ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. Справа№ 911/1862/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

розглянувши матеріали апеляційних скарг ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023

у справі № 911/1862/21

за заявою боржника ОСОБА_1

про неплатоспроможність

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 30.10.2023

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021 відкрито провадження у справі №911/1862/21 про неплатоспроможність боржника, введено з 12.10.2021 процедуру реструктуризації боргів боржника та мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства строком на 120 днів, керуючим реструктуризацією боржника призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., призначено попереднє засідання господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2022 у справі №911/1862/21 (суддя Наріжний С.Ю.): 1. відмовлено у задоволенні клопотання керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів; 2. закрито провадження у справі №911/1862/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ; 3. припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021 у справі № 911/1862/21; 4. припинено повноваження керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Дарієнка В. Д.; 5. затверджено звіт арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 у справі №911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.03.2022 у загальній сумі 56 784,19 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2022 у справі №911/1862/21 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21.09.2022 постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2022 та ухвалу Господарського суду Київської області від 17.05.2022 в частині пунктів 1, 2, 3, 4 у справі №911/1862/21 скасовано, справу №911/1862/21 у скасованій частині направлено до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.03.2023 1. у задоволенні клопотань керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від 01.11.2022 вих. №02-1862/401, від 29.11.2022 вих. №02-1862/416 про визнання ОСОБА_1 банкрутом та перехід до процедури погашення боргів відмовлено. 2. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 від 05.12.2022 про визнання його банкрутом та перехід до процедури погашення боргів відмовлено. 3. Провадження у справі № 911/1862/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) закрито. 4. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою Господарського суду Київської області від 12.10.2021 у справі №911/1862/21. 5. Припинено повноваження керуючого реструктуризацією Боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. 6. Клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від 01.02.2023 вих. №02-1862/47 в частині вимоги про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 у справі № 911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.02.2022 у загальній сумі 44 379,19 грн залишено без розгляду. 7. Відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від 01.03.2023 вих. №02-1862/84 в частині вимоги про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 у справі № 911/1862/21 за період з 01.03.2022 по 13.03.2023 у загальній сумі 165 469,74 грн.

Ключовим мотивом ухвали є:

- суд дійшов висновку про недобросовісну поведінку боржника та відсутність саме внаслідок такої поведінки боржника погодженого ним і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів, що є достатньою підставою для закриття провадження у зазначеній справі.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати ОСОБА_1 банкрутом, ввести процедуру погашення боргів боржника та керуючим реалізацією майна у справі № 911/1862/21 призначити арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., затвердити звіт арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про нарахування основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1 у справі № 911/1862/21 за період з 01.03.2022 по 13.03.2023 у загальній сумі 165 469, 74 грн.

Ключовим аргументом скарг є:

- судом неповно встановлено обставини справи, божник та арбітражний керуючий діяли добросовісно.

Відповідно до витягів з повторних протоколів автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 911/1862/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Сотніков С.В., Отрюх Б.В. Зазначена колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1862/21, розгляд справи призначено 30.10.2023.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. ст. 42, 43 ГПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав (ст. 3 ЦК України). Реалізація процесуальних прав та обов`язків передбачає і дотримання приписів матеріального права.

Також, як зазначає Міжнародний суд ООН, «одним із основних принципів, що регулює створення та виконання юридичних зобов`язань незалежно від джерела, є принцип співпраці. Відповідно до принципу співпраці кожна із сторін має надавати іншій стороні можливе сприяння у виконанні нею своїх обов`язків. Він поширюється на всі зобов`язання без виключення».

Відповідно до приписів ч.ч. 7, 8 ст. 123, ст. 124, ч. 8 ст. 126 КзПБ право на процедуру неплатоспроможності та отримання відповідних пільг має лише добросовісний боржник (фізична особа), який дотримується принципу співпраці з усіма учасниками справи про свою неплатоспроможності.

Відповідно до приписів ст. 13 Цивільного кодексу України особа може користуватися своїми права лише у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Колегія суддів зазначає, що судовому захисту не підлягає право особи, яке хоча формально не порушує норм права, проте за своєю суттю покликане діяти на шкоду контрагентам цієї особи.

Колегія зауважує, що у справах про банкрутство арбітражний керуючий/боржник діють відповідно до приписів КзПБ, проте одночасно є стороною у справі відповідно до норм ГПК України, а отже, задля дотримання принципу диспозитивності та змагальності (ст. 2 ГПК України) судом при ухваленні рішення мають враховуватися інтереси інших учасників справи про банкрутство.

В даній справі, підставою для звернення до суду із заявою про свою неплатоспроможність ОСОБА_1 визначив неможливість, у зв`язку із відсутністю майна та постійних доходів, сплатити заборгованість за кредитом в іноземній валюті згідно договору від 21.12.2007 №10-29/4869 перед єдиним кредитором АТ "Альфа-Банк", перейменованим на АТ «СЕНС БАНК», грошові вимоги якого до боржника визнано та затверджено ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 21.12.2021 у справі №911/1862/21 у сумах: 4 540,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 7 054 789,54 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів (без права вирішального голосу).

Водночас, мотивуючи відповідно подану заяву, ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість за кредитними договором від 21.12.2007 №10-29/4869 виникла внаслідок зміни курсу валют та збільшенні в еквіваленті долару США до гривні, що зумовило неможливість виконання кредитного договору, строк якого сплив 20.12.2017, тоді як боржник не має постійного заробітку та майна за рахунок реалізації якого можливо виплатити борги перед кредитором, а з членами сім`ї боржник не підтримує зв`язки.

ОСОБА_1 також зауважив, що на єдине належне йому майно - придбану 21.12.2007 земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0611 звернуто стягнення за договором іпотеки №02-10/4174 від 21.12.2007, тоді як іншого майна, як і транспортних засобів боржник не має у власності.

В підтвердження наведеного боржником було надано, зокрема, копії: договору кредиту №10-29/4869 від 21.12.2007 та договору іпотеки №02-10/4174; договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21.12.2007; а також Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №258942243 від 28.05.2021, Інформацію Державного земельного кадастру за запитом від 04.11.2020 та лист Головного сервісного центру МВС від 11.03.2021 за №31/338аз.

Крім того, боржник, надаючи копії витягів за безкоштовним запитом з ЄДР, повідомив про належність йому на праві власності часток в статутних капіталах юридичних осіб:

- ТОВ «Керч-Екватор» - частка розміром 80 000,00 грн;

- ТОВ «Люкс автоплаза», яке перебуває у стані припинення, - частка розміром 5 000,00 грн;

- ТОВ «Оздоровчий комплекс «Факел», яке перебуває у стані припинення, - частка розміром 24 770,00 грн.

Щодо наявності власних коштів та відображених у деклараціях про майновий стан доходів і витрат, боржник зазначив, що на відкритих у АТ Комерційний банк «Приватбанк» рахунках загалом обліковується 21 905,85 грн, тоді як всі надходження та витрати боржника загалом склали, відповідно: у 2018 році - 1 720 262,35 грн (надходження) та 1 636 510,67 грн (витрати); у 2019 році - 2 090 734,53 грн (надходження) та 2 170 140,56 грн (витрати); у 2020 році - 956 679,78 грн (надходження) та 1 062 460,65 грн (витрати).

На підтвердження зазначеного боржником надано суду: виписки АТ КБ «Приватбанк» про залишок коштів по рахунку станом на 18.06.2021, а також декларації про майновий стан боржника у справі про неплатоспроможність за 2018, 2019, 2020 роки.

Боржник вказував, що він не може достовірно зазначити та ідентифікувати витрати за характером та місцем їх здійснення (в країні або за її межами), а тому ці витрати зазначено як інші витрати сукупно за кожний звітний рік.

Стосовно ж майна, належного членам сім`ї боржника, то останній зазначив, що його матері на праві власності належить квартира вартістю 300 873,00 грн, а також 13/100 частки на Базу відпочинку «Жемчужний», вартість якої невідома боржнику.

В розрізі вказаного боржник зазначив, що на адресу батьків направлено адвокатські запити з метою отримати необхідну для внесення у декларації інформацію про їх майновий стан, відтак оскільки боржник не підтримує зв`язку зі своїми батьками, які проживають на тимчасово окупованій частині території України, у деклараціях про майновий стан вказано «член сім`ї не надав інформацію».

На підтвердження наведених обставин належності майнових прав членам сім`ї та неможливість отримати відповідну інформацію боржником надано Інформаційну довідку з Реєстру права власності на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №247252801 від 08.03.2021.

Посилаючись на те, що трудова книжка та юридичні особи, де боржник значиться керівником, знаходяться на тимчасово окупованій частині території України, боржник зазначав, що заробітну плату за посаду керівника цих юридичних осіб він не отримує, як і не має постійного джерела доходу, оскільки тимчасово безробітний та не веде господарську діяльність, в підтвердження чого надано листи Держаної податкової служи України №5311/6 від 09.03.2021, №8232/5 від 13.04.2021 та витяг з ЄДР станом на 16.03.2021.

З огляду на вказане вище, боржник запропонував частково погасити борг перед кредитором в межах суми наявних у нього на банківських рахунках грошових коштів - 21 905,85 грн та, надалі, оскільки строк виконання плану реструктуризації не може перевищувати 5 років, боржник вважає, що єдиним можливим способом відновлення його платоспроможності є прощення (списання) боргу в іншій частині, що власне і відображено у наданому проекті плану реструктуризації боргів від 22.06.2021.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, арбітражний керуючий, за результатами проведеної ним роботи, відображеної у наявному в матеріалах справи звіті №02-1862/9 від 14.01.2022, зауважив, що згідно отриманих відповідей з установ та організацій, що ведуть реєстри майнових прав та за результатами аналізу декларацій про майновий стан боржника за 2018, 2019, 2020 роки у боржника відсутнє майно, за рахунок якого було б можливо погасити вимоги кредитора, а тому фінансовий стан боржника характеризується ознаками неплатоспроможності та в межах процедури реструктуризації боргів майнових активів для задоволення вимог кредитора не виявлено.

Арбітражний керуючий просив прийняти до відома та для використання звіт керуючого реструктуризацією про хід процедури реструктуризації боргів божника, визнати останнього банкрутом, ввести процедуру погашення боргів боржника та керуючим реалізацією майна у справі №911/1862/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 призначити арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

Місцевий суд відмовив у задоволенні клопотань керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого про визнання ОСОБА_1 банкрутом та перехід до процедури погашення боргів та закрив провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , зазначивши про недобросовісну поведінку боржника та відсутність саме внаслідок такої поведінки боржника погодженого ним і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з висновкам місцевого суду з огляду на таке.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поряд з тим серед процесуальних запобіжників, задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, КзПБ передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати його та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї.

З огляду вказаного для отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КзПБ покладає на боржника обов`язки, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже, обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому, у разі необхідності, надати і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ).

Також колегія суддів в повній мірі підтримує висновки місцевого суду про те, що надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду, а принцип оцінки доказів "поза розумним сумнівом" полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Так у даній справі місцевим судом правильно встановлено, що за результатами оцінки наявних в матеріалах справи декларацій про майновий стан за 2018, 2019 та 2020 роки, поданих ОСОБА_1 разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, боржником отримано доходи та здійснено витрати загалом у сумах:

- у 2018 році - 1 720 262,35 грн (надходження) та 1 636 510,67 грн (витрати);

- у 2019 році - 2 090 734,53 грн (надходження) та 2 170 140,56 грн (витрати);

- у 2020 році - 956 679,78 грн (надходження) та 1 062 460,65 грн (витрати), попри те боржником не надано жодних доказово обґрунтованих пояснень щодо джерел походження таких доходів, як і не надано пояснень щодо призначення витрачених коштів, у тому числі іншого призначення, відмінного від погашення кредитного зобов`язання перед АТ «СЕНС БАНК».

Так, згідно наданого боржником листа АТ «Альфа-Банк» №49762-23.1-б/б від 07.06.2021 останній платіж в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором надійшов до банку 23.08.2017.

Місцевий суд у своєму рішенні правильно зробив акцент на тому, що отримуючи доходи у сумах: 1 720 262,35 грн, 2 090 734,53 грн та 956 679,78 грн в період безробіття та на час виникнення грошового обов`язку перед кредитором, боржник не навів суду доказово підтвердженого обґрунтування руху його активів, а саме щодо того, чому вказані доходи, порівняно менші з витратами у 2019-2020 роках, не були спрямовані на погашення заборгованості перед кредитором та чому боржник не отримуватиме надалі таких, неідентифікованих/невідомих йому за джерелом походження доходів.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції правильно визнав, що зазначення боржником про те, що він не має змоги ідентифікувати власні доходи та витрати об`єктивно неспроможними і такими, що не відповідають економічно добросовісній поведінці боржника, як учасника кредитних правовідносин та особи, яка взяла на себе відповідні грошові зобов`язання.

Такими ж неспроможними та доказово непідтвердженими були правильно визнані місцевим судом і надані представником боржника пояснення щодо того, що джерело доходів боржника складали соціальні виплати.

Що ж до відомостей про майнові права та доходи членів сім`ї боржника - батьків, то окрім належних матері боржника прав власності на квартиру та на 13/100 бази відпочинку «Жемчужний» у деклараціях про майновий стан за 2018, 2019 та 2020 роки боржником зазначено, що про інші майнові права та доходи, у тому числі грошові кошти члени сім`ї відомостей не надали.

Втім боржник, як правильно зазначив суд першої інстанції, не обґрунтував об`єктивну неможливість отримання інформації про майнові права та доходи членів сім`ї, а сама лише обставина відсутності у нього зв`язків з батьками, як і доводи про те, що вони проживають на тимчасово окупованій території є доказово не підтвердженими та не можуть слугувати достатнім мотивуванням для зазначення в деклараціях відомостей про відмову членів сім`ї повідомити про їх майновий стан.

Таким чином, ОСОБА_1 у деклараціях про майновий стан за 2018, 2019 та 2020 роки було зазначено неповну, зокрема на предмет достовірності інформацію стосовно як власних активів та майна, доходів і витрат, так і активів/доходів членів його сім`ї, не надано при цьому обґрунтованих пояснень щодо руху власних активів.

Щодо плану реструктуризації боргів у справі №911/1862/21 про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 .

Системний аналіз приписів статей 116, 123, 124 КзПБ свідчить про те, що проект плану реструктуризації боргів, що доданий боржником до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, набуває ознак власне плану реструктуризації боргів боржника, який може бути поданий для схвалення зборам кредиторів, лише після включення до такого проекту всіх передбачених законом обов`язкових положень, зміст яких має ґрунтуватися на компромісі між кредиторами і боржником щодо зміни способу та порядку виконання його грошових зобов`язань, з урахуванням майнового стану та об`єктивних можливостей боржника.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2022 у справі №916/1941/21.

Зі змісту наявного в матеріалах справи, винесеного на розгляд зборів кредиторів 01.02.2023 плану реструктуризації боргів слідує, що у такому документі зазначено підстави виникнення заборгованості, її розмір та, власне, про відсутність у боржника майна і майнових активів, за рахунок яких можливо було б погасити заборгованість, а тому запропоновано для задоволення вимог кредитора із визнаних та затверджених судом: 4 540,00 грн - до задоволення вимог кредиторів; 7 054 789,54 грн - 2 черга задоволення вимог кредиторів, частково погасити борг в межах наявних на банківських рахунках 28 801,96 грн, оскільки можливий пошук роботи, підвищення кваліфікації та зайняття підприємницькою діяльністю під час військового часу та за межами попереднього місця проживання в Криму не створюють передумов для погашення боргу у повному обсязі.

Однак вказаний план реструктуризації не містить пропозиції боржника погасити заборгованість за рахунок інших, вказаних у деклараціях майнових активів, зокрема належних боржнику майнових часток у юридичних особах, та належної матері боржника майнової частки на базу відпочинку.

З огляду наведеного слідує, що план реструктуризації боргів передбачає прощення (списання) боржнику загалом 7 030 527,58 грн лише з огляду на недостатньо підтверджену інформацію про відсутність у боржника майна і доходів та його соціальний статус безробітної та внутрішньо переміщеної особи.

Колегія суддів погоджується з місцевим судом, що посилання боржника на його соціальний статус безробітної та внутрішньо переміщеної особи треба відхилити як немотивовані і не підтвердженні поважними та об`єктивними причинами і обставинами.

Крім того, колегія суддів зауважує, що запропонований боржником план реструктуризації боргів не дороблявся, проте в ньому є протиріччя між сумою боргу, яку вказує боржник, та визначеною судом сумою.

Також, колегія суддів зауважує, що арбітражним керуючим також не було запропоновано іншу редакцію плану, яка б в більшій мірі відповідала інтересам кредитора.

Судом правильно було відхилено наданий арбітражним керуючим протокол засідання зборів кредиторів шляхом опитування від 01.02.2023, у якому за прийняття рішень про: схвалення відповідного плану реструктуризації та клопотання перед судом про визнання боржника банкрутом голосували сам боржник та арбітражний керуючий, тоді як проти таких рішень голосував єдиний кредитор, як наслідок відповідні рішення не мають для суду доказової сили під час оцінки плану реструктуризації та добросовісності боржника.

На думку колегії суддів, несхвалення кредитором плану реструктуризації, який передбачає фактично повне списання боргу, без пропозицій його реструктуризації, не свідчить про його недобросовісність та/або бездіяльність у такому питанні.

Колегія суддів наголошує, що у разі виявлення фактів зловживання процесуальними правами арбітражним керуючим або боржником, суд не повинен переходити до стадії погашення боргів, оскільки реструктуризація боргів (планова реструктуризація) є пріоритетною судовою процедурою у справі про неплатоспроможність фізичної особи, оскільки є системою заходів, що спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів, а процедура погашення боргів є виключною процедурою та має вводитися у зв`язку з втратою у боржника фізичної можливості працювати, наприклад, у разі наявності у нього інвалідності, та відповідно виконувати план реструктуризації.

В даній справі місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що як боржник так і арбітражний керуючий не дотримувалися принципу співпраці та наданий боржником план реструктуризації боргів є економічно необґрунтованим, без включення до нього всіх передбачених законом обов`язкових положень, та таким, що призведе до явного порушення прав кредитора на отримання боргу і задоволення його законних вимог.

Колегія суддів зауважує, що неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів є самостійною підставою для закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи відповідно до ч. 11 ст. 126 КзПБ (зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20).

За встановлених у цій справі обставин, враховуючи ненадання ОСОБА_1 повних і достовірних відомостей щодо майна, доходів та витрат його та членів його сім`ї, а також несумлінне виконання обов`язків боржника, що виразилось у поданні економічно необґрунтованого та такого, що порушує баланс інтересів кредитора, плану реструктуризації, місцевий суд дійшов правильного висновку про недобросовісну поведінку боржника та відсутність саме внаслідок такої поведінки боржника погодженого ним і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника зі спливом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотань керуючого реструктуризацією боржника арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. про визнання ОСОБА_1 банкрутом та перехід до процедури погашення боргів, та правильно закрив провадження у зазначеній справі у порядку п. 1 ч. 7 ст. 123 та ч. 11 ст. 126 КзПБ.

Щодо оплати арбітражного керуючого в процедурі реструктуризації боргів у справах про неплатоспроможність колегія суддів зазначає таке.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові 26.05.2022 справа № 903/806/20 вказав, що:

«- за приписами КзПБ судова процедура реструктуризації боргів боржника має строковий характер ….. На відміну від статті 44 КзПБ, у справі про неплатоспроможність фізичної особи КзПБ не встановлює граничного строку здійснення судової процедури реструктуризації боргів боржника, проте у наведених вище приписах визначає максимальні строки щодо кожної стадії цієї судової процедури, крім виконання плану реструктуризації боргів, що має індивідуальні особливості для кожного боржника.».

Як зауважив ПАГС у постановах від 22.11.22 справа № 911/2561/21; від 18.10.2022 справа № 910/3024/20, 30.08.2022 справа № 925/638/21:

«Законодавство не передбачає оплату винагороди арбітражного керуючого, який своїми діями сприяв порушенню строків, встановлених КзПБ.

Саме по собі настання строку для виплати грошової винагороди не тягне за собою обов`язку суду для її призначення.»

Із системного аналізу ст. ст. 6, 115, 119, 121, 122, 126 Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що у процедурі неплатоспроможності фізичної особи є певні етапи, а саме:

· відкриття провадження у справі про неплатоспроможності фізичної особи;

· підготовче засідання, яке має відбутися не пізніше 15 робочих днів з дня постановлення ухвали про прийняття заяви до розгляду, за наслідками підготовчого засідання, зокрема, вводиться процедура реструктуризації боргів, призначається керуючий реструктуризацією та вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться строком на 120 днів;

· попереднє засідання, за наслідками якого, зокрема, керуючого реструктуризацією суд зобов`язує провести збори кредиторів не пізніше 14 днів з дня постановлення такої ухвали та не пізніше 60 днів має бути розглянутий погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі;

· судове засідання по затвердженню плану реструктуризації;

· виконання плану реструктуризації;

· погашення боргів.

Таким чином, законодавством встановлено, що керуючий реструктуризації боргів протягом трьох місяців (90 днів) зобов`язаний: направити суду, кредиторам та боржнику звіт про результати перевірки декларації боржника, провести збори кредиторів, на яких запропонувати кредиторам для затвердження план реструктуризації боргів боржника та інше.

Колегія суддів зауважує, що ВС у зазначеній вище постанові акцентував увагу на тому, що законодавець визначив максимальні строки щодо кожної стадії процедури допланової реструктуризації боргів боржника. Колегія суддів ще раз підкреслює, що процедура реструктуризації боргів боржника має відбуватися за три місяці (ч. 11 ст. 126 КзПБ).

І саме за три місяці, відповідно приписів п. 12 ч. 3 ст. 116 КзПБ, боржник має авансувати винагороду керуючому реструктуризацією.

Отже, враховуючи приписи КзПБ та позицію ВС, керуючий реструктуризації боргів саме в межах лише трьох місяців, не зважаючи на поведінку боржника та кредиторів (належне чи на неналежне виконання ними своїх обов`язків) зобов`язаний направити до суду звіт про результати перевірки декларації боржника, оскільки, як було зазначено вище, максимальний та присічний строк процедури реструктуризації боргів боржника - три місяці.

Тобто, оплата послуг керуючого реструктуризації боргів поза межами тримісячного строку не передбачена, оскільки на нього законом покладено обов`язок, саме за оплачені боржником три місяці, виконати свої обов`язки, при чому не виконання своїх обов`язків іншими учасниками справи не пролонгує стадії у процедурі неплатоспроможності фізичної особи.

Як вбачається з матеріалів даної справи, провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 було відкрито 12.10.2021, отже, тримісячний строк на оплату послуг керуючого реструктуризації боргів арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. починається з 12.10.2021.

У клопотанні від 01.02.2023 вих. №02-1862/47 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. просив суд затвердити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів у справі № 911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.02.2022 у загальній сумі 44 379,19 грн.

Водночас ухвалою Господарського суду Київської області від 17.05.2022 у справі №911/1862/21, у тому числі згідно пункту 5 резолютивної частини такої ухвали, затверджено звіт арбітражного керуючого Дарієнка В. Д. про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів у справі №911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.03.2022 у загальній сумі 56 784,19 грн.

Вказане вище рішення суду постановою Верховного Суду від 21.09.2022 у зазначеній справі не скасовано, а тому, як правильно зауважив місцевий суд, у суду відсутні підстави для повторного розгляду вимог арбітражного керуючого про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів у справі № 911/1862/21 за період з 12.10.2021 по 01.02.2022 у загальній сумі 44 379,19 грн.

У клопотання від 01.03.2023 вих. №02-1862/84 арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. просив затвердити звіт про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів у справі № 911/1862/21 за період з 01.03.2022 по 13.03.2023.

Місцевий суд, враховуючи наведенні вище норми права та те, що присічний тримісячний строк для оплати послуг керуючого реструктуризацією закінчився 12.01.2022, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від 01.03.2023 вих. №02-1862/84 в частині вимоги про затвердження звіту про нарахування і виплату грошової винагороди та відшкодування витрат за виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_1. у справі № 911/1862/21 за період з 01.03.2022 по 13.03.2023 у загальній сумі 165 469,74 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суду апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційних скарг та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржників покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 2, 9 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги ОСОБА_1 , арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1862/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.03.2023 у справі № 911/1862/21 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на скаржників.

4. Справу №911/1862/21 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст складено 06.11.2023.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх