РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2023Справа № 910/8873/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД"

про стягнення 943028,54 грн

представники сторін:

від позивача: Каратун Т.В.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД", у якому просить суд:

- стягнути з відповідача відшкодування за грудень 2022 року за Договором №104962 від 26.04.2022 у розмірі 490709,26 грн;

- стягнути з відповідача відшкодування за січень 2023 року за Договором №104962 від 26.04.2022 у розмірі 414318,88 грн;

- стягнути з відповідача плату за користування авансом в розмірі 31451,70 грн;

- стягнути з відповідача інфляційні нарахування у розмірі 5739,94 грн та 3% річних від суми невчасно повернутого авансу за договором №104962 від 26.04.2022 у розмірі 808,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №104962 від 26.04.2022.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/8873/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 13.07.2023.

Протокольною ухвалою від 13.07.2023 підготовче засідання у справі відкладено на 27.07.2023.

24.07.2023 від позивача через відділ діловодства надійшли додаткові пояснення.

Протокольною ухвалою від 27.07.2023 підготовче засідання у справі відкладено на 07.09.2023.

28.08.2023 від позивача через відділ діловодства надійшли додаткові письмові пояснення.

07.09.2023 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 28.09.2023.

У судовому засіданні 28.09.2023 встановлено, відповідач змінив адресу місцезнаходження.

Протокольною ухвалою від 28.09.2023 відкладено судове засідання по суті на 26.10.2023 та повідомлено відповідача за новою адресою.

18.10.2023 від позивача надійшли пояснення щодо розрахунку сум відшкодування.

У судове засідання 26.10.2023 представник відповідача не з`явився.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся ухвалами суду від 13.06.2023, 13.07.2023, 27.07.2023, 07.09.2023, 28.09.2023.

Ухвали суду від 13.06.2023, 13.07.2023, 27.07.2023 отримані відповідачем, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Ухвала суду від 07.09.2023 повернута на адресу суду поштовим відділенням зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №910/15442/17.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Відповідач не повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження.

В той же час судом встановлено, що 15.08.2023 у відповідача змінилась адреса, що встановлено в судовому засіданні 28.09.2023, у зв`язку з чим відкладено розгляд справи по суті для повідомлення відповідача за новою адресою.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений розгляд справи, враховуючи що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Представник позивача у судовому засіданні 26.10.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

У судовому засіданні 26.10.2023 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД" та Національним банком України був укладений договір №104962 від 26.04.2022, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе обов`язок у визначений період постачати електричну енергію.

На виконання умов договору у жовтні та листопаді позивачем на рахунок відповідача було сплачено аванс за постачання електричної енергії в грудні та листопаді 2022.

Відповідач постачав позивачу електричну енергію до 04.12.2022, а з 05.12.2022 відповідачу присвоєно статус "Дефолтний", та відповідно, останній припинив постачання електричної енергії, а позивач був змушений отримувати електричну енергію від електропостачальників універсальних послуг.

Позивач зазначає, що відповідач прострочив повернення авансу на 12 днів, а тому на підставі п. 13.15 договору позивачем нараховано плату за користування авансом у розмірі 31451,70 грн, а також 5739,94 грн інфляційних втрат та 808,76 грн 3% річних за прострочення повернення авансу.

Крім того, за наслідком набуття відповідачем, як постачальником, статус "Дефолтний", у зв`язку з чим починаючи з 05.12.2022 Позивач змушений був отримувати електричну енергію від інших електропостачальників та сплачувати їм кошти за електричну енергію, на підставі п. 9.11. Договору, Національним банком нараховано до сплати ТОВ "Енерго Холд" відшкодування різниці між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії Споживачу постачальниками "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та поточною ціною, сформованою відповідно до умов цього договору у розмірі 490 709,26 грн за грудень 2022 року та 414 318,88 грн за січень 2023 року.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

26.04.2022 між Національним банком України (спожива) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД" (постачальник) укладено договір № 104962 (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого за цим договором постачальник постачає споживачу електричну енергію для об`єктів Національного банку України - 09310000-5 1 (далі - електрична енергія), а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору споживач не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки електричної енергії повідомляє постачальника про початок постачання електричної енергії листом, електронна копія якого направляється на офіційну електронну адресу постачальника , а оригінал - поштовим відправленням. За домовленістю сторін строк направлення зазначеного листа може бути зменшений.

