ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2023 р. Справа № 910/12741/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2023

у справі №910/12741/23 (суддя - Сергій Балац)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 213560535,75 грн, з яких: 211369203,90 грн - основний борг, 712609,42 грн - 3% річних та 1478722,43 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" порушене грошове зобов`язання в частині оплати послуг за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0239-09021 від 01.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 відкрито провадження у справі №910/12741/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До Господарського суду міста Києва 28.03.2023 надійшла зустрічна позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" про стягнення заборгованості у розмірі 59667782,36 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" порушене грошове зобов`язання в частині оплати вартості послуг за укладеним між сторонами договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0239-02024 від 01.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі №910/12741/23 зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" повернуто заявникові на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що первісні та зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними між собою, оскільки виникли з підстав невиконання сторонами різних правочинів.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" вказує на те, що судом першої інстанції під час постановлення ухвали не враховано правові позиці суду касаційної інстанції з приводу того, що:

- взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися, при цьому предмети та підстави таких позовів можуть бути не пов`язаними, а їх доцільність розгляду в одному провадженні спрямована на процесуальну економію, уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18, Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 та 28.09.2021 у справі №910/6070/21);

- окремий розгляд позовної та зустрічної позовних заяв призведе до недотриманням принципу процесуальної економії господарського судочинства, оскільки матиме наслідком паралельні судові процеси, збільшить кількість судових рішень, які ймовірно будуть предметом апеляційного та касаційного оскаржень, та потенційно може призвести до наявності двох відкритих виконавчих проваджень, в яких спочатку грошові кошти можуть бути стягнуті з однієї сторони, а потім з іншої (постанови Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №923/398/14, 30.01.2019 у справі №912/2185/16 (912/3192/17), 28.11.2022 у справі №907/749/19 та 03.03.2023 у справі №911/1020/22).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 апеляційну скаргу у справі №910/12741/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2023 апеляційну скаргу у справі №910/12741/23 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

До суду 25.09.2023 від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/12741/23, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 2 ст. 271 ГПК України, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" строк на подання відзиву.

17.10.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Як убачається з матеріалів справи та вже було зазначено, Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" на підставі ст. 180 ГПК України подано зустрічну позовну заяву з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" про стягнення заборгованості у розмірі 59667782,36 грн.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" порушене грошове зобов`язання в частині оплати вартості послуг за укладеним між сторонами договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0239-02024 від 01.01.2019.

Необхідність розгляду зустрічного позову в одному провадженні з первісним позовом, на переконання Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", полягає у тому, що саме через несплату позивачем отриманих послуг з передачі електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0239-02024 від 01.01.2019 утворилася заборгованість скаржника перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Прикарпатенерготрейд" за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел №0239-09021 від 01.07.2019, стягнення грошових коштів за яким є предметом первісного позову.

Тому, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" наголошувало на тому, що доцільність спільного розгляду обох позовів полягає в повному та об`єктивному дослідженні обставин справи, встановленні реальних взаємовідносин сторін та можливості зарахування вимог за позовами.

Суд першої інстанції, повертаючи зустрічний позов, в оскаржуваній ухвалі зазначив, що первісні та зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними між собою, оскільки виникли з підстав невиконання сторонами різних правочинів, а тому Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" при зверненні з зустрічним позовом недотримані вимоги ч. 2 ст. 180 ГПК України.

З такими висновками погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Колегія суддів вказує на те, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявності одночасно двох умов:

1) обидва позови взаємопов`язані;

2) спільний їх розгляд є доцільним.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №910/6070/21.

Частиною 6 ст. 180 ГПК України передбачено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч. ч. 1 та 2 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 зазначила, що зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст. ст. 162, 164, 172 та 173 ГПК України. В наведеній постанові також зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №1.380.2019.002610 та 24.06.2022 у справі №922/4411/21.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №910/7951/21 та 02.06.2022 у справі №922/4409/21.

При цьому, апеляційний суд враховує, що право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізоване за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 180 ГПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 та постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №910/3310/21, 12.05.2022 у справі №910/7951/21 та 17.05.2021 у справі №910/18778/20.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини сторін за первісним та зустрічним позовами виникли на підставі різних договорів, а тому обидва позови безпосередньо пов`язані з цими договорами і стосуються питань виконання та тлумачення їх умов, факту доведеності неналежного виконання кожною зі сторін своїх конкретних обов`язків за цими договорами.

При цьому, до обох позовів долучені різні докази, а тому підлягають з`ясуванню, доведенню та оцінці різні обставини, що входять в предмет доказування, та ступінь виконання обов`язків учасниками справи за різними договорами. Крім того, сторонами подано до суду значний обсяг доказів в обґрунтування підстав як первісного позову, так і зустрічного.

Також апеляційний суд враховує і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.11.2018 у справі №910/3242/18. Так, Верховним Судом зазначено, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 180 ГПК України право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, встановлених процесуальним законодавством. Тому повернення заявникові зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 180 ГПК України, не може вважатися обмеженням доступу до суду. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду.

У даному контексті колегія суддів також вказує на те, що спільний розгляд первісного та зустрічного позовів у даному випадку не є доцільним, оскільки утруднить розгляд справи у зв`язку з поєднанням позовних вимог, що виникають з різних підстав.

Відповідно до ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Як вже було зазначено, ч. 2 ст.180 ГПК України визначено, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Поряд з цим, первісний та зустрічний позови не є взаємопов`язаними і задоволення зустрічного позову не виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Наведене є підставою для повернення зустрічного позову заявникові.

Відтак, враховуючи правомірні висновки Господарського суду м. Києва стосовно невідповідності зустрічного позову вимогам ч. 2 ст. 180 ГПК України, суд першої інстанції правомірно повернув зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

З приводу аргументів скаржника, викладених ним в апеляційній скарзі, щодо неврахування правових позицій Верховного Суду, колегія суддів вказує, що наведені посилання не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність підстав для повернення зустрічної позовної з огляду на наступне.

Постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18, Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 та 28.09.2021 у справі №910/6070/21 містять висновки щодо взаємопов`язаності первісного та зустрічного позову. При цьому, Верховний Суд у кожній справі враховував особливості предмета та підстав первісного та зустрічного позовів і з`ясовував їх взаємопов`язаність і доцільність спільного розгляду, зокрема:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №910/2987/18 Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду про те, що зустрічний позов ґрунтується на оспорюванні дійсності свідоцтва про право власності, а отже можливе задоволення зустрічного позову і визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірне майно унеможливить задоволення первісного позову, тому ці позови є взаємопов`язаними та їх доцільно розглядати разом;

- у постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №908/1688/20 суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що предметом дослідження як за первісним позовом, так і за зустрічним позовом є обставини виконання сторонами зобов`язань за договором №9 від 01.08.2019;

- у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 у справі №910/6070/21 суд скасував судові рішення господарських судів попередніх інстанцій про повернення зустрічного позову та дійшов висновку, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про розробку функціоналу для програмного забезпечення банку, обидва позови безпосередньо пов`язані з цим договором та стосуються питань виконання, тлумачення та дійсності його умов, до обох позовів долучені однакові докази (зокрема, й сам договір), відповідач також вказував у зустрічному позові, що задоволення його позову буде підставою для відмови у задоволенні первісного позову.

Ключовим фактором у вказаних справах було те, що вимоги за первісним і зустрічним позовами виникли з одних і тих самих правочинів, а у справі №910/2987/18 стосувалися одного і того ж свідоцтва про право власності. Натомість, у даній справі №910/12741/23 вимоги сторін ґрунтуються на різних правочинах.

Висновки Верховного Суду щодо принципу процесуальної економії у господарському судочинстві, викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №923/398/14, 30.01.2019 у справі №912/2185/16 (912/3192/17) та 28.11.2022 у справі №907/749/19, на які посилається скаржник, сформовані Верховним Судом стосовно правовідносин, які є неподібними із правовідносинами у справі, що розглядається, зокрема:

- постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №923/398/14 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий день" до боржника Приватного акціонерного товариства "Херсонський завод карданних валів" про визнання банкрутом містила висновки щодо застосування принципу процесуальної економії, які стосувалися хронологічного порядку розгляду клопотання Акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" про перехід до ліквідаційної процедури та поданого на затвердження суду плану санації боржника і недопустимості затягування строків процедури санації, які передбачені у ст. 28 Закону України про банкрутство;

- постанова Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №912/2185/16 (912/3192/17) за позовом заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання частково незаконним та скасування рішення, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності містила висновки щодо принципу процесуальної економії, які стосувалися можливості розгляду позовних вимог прокурора у порядку господарського судочинства (в межах справи про банкрутство);

- постанова Верховного Суду від 28.11.2022 у справі №907/749/19 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" про стягнення грошових коштів містила висновки, які стосувалися можливості зупинення провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України.

Що ж стосується справи №911/1020/22, на яку посилається скаржник, слід зазначити наступне.

В межах зазначеної справи первісний позов було заявлено про стягнення заборгованості за договорами про надання цільової поворотної фінансової допомоги від 05.07.2018, 12.07.2018, 20.09.2018, 06.11.2018, 11.12.2018 та 29.01.2019. Позовна заява обґрунтована тим, що у період із 05.07.2018 по 29.01.2019 між сторонами укладено 6 договорів про надання цільової поворотної фінансової допомоги, на явиконання яких перераховані грошові кошти у загальному розмірі 1365000,00 грн, з яких боржник повернув кредитору лише 170000,00 грн, а грошові кошти у розмірі 1195000,00 грн залишилися не повернутими. Зустрічний позов стосувався стягнення заборгованості з компенсації комунальних послуг у розмірі 338913,00 грн та зі сплати орендної плати у розмірі 2496,57 грн за договором оренди від 27.12.2017.

Тобто, позовні вимоги у наведеній справі виникли з різних правовідносин і правочинів як і у справі, що переглядається.

Скасовуючи ухвалу про повернення зустрічного позову та постанову суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав на неврахування судами того, що предмети та підстави первісного і зустрічного позовів можуть бути не пов`язаними, а вимоги за ними за результатами розгляду справи можуть зараховуватися. Доцільність розгляду таких позовів в одному провадженні спрямована на процесуальну економію та уникнення процедури примусового виконання одночасно двох судових рішень. Окремий розгляд позовної та зустрічної позовних заяв призведе до недотриманням принципу процесуальної економії господарського судочинства, оскільки матиме наслідком паралельні судові процеси, збільшить кількість судових рішень, які ймовірно будуть предметом апеляційного та касаційного оскаржень, та потенційно може призвести до наявності двох відкритих виконавчих проваджень, в яких спочатку грошові кошти можуть бути стягнуті з однієї сторони, а потім з іншої. Відтак, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях неправильно застосували ст. 180 ГПК України, не врахували правові позиції Верховного Суду щодо вираження пов`язаності зустрічного та первісного позовів у можливості зустрічного зарахування їх вимог та принцип процесуальної економії, що призвело до постановлення незаконних судових рішень.

Однак, апеляційний суд вказує на те, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

В цьому контексті колегія суддів звертає увагу на висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №914/234/23.

У даній справі первісний позов про стягнення заборгованості заявлений з підстав неналежного виконання договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0424-03013 від 04.05.2019. Поряд з цим, зустрічний позов стосувався стягнення заборгованості за договором про надання допоміжних послуг з регулювання частоти та активної потужності №0424-07013 від 23.07.2020.

В межах розгляду спору у справі №914/234/23 господарські суди попередніх інстанцій з посиланням на положення ст. 180 ГПК України дійшли висновку про наявність правових підстав для повернення зустрічної позовної заяви та зазначили, що правовідносини між сторонами виникли на підставі різних договорів, а тому обидва позови безпосередньо пов`язані з цими договорами і стосуються питань виконання та тлумачення їх умов, факту доведеності неналежного виконання кожною із сторін своїх конкретних обов`язків. Суди також установили, що до обох позовів долучені різні докази. При цьому, суди зазначили, що надавачами послуг в контексті умов договорів є різні суб`єкти. Тому, за висновком судів, підлягають з`ясуванню, доведенню та оцінці різні обставини, що входять в предмет доказування, та ступінь виконання обов`язків учасниками справи за різними договорами. За таких обставин господарські суди попередніх інстанцій, проаналізувавши зустрічну позовну заяву, дійшли висновку про те, що зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними з первісними позовними вимогами, і задоволення зустрічних позовних вимог не виключить повністю або частково задоволення первісних позовних вимог, а їх спільний розгляд не буде сприяти оперативному, доцільному і правильному вирішенню спорів.

Залишаючи без змін оскаржувані судові рішення, Верховний Суд погодився з такими висновками та зазначив, що суди, встановивши, що зустрічні позовні вимоги не є взаємопов`язаними з первісними позовними вимогами, і задоволення зустрічних позовних вимог не виключить повністю або частково задоволення первісних позовних вимог, а їх спільний розгляд не буде сприяти оперативному, доцільному і правильному вирішенню спорів, дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення зустрічної позовної заяви.

Правовідносини у справах №№914/234/23 та 910/12741/23 також є подібними.

Отже, вбачається наявність протилежних висновків Верховного Суду з одного і того самого питання щодо застосування положень ст. 180 ГПК України. Зокрема, у справі №911/1020/22 Верховний Суд дійшов висновку, що вимоги за первісним та зустрічним позовом, що виникли з різних правочинів, можуть об`єднуватися в одне провадження з метою процесуальної економії. Натомість, у справі №914/234/23 касаційний суд дійшов протилежних висновків.

З огляду на викладене, апеляційний суд, керуючись принципом правової визначеності, вважає за необхідне врахувати під час розгляду справи висновки, викладені саме у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №914/234/23, що ухвалена пізніше, ніж постанова у справі №911/1020/22.

Крім того, висновки суду першої інстанції у цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду та постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі.

До того ж, колегія суддів зазначає, що Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" не позбавлене можливості реалізувати свої процесуальні права та звернутися з окремим позовом в іншому судовому провадженні.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі №910/12741/23 постановлена з дотриманням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 у справі №910/12741/23 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко