ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.10.2023 Справа № 914/2352/23
Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., розглянувши заяву
позивача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінстал Львів», м. Львів,
про:відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрінстал Львів», м. Львів,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерна компанія Львів», м. Львів,
про:стягнення 38'767,76 грн, з яких: 27'245,72 грн - заборгованість, 1'519,96 грн - три відсотки річних та 10'002,08 грн - інфляційні втрати.
Представники сторін не викликались (не повідомлялись)
Судові процедури.
1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.10.2023 у справі № 914/2352/23 позов задоволено частково, стягнуто з ТзОВ «Інженерна компанія Львів» 27'245,72 грн заборгованості, 1'519,64 грн - три відсотки річних, 10'002,08 грн - інфляційних втрат та 2'683,73 грн - відшкодування витрат на оплату судового збору.
2. Згідно з відомостями з системи «Електронний суд» рішення суду доставлено в особистий кабінет сторони 13.10.2023 14:38, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
3. Через систему «Електронний суд» адвокатом позивача 16.10.2023 подано до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. № 4128/23).
4. Ухвалою суду від 17.10.2023 заяву позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу прийнято до розгляду, розгляд заяви постановлено здійснювати без повідомлення учасників процесу.
5. 24.10.2023 після 17:00 від адвоката відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про зменшення витратна правову допомогу, яке зареєстроване 25.10.2023.
6. Згідно з частиною третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
7. Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд заяви позивача, враховувавши вищезазначену норму процесуального закону, а також забезпечивши відповідачу право на захист, суд дійшов висновку про можливість розгляду поданої заяви та ухвалення додаткового рішення.
8. ТзОВ «Укрінстал Львів» зазначає, що у позовній заяві було вказано попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який складав 10 тис. грн. Так, на підтвердження понесення витрат позивач надає відповідні докази: договір про надання правової допомоги № 03/10-1 від 03.10.2022, Додаткова угода № 1 від 26.07.2023 до даного Договору та Акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 16 жовтня 2023 року (в якому зазначається детальний опис наданих послуг) на загальну суму 10'000,00 грн. Дані витрати будуть понесені позивачем з причини порушення відповідачем умов договору поставки, які полягають у протиправній бездіяльності (несплата грошових коштів за поставлений товар), дії відповідача є умисними та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв?язку з відповідними наслідками. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу.
9. ТзОВ «Інженерна компанія Львів» у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу зазначає, що заявлена сума витрат є неспівмірною з складністю справи та обсягом виконаної адвокатом роботи. Зокрема, ціна позову складає 38'767,76 грн, дана справа є нескладною, розгляд такої відбувся без повідомлення сторін, основна заборгованість утворилась на підставі одного первинного документу видаткової накладної, що була підписана відповідачем без зауважень. Підготовка позовної заяви не вимагала аналізу великої кількості первинних документів, а зводилась лише до аналізу однієї господарської операції, що відбулась між сторонами. Відповідач не подавав відзиву, а відтак, позивачу не потрібно було готувати інших документів по суті по спору, окрім як, позовної заяви. Інформацію щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви, яку позивач надав суду у формі додаткових пояснень, була надана на вимогу суду, а тому компенсація витрат по її підготовці не може бути покладена на відповідача.
10. Вважаємо, що в такій категорії справ розмір гонорару не може перевищувати 10% від ціни позову, а в даному випадку гонорар перевищує 25%. Враховуючи вищенаведене, відповідач вважає, що розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката, який є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у даній справі, з урахуванням доказів наданих представником позивача послуг, не може перевищувати 3'800,00 грн.
Обставини справи.
11. 03 жовтня 2022 року між ТзОВ «Укрінстал Львів» (Клієнт) та адвокатом Чупрін А. О. було укладено Договір про надання праової допомоги № 03/10-1 (надалі Договір).
13. Порядок оплати гонорару. Сторони досягли згоди, що оплата послуг здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості послуги правової допомоги (гонорару) сплачується протягом 30 (тридцяти) банківських див з дати набрання законної сили рішенням суду на підставі наданого Адвокатом Акту приймання-передачі наданої правової допомоги (п. 1.1. Додаткової угоди).
14. Згідно з Актом приймання-передачі наданої правової допомоги від 16.10.2023 Адвокатом надано, а Клієнтом отримано послуги: ознайомлення з первинною документацією, складення позовної заяви № 01/08-1 від 01.08.2023 та направлення її до відповідача та до суду з додатками; Аналіз узвали суду та надання додаткових пояснень по справі; отримання позитивного для Клієнта рішення суду. Послуги надані в повному обсязі та з дотримання умов договору. Претензій щодо наданих послуг у Замовника немає. Загальна вартість послуг складає 10 тис. грн.
15. Для відшкодування понесених майбутніх витрат позивач подав до суду відповідну заяву. Відповідач просив зменшити розмір відшкодування з підстав, наведених у поданому клопотанні.
Позиція суду.
16. В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
17. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
18. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма ст. 129 ГПК України).
19. Позивачем у позові було вказано попередній орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу. Вподальшому зроблено відповідну заяву.
20. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
21. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 згаданої статті).
22. За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
23. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).
24. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
25. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
26. Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
27. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.
28. Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
29. Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
30. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
31. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
32. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
33. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
34. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
35. Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
36. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
37. Як встановлено судом у пунктах 11- 12 даного рішення, між Адвокатом Чупрін А. О. та ТзОВ «Укрінстал Львів» було укладено Договір про надання правової допомоги № 03/10-1 від 03.10.2022 та Додаткову угоду № 1 від 13.07.2023 до нього.
39. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
40. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
41. Крім того, у численних постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
42. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).
43. Окрім того, застосовуючи вищевказані критерії Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
44. За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
45. Між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.
46. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
47. Проаналізувавши подані адвокатом позивача матеріали, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не повністю відповідає критерію їх реальності та розумності, з огляду на наступне.
48. У цьому питанні суд лише частково погоджується із доводами відповідача зазначеними у пунктах 9 10 цього рішення.
49. Також, до юридичних послуг позивачем включено «…надіслання відповідачу та подання до суду позовної заяви з додатками», проте відправлення документів, як надана адвокатом послуга, не може бути віднесено до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статтях 1, 19 закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а тому витрати на здійснення вказаної послуги не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі № 901/264/19.
50. Отже, із аналізу матеріалів справи, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням складності справи, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, з урахуванням заперечень позивача щодо розподілу судових витрат, а також того, що розмір заявлених витрат на професійну правову допомогу не повністю відповідає критеріям їхньої реальності та розумності, суд дійшов висновку, що відшкодуванню підлягає 50 відсотків від заявлених до стягнення витрат, понесених останнім за розгляд справи у суді першої інстанції, інша частина покладається на останнього у зв`язку з вищевказаним.
51. Таким чином, суд здійснивши відповідну оцінку заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу вказує, що позивачу підлягає відшкодуванню 5'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 20, 45, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Трускавецький В.П.