26.04.2022 позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 61-0015/30260 про постачання електричної енергії на об`єкти НБУ у травні 2022, до якого додано перелік об`єктів електроспоживання.

Строк постачання електричної енергії - протягом 12 (дванадцяти) місяців від дати, зазначеної у листі споживача, передбаченому в пункті 3.1 цього договору (п.3.2 договору).

У п. 5.4 договору сторони погодили, що розрахунки за поставлену споживачеві електричну енергію здійснюються за ціною, що вільно встановлюється між постачальником та споживачем з урахуванням волатильності (коливання) ціни на електричну енергію на ринку, в межах загальної вартості, визначеної цим договором.

Ціна за одиницю електричної енергії станом на дату укладення цього договору становить 3, грн, в т. ч. ПДВ (20%), та є змінною. Порядок зміни такої ціни відбувається згідно із вимогами цього договору. Зміна ціни електричної енергії відповідно до пунктів 5.9, 5.11 цього договору є її формуванням (п. 5.5. договору).

Згідно з п. 5.13 договору загальна вартість електричної енергії за місяць постачання визначається як добуток ціни за одиницю електричної енергії та загального обсягу фактично спожитої електричної енергії за відповідний місяць постачання, з урахуванням положень цього договору .

Відповідно до п. 5.19.2 договору за постачання електричної енергії в наступні місяці постачання електричної енергії: споживач до 25 числа місяця, що передує звітному, здійснює попередню оплату електричної енергії в розмірі 50% вартості електроенергії, яка визначається виходячи з ціни за одиницю електричної енергії, сформованої відповідно до умов цього договору станом на 15 число місяця, що передує звітному, та обсягів заявлених споживачем на звітний місяць; споживач протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати підписання уповноваженими особами сторін акта приймання-передачі електричної енергії за звітний місяць перераховує постачальнику остаточний платіж за звітний місяць із врахуванням розрахунку(ів) уточненої ціни, здійсненого(их) відповідно до пунктів 5.6, 5.7, 5.8, 5.9, 5.14 договору, за звітний місяць.

Приймання - передача електричної енергії, поставленої постачальником та прийнятої споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання уповноваженими особами сторін щомісячних актів приймання-передачі електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку споживача та положень цього договору (п. 5.21 договору).

Відповідно до підпункту 1, 17 п. 7.2 договору постачальник зобов`язується цілодобово, безперервно постачати електричну енергію споживачу в обсягах, визначених цим договором; у разі набуття постачальником статусу "Дефолтний" протягом 3 (трьох) робочих днів з дати набуття такого статусу повернути споживачу кошти в сумі отриманого авансу з вирахуванням сум фактично спожитої електричної енергії, які підтверджені актом (актами) приймання-передачі електричної енергії, підписаним уповноваженими особами обох сторін.

У п. 9.11 договору сторони погодили, що у разі набуття постачальником статусу "Дефолтний", у зв`язку з чим постачання електричної енергії споживачу буде здійснюватися постачальником "останньої надії", постачальник зобов`язаний відшкодувати споживачу різницю між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та поточною ціною, сформованою відповідно до умов цього договору, за весь термін дії договору споживача із постачальником "останньої надії".

Відшкодування постачальником різниці між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії"(за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та ціною, встановленою за цим договором, відбувається на підставі листа Національного банку України, направленого засобами поштового зв`язку, з відповідним розрахунком різниці між зазначеними цінами та складеним на підставі рахунка, отриманого від постачальника "останньої надії", у строк до 15 днів з дати надсилання такого листа постачальнику (п. 9.12 договору).

Відповідно до п. 13.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими особами сторін/накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженою особою сторони, яка робить це останньою (у разі укладання у вигляді електронного документа з накладанням кваліфікованого електронного підпису) і діє до 30.04.2023 включно.

У випадках односторонньої відмови від договору, передбаченої у пункті 9.7 цього договору або у разі розірвання цього договору за згодою сторін, за рішенням суду чи у випадках, передбачених цим договором, постачальник на вимогу споживача зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати її отримання повернути споживачу кошти в сумі отриманого авансу з вирахуванням сум фактично спожитої електричної енергії, які підтверджені актом (актами) приймання-передачі електричної енергії, підписаним уповноваженими особами обох сторін, та здійснити оплату за користування цими коштами в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період користування цими коштами, від суми коштів, що підлягають поверненню, за кожний день з дати їх отримання на свій рахунок до дня повернення цих коштів у повному обсязі на рахунок споживача (п. 13.15 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач 19.10.2022 сплатив на рахунок відповідача аванс за листопад 2022 на суму 1855311,75 грн.

Також 22.11.2022 позивачем сплачено аванс у розмірі 2062745,14 грн за грудень 2022.

30.11.2022 між сторонами підписано Акт приймання-передачі електричної енергії № 694 за листопад 2022 на суму 2 669208,02 грн.

Також 31.12.2022 між сторонами підписано Акт приймання-передачі електричної енергії № 844 грудень 2022 на суму 428858,07 грн.

14.12.2022 позивач отримав лист від ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 08.12.2022 вих № 3/01/21/36853 щодо присвоєння відповідачу з 05.12.2022 статусу "Дефолтний", у зв`язку з чим відповідач припинив постачання електричної енергії на об`єкти НБУ. Також ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" вказаним листом проінформувало позивача, що з 05.12.2022 постачання на об`єкти споживача у м. Києві буде здійснюватись на умовах універсальної послуги Товариством з обмеженою відповідальністю "КИЇВСЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ".

У зв`язку з набуттям відповідачем статусу "Дефолтний" та припиненням постачання електричної енергії на об`єкти позивача, з 05.12.2022 позивач отримував електричну енергію, зокрема в грудні 2022 та січні 2023 від електропостачальників універсальних послуг: ТОВ "Київські енергетичні послуги", ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги", ТОВ "Енера Вінниця", ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія", ТОВ "Хмельницькенергозбут", ТОВ "Львівенергозбут", ПрАТ "Харківенергозбут".

На підтвердження отримання електричної енергії у грудні 2022 та січні 2023 від постачальників універсальних послуг позивачем надані копії договорів:

- № 3003108ПУ (ПОН)-Т122/105849, № 2087109ПУ (ПОН)-Т122/105847, № 51041016ПУ (ПОН)-Т122/105851, № 3222452ПУ (ПОН)-Т122/105853, № 10100016ПУ (ПОН)-Т122/105855 , № 74812020ПУ (ПОН)-Т122/105857 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладені з ТОВ "Київські енергетичні послуги";

- № 105866 від 28.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг , укладений з ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги";

- № ЯМ-301100/105812 від 19.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з ТОВ "Енера Вінниця";

- № 02-280-ПУП/105815 від 19.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з ТОВ "Одеська обласна енергопостачальна компанія";

- № 105818 від 19.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з ТОВ "Львівенергозбут"№;

- № 22/00437/105816 від 19.12.2022 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з ТОВ "Хмельницькенергозбут";

- К-32.00/106048 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з ПрАТ "Харківенергозбут".

Також позивачем надані Акти приймання передавання товарної продукції за грудень 2022 та січень 2023, підписані між позивачем та вказаними вище постачальниками універсальних послуг, які підтверджують кількість поставленої електричної енергії.

08.12.2022 позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 65-0008/85239 щодо повернення отриманого авансу, у якому з посиланням на підпункт 17 п. 7.2 договору просив повернути залишок отриманого авансу у строк до 10.12.2022.

19.12.2022 позивач звернувся до відповідача з листом вих. № 65-0006/87528 , у якому повторно вимагав повернення авансу.

21.12.2022 відповідачем здійснено повернення позивачу авансу у розмірі 826961,57 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 2.

У зв`язку з простроченням повернення відповідачем авансу, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 5739,94 грн інфляційних втрат та 808,76 грн 3% річних, а також 31451,70 грн плати за користування авансом протягом 28 днів на підставі п. 13.15 договору.

Крім того, оскільки позивач здійснював купівлю електричної енергії у грудні 2022 та січні 2023 у постачальників універсальних послуг за ціною вищою, ніж була погоджена сторонами в укладеному договорі, позивач на підставі п. 9.11. Договору, заявив до стягнення з відповідача відшкодування різниці між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії Споживачу постачальниками "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та поточною ціною, сформованою відповідно до умов цього договору у розмірі 490 709,26 грн за грудень 2022 року та 414 318,88 грн за січень 2023 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, між Національним банком України та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД" укладено договір № 104962 від 26.04.2022, яким встановлено порядок та умови постачання електричної енергії постачальником споживачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Згідно із ч.2 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Частиною шостою статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Відповідно до ч.7 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом вище, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, відповідач здійснював позивачу постачання електричної енергії до 05.12.2022, а з 05.12.2022 відповідач набув статус "Дефолтний", що також підтверджується листом ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" від 08.12.2022 вих № 3/01/21/36853.

Відповідно до положень п. 1.7.5. Глави 1.7. Розділу I Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №307 від 14.03.2018, на період існування статусу "Дефолтний" адміністратор розрахунків (надалі - АР) вживає до такого учасника ринкувідповідні заходи.

Вчинення до учасника ринку будь-яких дій з боку АР відповідно до цього пункту не впливає та не змінює відповідальність такого учасника ринку відповідно до цих Правил, що означає, що учасник ринку із статусом "Дефолтний" несе відповідальність за сплату всіх сум (у тому числі податків), що необхідно сплатити відповідно до цих Правил.

Учасник ринку втрачає статус "Дефолтний" після припинення дії договору про врегулювання небалансів електричної енергії, що укладений між ним та ОСП.

Згідно із п.1.7.6. Глави 1.7. Розділу I Правил ринкупісля повідомлення учасника ринку про набуття ним статусу "Дефолтний" АР повідомляє: 1) СВБ такого учасника ринку з метою вжиття нею відповідних заходів щодо цього учасника ринку, передбачених положеннями договору між СВБ та учасником ринку; 2) контрагентів учасника ринку в рамках ДД з метою вжиття відповідних заходів, що визначені їх ДД.

Факт набуття відповідачем з 05.12.2022 статусу "Дефолтний" підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Сторони в укладеному договорі погодили, що у разі набуття постачальником статусу "Дефолтний" протягом 3 (трьох) робочих днів з дати набуття такого статусу повернути споживачу кошти в сумі отриманого авансу з вирахуванням сум фактично спожитої електричної енергії, які підтверджені актом (актами) приймання-передачі електричної енергії, підписаним уповноваженими особами обох сторін.

Як встановлено судом вище за листопад та грудень 2022 позивачем перераховано аванс на загальну суму 3918056,89 грн.

Відповідно до Актів приймання-передачі електричної енергії за листопад 2022 та грудень 2022, відповідач поставив, а позивач прийняв електричну енергію на суму 3098066,06 грн.

Отже, сума авансу, яка підлягала поверненню відповідачем позивачу становила 819990,80 грн.

Виходячи з умов підпункту 17 п. 7.2 договору, відповідач зобов`язаний був повернути аванс у строк до 08.12.2022 включно.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повернув суму грошових коштів 21.12.2022.

Таким чином, відповідач прострочив повернення авансу на 12 днів (з 09.12.2022 по 20.12.2022 включно).

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат в сумі 5739,94 грн та 3% річних в сумі 808,76 грн, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення 31451,70 грн плати за користування авансом протягом 28 днів на підставі п. 13.15 договору, то суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 13.15 договору у випадках односторонньої відмови від договору, передбаченої у пункті 9.7 цього договору або у разі розірвання цього договору за згодою сторін, за рішенням суду чи у випадках, передбачених цим договором, постачальник на вимогу споживача зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати її отримання повернути споживачу кошти в сумі отриманого авансу з вирахуванням сум фактично спожитої електричної енергії, які підтверджені актом (актами) приймання-передачі електричної енергії, підписаним уповноваженими особами обох сторін, та здійснити оплату за користування цими коштами в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період користування цими коштами, від суми коштів, що підлягають поверненню, за кожний день з дати їх отримання на свій рахунок до дня повернення цих коштів у повному обсязі на рахунок споживача.

Згідно з п. 9.7 договору під односторонньою відмовою, постачальника від виконання цього договору, визначеною у пункті 9.6 Договору, сторони розуміють у тому числі, але не виключно, отримання споживачем повідомлення від постачальника про неможливість здійснити поставку електричної енергії за цим договором (за винятком обставин, передбачених у пункті 13.5 Договору) з пропозицією про дострокове розірвання цього договору. У такому разі, договір вважається розірваним та припиняє свою дію з дати сплати постачальником на вимогу споживача штрафних санкцій у повному обсязі.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач направляв позивачу повідомлення про неможливість здійснити поставку електричної енергії, чи повідомлення про дострокове розірвання цього договору, чи відмову в односторонньому порядку від договору.

Набуття відповідачем статус "Дефолтний", враховуючи зміст пунктів 13.15 та 9.7 договору, не є ні односторонньою відмовою від договору, ні розірванням договору.

Вказане також підтверджується і діями позивача, який направляючи вимоги про повернення суми авансу, посилався на приписи підпункту 17 п. 7.2 договору, а не на приписи п. 13.15.

Повідомлення про те, що відповідач припинив електропостачання, отримане позивачем не від відповідача, як це передбачено умовами п. 9.7 договору для кваліфікації його як односторонньої відмови, а від ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

Повідомлення ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі" про набуття відповідачем статусу "Дефолтний" не є односторонньою відмовою відповідача від договору.

Підпункт 17 п. 7.2 договору та пункт 13.15 договору передбачають абсолютно різні підстави для повернення суми авансу.

Листом від 19.12.2022 вих № 65-0006/87528 позивач повторно зазначив про повернення авансу з посланням на підпункт 17 п. 7.2 договору, та вказав, що у випадку неповернення авансу ініціюватиме розірвання договору у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням постачальником зобов`язань, що додатково свідчить про відсутність у даному випадку підстав посилатись на п. 13.15 договору.

Крім того, п. 13.15 передбачає, що постачальник на вимогу споживача зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дати її отримання повернути споживачу кошти в сумі отриманого авансу, однак матеріали справи не містять доказів направлення вимоги на підставі п. 13.15 договору, вимогу про повернення авансу позивач направляв на підставі підпункт 17 п. 7.2 договору.

З урахуванням викладеного в сукупності, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів які б свідчили про односторонню відмову відповідача від договору, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 31451,70 грн плати за користування авансом на підставі п. 13.15 договору, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача різниці між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачу постачальниками "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та поточною ціною, сформованою відповідно до умов цього договору у розмірі 490 709,26 грн за грудень 2022 року та 414 318,88 грн за січень 2023 року, суд зазначає таке.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки - це витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною, у відповідності до статті 224 Господарського кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії" . правопорушеннями на ринку електричної енергії є припинення постачання електричної енергії споживачам, що не допускають порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та/або електропостачальником.

У зв`язку з набуттям відповідачем статус "Дефолтний" та припиненням постачання електричної енергії позивачу у грудні 2022 та січні 2023, позивач був змушений отримувати електричну енергію у постачальників універсальних послуг, за вищою ціною, ніж вартість електричної енергії, яка мала бути отримана від відповідача за укладеним договором.

Так, у п. 9.11 договору сторони погодили, що у разі набуття постачальником статусу "Дефолтний", у зв`язку з чим постачання електричної енергії споживачу буде здійснюватися постачальником "останньої надії", постачальник зобов`язаний відшкодувати споживачу різницю між ціною, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та поточною ціною, сформованою відповідно до умов цього договору, за весь термін дії договору споживача із постачальником "останньої надії".

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, вартість електричної енергії за грудень 2022 становила 4,155682 грн/кВт (в період з 05.12.2022 по 15.12.2022), 4,192008 (в період з 16.12.2022 по 31.12.2022) та за січень 2023 становила 4,371245 (в період з 01.01.2023 по 15.01.2023) , 4,388971 (в період з 16.01.2023 по 31.01.2023).

Вказана ціна визначена відповідно до порядку визначення ціни, встановленого договором, та підтверджується: розрахунком уточненої ціни електричної енергії від 23.01.2023, наданим відповідачем позивачу, розрахунком ціни електричної енергії за січень 2023, здійсненим позивачем на підставі п. 5.6 договору, з урахування інформації ДП "Оператор ринку".

Відповідно до наявних у матеріалах справи актів приймання-передавання товарної продукції, позивачем спожито електричну енергію від постачальників універсальних послуг у кількості 546102 кВт/год у грудні 2022 та 669778 кВт/год у січні 2023.

Вартість електричної енергії, поставленої постачальниками універсальних послуг (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії) за грудень 2022 становить 2771891,19 грн.

Вартість електричної енергії, поставленої постачальниками універсальних послуг (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії) за січень 2023 становить 3 348 210,35 грн.

В той же час, вартість спожитої позивачем електричної енергії, за умовами укладеного договору становила б: за грудень 2022 - 2281181,925 грн, за січень 2023 - 2933891,47 грн.

Таким чином, різниця між ціною, за якою здійснювалось постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії" (за винятком тарифу на послуги з розподілу електричної енергії), та ціною, сформованою відповідно до умов цього договору становить: 490 709,26 грн за грудень 2022 року (2771891,19 грн - 2281181,925 грн) та 414 318,88 грн за січень 2023 року (3 348 210,35 грн - 2933891,47 грн).

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою відповідача, яка виявилась у порушенні умов договору щодо безперервного постачання електричної енергії та неможливістю позивача отримувати електричну енергію за цінами, визначеними умовами договору, а тому різниця між ціною, за якою здійснювалось постачання електричної енергії постачальниками універсальних послуг, і ціно, яка мала бути відповідно до умов укладеного договору, є збитками позивача. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

З урахуванням змісту укладеного між сторонами договору, враховуючи обґрунтованість розрахунку позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування за грудень 2022 у розмірі 490709,26 грн, відшкодування за січень 2023 у розмірі 414318,88 грн.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Національного банку України, а саме в частині стягнення відшкодування за грудень 2022 у розмірі 490709,26 грн, відшкодування за січень 2023 у розмірі 414318,88 грн, 5739,94 грн інфляційних втрат та 808,76 грн 3% річних.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГО ХОЛД" (61145, Харківська область, місто Харків, вулиця Клочківська, будинок 174, ідентифікаційний код 43524008) на користь Національного банку України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, будинок 9, ідентифікаційний код 00032106) відшкодування за грудень 2022 у розмірі 490709,26 грн, відшкодування за січень 2023 у розмірі 414318,88 грн, 5739,94 грн інфляційних втрат, 808,76 грн 3% річних та 10938,91 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07.11.2023.

Суддя С.О. Турчин