суду міста Києва слід відмовити.

Крім цього, судом розглянуто клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи.

Підтримуючи клопотання представник відповідача зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що згідно платіжного доручення №439 від 14.07.2020 кошти в сумі 343980,00 грн. зараховані на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця Огієвич Вікторії Олегівни. Як зазначає позивач, будь-яких господарських відносин між ним та означеною особою не існує, також не існує жодних підстав для переказу вказаної суми на її рахунок в АТ "Сбербанк" (назва на момент здійснення операції). Внаслідок перерахування коштів державного та місцевих бюджетів на рахунок ФОП Огієвич В.О., остання набула кошти без достатньої правової підстави. Разом з тим, позивач звернувся до АТ "Ощадбанк" з позовними вимогами про стягнення 343980,00 грн., які отримала ФОП Огієвич В.О., мотивуючи вимоги тим, що переказ є несанкціонованим.

З огляду на вказане, якщо в результаті ухвалення Господарським судом Одеської області судового рішення про стягнення коштів з Банку, останній набуде право заявити вимоги про стягнення цих коштів з ФОП Огієвич В.О. Крім того, за твердженням відповідача, в рамках даної справи підлягають дослідженню обставини щодо отримання ФОП Огієвич В.О. коштів, що також має значення для обліку її господарської діяльності.

За наведеного, відповідач просить залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ФОП Огієвич В.О.

Представник позивача проти задоволення клопотання відповідача заперечив з підстав його необґрунтованості. Зауважив, що, фактично, спірні кошти не були отримані ФОП Огієвич В.О., оскільки були перераховані з рахунку АТ "Сбербанк" на рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджено матеріалами справи.

Заслухавши представників сторін, розглянувши клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст.50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Отже, з положень ст. 50 Господарського процесуального кодексу України слідує, що підставою для залучення особи до участі у справі у статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, є та обставина, що рішення у справі може вплинути на її права або обов`язки щодо однієї із сторін. Така особа має перебувати з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Тобто, норми інституту третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору покликані захистити права та охоронювані законом інтереси осіб, які не є учасниками спірних матеріальних правовідносин, але знаходяться із однією зі сторін процесу у таких відносинах і які можуть змінитись у результаті винесеного рішення.

Однак, зі змісту поданого клопотання про залучення третьої особи судом не встановлено обставин, з якими процесуальний закон пов`язує залучення третіх осіб, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про його необґрунтованість та відмовляє в його задоволенні.

Також, судом з`ясовано позицію представників сторін щодо відкладення підготовчого засідання або закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представники позивача та відповідача зазначили про можливість закриття підготовчого провадження та переходу до розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.1 ст.181 Господарського процесуального кодексу України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

В межах провадження у даній справі судом були вчинені дії, передбачені ст.182 Господарського процесуального кодексу України, в ході чого підстав для подальшого відкладення підготовчого засідання та оголошення перерви у підготовчому засіданні, які передбачені ст.183 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги та склад учасників справи; визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази; вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 13, 14, 42, 177, 181, 182, 183, 185, 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

1. Заяву Комунального некомерційного підприємства "Одеська обласна клінічна лікарня" Одеської обласної ради про зміну предмета позову залишити без розгляду.

2. У задоволенні клопотання АТ "Ощадбанк" про передачу справи на розгляд Господарського суду міста Києва відмовити.

3. У задоволенні клопотання АТ "Ощадбанк" про залучення до участі у справі третьої особи відмовити.

4. Закрити підготовче провадження у справі №916/2995/23.

5. Призначити справу до розгляду по суті у судовому засіданні на "23" листопада 2023 р. о 12:00. Засідання відбудеться в залі судових засідань 11 (5 поверх) Господарського суду Одеської області (м.Одеса, пр.Шевченка, 29).

6. Звернути увагу учасників провадження, що відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених статтею 202 Господарського процесуального кодексу України.

7. Ухвалу направити учасникам провадження.

Суддя М.Б. Сулімовська

Ухвала суду набрала законної сили 02.11.2023. В частині залишення без розгляду заяви позивача про зміну предмета позову ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, встановлені ст.ст.254-257 Господарського процесуального кодексу України. В решті ухвала оскарженню не підлягає.