ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2023 Справа № 914/2210/23

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., за участю секретаря судового засідання Муравець О. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод», м. Кам`янка-Бузька Львівської обл.,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива», с. Банюнин Львівського р-ну Львівської обл.,
про:стягнення 496?800,00 грн боргу, 496?800,00 грн штрафу, 125?220,82 грн пені, 49?119,25 грн інфляційних втрат та 12?862,36 грн трьох відсотків річних.
За участю представників:
позивач:Феденко Л. А. адвокат (в режимі відеоконференції),
відповідач:не з`явився.
Судові процедури.

1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ТзОВ «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» до ТзОВ «Еконива» про стягнення 496?800,00 грн боргу, 496?800,00 грн штрафу, 125?220,82 грн пені, 49?119,25 грн інфляційних втрат та 12?862,36 грн трьох відсотків річних.

2. Ухвалою суду від 07.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

3. 16.08.2023 від представника відповідача адвоката Василюка І. М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи з правом зняття фотокопій, 17.08.2023 від останнього надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (надання доступу до електронної справи та внесення відомостей про учасника справи).

4. 18 серпня 2023 року представник відповідача Максимович А. І. подала клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, та ознайомилась зі справою у цей же день, що підтверджується власноручним підписом заявника.

5. Від відповідача 21.08.2023 до суду повернувся поштовий конверт яким суд направляв відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі. причина повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

6. 29 серпня 2023 року від ТзОВ «Еконива» надійшов відзив на позов із запереченнями щодо позову, зокрема, у яких вказано про те, що предмет спору відсутній.

7. Позивачем 12.09.2023 подано відповідь на відзив, яким заперечено доводи відповідача зазначені у відзиві.

8. Ухвалою суду від 18.09.2023 судом постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.10.2023, явку учасників процесу визнано обов`язковою.

9. 02.10.2023 адвокатом відповідача заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання з підстав, вказаних у поданій заяві.

10. Протокольною ухвалою від 03.10.2023 поновлено строк для подання відзиву та відкладено підготовче засідання на 10.10.2023.

11. 10.10.2023 адвокатом відповідача подано заяву про відкладення підготовчого засідання з підстав, вказаних у поданій заяві.

12. Ухвалою суду від 10.10.2023 відмовлено у відкладенні підготовчого засідання з підстав, вказаних у мотивувальній частині ухвали, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.10.2023.

13. 24 жовтня 2023 року в судове засідання з`явилась представник позивача, представник відповідача у судове засідання не з`явився, причин неприбуття не повідомив. Судом з`ясовано, що відповідач належним чином та завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті.

14. Судом у судовому засіданні з розгляду справи по суті за участю представника позивача з`ясовано обставини справи та перевірено їх доказами. За відсутності клопотань, які б опосередковували рух справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.

15. У судовому засіданні 24.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Аргументи сторін.

16. У позовній заяві ТзОВ «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» зазначає про неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 17/02/22 від 17.02.2022 в частині розрахунку за поставлений товар. Окрім основної заборгованості, за неналежне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано штраф, пеню, інфляційні втрати та три відсотки річних.

17. Правовими підставами позову визначено норми статей 549, 611, 625, 691, 692, Цивільного кодексу України, статті 231 Господарського кодексу України.

18. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат складають: 1) витрати на сплату судового збору 17?712,03 грн; 2) витрати на правову допомогу адвоката орієнтовно в межах 25?000,00 грн (окремо «гонорар успіху» у розмірі 5 відсотків від суми задоволених вимог).

19. ТзОВ «Еконива» заперечуючи заявлений позов зазначило таке. Між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 17/02/22 від 17.02.2022, на виконання кого позивачем поставлено Товар (добрива) на загальну суму 496?800,00 грн, з терміном оплати за такий до 15.08.2022. Уподальшому, між сторонами укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022, згідно з яким було врегульовано питання заборгованості за попередньо укладеними між сторонами договорами (контрактами) в тому числі і за спірним договором. Загальна заборгованість, що підлягала реструктуризації становила 2?875?266,00 грн. за період з листопада 2022 року по 27 січня 2023 року заборгованість сплачена в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями, які долучено до матеріалів справи.

20. Звертаючись з позовом заявник не відобразив у позові факт укладення договору про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 та не вказав відповідно до повне його виконання. Таким чином, відповідач вказує про відсутність предмету спору та необхідність закриття провадження у даній справі.

21. Правова підстава п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

22. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і очікує понести: 15?'000,00 грн витрати на правничу допомогу.

23. ТзОВ «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» у відповіді на відзив заперечує обставини, які вказав відповідач у відзиві, зазначаючи таке. 1) Позивач не заперечує укладення спірного Договору на поставку добрива та підтверджує поставку товару на суму 496?800,00 грн. 2) Відповідач надає суду недостовірну інформацію щодо погашення заборгованості за спірним Договором, зокрема, Договір реструктуризації заборгованості не стосується спірного Договору поставки добрива, а був укладеним на реструктуризацію заборгованості за Форвардним контрактом на закупівлю сільськогосподарської продукції №17/02/22-1 від 17.02.2022 на суму 496?800,00 грн та 4 іншими форвардними контрактами на закупівлю сільгосппродукції. При оплати вказаного Договору було вказано призначення Договір реструктуризації заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022.

24. Таким чином, позивач вказує, що Договір реструктуризації заборгованості №18-10/22-1 від 18.10.2022 не стосується предмету доказування по даній справі.

25. Водночас, до відзиву не надано форвардного контракту на закупівлю сільськогосподарської продукції № 17/02/22-1 від 17.02.2022 на суму 496?800,00 грн для оцінки його із спірним. Так, позивач надає такий для огляду та зазначає, що предметом такого є поставка пшениці у кількості 82,8 т вартістю 6?000,00 грн за тону. Предметом спірного договору є сульфат амонію (гранульований) в біг-бегах у кількості 23 тони за ціною 21?600,00 грн за тону.

26. Окрім того, Договір про реструктуризацію заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 не містить посилання на спірний договір, і в матеріалах справи відсутні докази оплати з вказанням у призначенні платежу цього спірного договору.

27. Відповідач не спростовує застосування штрафних санкцій, їх розмір, вид та підстави нарахування.

Обставини справи.

28. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еконива» (Покупець, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» (Продавець, позивач у справі) укладено Договір купівлі-продажу №17/02/22 від 17.02.2022. За умовами цього Договору, предметом продажу є сульфат амонію (гранульований) в біг-бегах, в кількості 23 тонн, по ціні 21?600,00 грн/1 т. загальна вартість договору становитиме: 496?800,00 грн (п. 1.3., 1.4. цього Договору).

29. Згідно з п. 2.2., 2.3. Договору остаточна кількість товару зазначається у документах, що підтверджують передачу товару (накладна). Покупець здійснює прийняття товару за кількістю згідно кількості, зазначеній у документах, що підтверджують передачу товару (видаткова накладна).

30. Відповідно до п. 2.4. Договору вид розрахунків безготівковий. Оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в термін до 15 серпня 2022 року.

31. Пунктом 4.2. Договору закріплено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення. Пунктом 4.3. Договору передбачено, що за невиконання зобов`язань чи неналежне виконання зобов`язань щодо оплати вартості товару (повного розрахунку за товар) покупцем, останній сплачує продавцю штраф у розмірі 100 відсотків від вартості поставленого товару.

32. Відповідно до п. 7.1. Договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання договірних зобов`язань сторонами.

33. На виконання своїх зобов`язань позивач поставив, а відповідач прийняв Товар: сульфат амонію гранульований (біг-беги) 23 т загальною вартістю 4968?00,00 грн. Товар отримано директором відповідача з проставленням підпису та зазначенням прізвища, ім`я та по-батькові, з проставлення печатки товариства, що підтверджується видатковою накладною № 70 від 18.02.2022 у якій вказано договір купівлі-продажу № 17/02/2022 від 17.02.2022. вказане підтверджується також товарно-транспортною накладною № 70 від 18.02.2022, яка теж підписана директором відповідача з проставлення печатки товариства.

34. Зважаючи на неналежне виконання відповідачем умов Договору купівлі-продажу № 17/02/22 від 17.02.2022, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за неоплачений товар у розмірі 496?800,00 грн, штрафу у розмірі 496?800,00 грн, пені у розмірі 125?220,82 грн, інфляційних втрат у розмірі 49?119, 25 та трьох відсотків річних у розмірі 12?862,36 грн.

35. Відповідач позов заперечив, вказавши що заборгованість сплачена на підставі Договору про реструктуризацію заборгованості №18-10/22-1 від 18.10.2022, відповідно умов якого, позивач та відповідач домовились про реструктуризацію кредиторської заборгованості, яка виникла у відповідача на підставі контрактів (договорів), що були попередньо укладені між позивачем та відповідачем, в тому числі: форвардного контракту на поставку сільськогосподарської продукції №17/02/2022-1 від 17.02.2022р. на суму 496?800,00 грн.

36. Предметом Форвардного контракту № 17/02/2022-1 від 17.02.2022 є поставка сільськогосподарської продукції - пшениці у кількості 82,8 тони, вартістю 6?000,00 грн за тону, загальна вартість товару 496?800,00 грн. Також до матеріалів справи долучено копії платіжних інструкцій, що містять відомості щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості, зокрема, згідно з Договором про реструктуризацію заборгованості 18-10/22-1 від 18.10.2022.

Позиція суду.

37. Згідно з статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

38. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

39. Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

40. З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

41. Статтями 526 ЦК України, 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

42. Як вбачається із описаних обставин справи, між сторонами виникли зобов`язання на підставі Договору купівліпродажу.

43. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ст. 655 ЦК України).

44. Як встановлено судом у пункті 33 даного рішення, позивач поставлено, а відповідачем прийнято Товар: сульфат амонію гранульований (біг-беги) 23 т загальною вартістю 4968?00,00 грн, що підтверджується видатковою накладною та товарно-транспортною накладною, які долучені до матеріалів справи. крім того, факт поставки товару підтверджується і відповідачем у відзиві.

45. Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

46. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

47. Відповідно до п. 2.4. Договору купівлі-продажу №17/02/22 від 17.02.2022 вид розрахунків безготівковий. Оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця в термін до 15 серпня 2022 року.

48. Так, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів оплати поставленого товару сульфат амонію гранульованого (біг-беги) 23 т загальною вартістю 4968?00,00 грн.

49. Щодо посилань відповідача, зазначених у відзиві, суд зазначає, що погоджується у даному випадку із запереченнями позивача вказаними у відповіді на відзив, як наслідок не погоджується із твердженнями відповідача щодо повного розрахунку в тому числі і за спірним Договором, адже Договір про реструктуризації заборгованості № 18-10/22-1 від 18.10.2022 містить інший предмет, який не стосується спірного договору. У першому випадку, Договір реструктуризації стосується заборгованості за купівлю-продаж сільськогосподарської продукції, у другому (спірному) купівлі-продажу сульфат амонію гранульованого, який не є сільськогосподарською продукцією.

50. Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Статтею 86 ГПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

51. У постанові від 11.09.2020 у справі № 910/16505/19 Верховний Суд вважав за необхідне наголосити на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

52. Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

53. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

54. Таким чином, розглянувши заявлені позовні вимоги, враховуючи доводи зазначені у позовній заяві та відповіді на відзив, не належне спростування таких у відзиві, враховуючи передбачені законодавством засоби доказування, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення 496?800,00 грн боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

55. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

56. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

57. За положеннями ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

58. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

59. Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

60. Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

61. Згідно з п. 4.2., 4.3. Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення. За невиконання зобов`язань чи неналежне виконання зобов`язань щодо оплати вартості товару (повного розрахунку за товар) покупцем, останній сплачує продавцю штраф у розмірі 100 відсотків від вартості поставленого товару.

62. Перевіривши наданий позивачем розрахунки штрафу та пені, суд зазначає, що такі є арифметично правильними, а тому заявлені вимоги в частині стягнення 496?800,00 грн штрафу та 125?220,82 грн пені підлягають задоволенню.

63. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата 3% від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

64. Перевіривши надані позивачем розрахунок щодо стягнення 49?119,25 грн інфляційних втрат та 12?862,36 грн трьох відсотків річних, суд зазначає, що такі є правильними, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

65. Таким чином, розглянувши у сукупності заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову у повному обсязі.

Судові витрати.

66. Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача підлягає стягненню 17'712,03 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

67. Беручи до уваги, що у судовому засіданні представник позивача до закінчення судових дебатів зробив заяву про те, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду будуть подані докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд відповідно до п. 8 ст. 129 та пп. 5 п. 6 ст. 238 ГПК України призначає судове засідання для вирішення питання про судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еконива» (80454, Львівська область, Львівський район, с. Банюнин, вул. Курортна, 1, ідентифікаційний код 43880178) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам`янка-Бузький комбікормовий завод» (80400, Львівська область, Кам`янка-Бузький район, м. Кам`янка-Бузька, вул. Шевченка, 129А, ідентифікаційний код 34219437) 496?800,00 грн боргу, 496?800,00 грн штрафу, 125?220,82 грн пені, 49?119,25 грн інфляційних втрат, 12?862,36 грн трьох відсотків річних та 17'712,03 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. Призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на 07.11.2023 о 16:00 год. в приміщенні Господарського суду Львівської області (79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128, 2 поверх).

4. Встановити позивачу п`ятиднний строк з дня прийняття даного рішення для подання доказів на підтвердження понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.

5. Явку представників сторін у судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу визнати не обов`язковою.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 31.10.2023.

Суддя Трускавецький В.П.