РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2023Справа № 910/9674/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., за участю секретаря судового засідання Камнєвої У.Є., розглянув в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Укрвугілля" (01001, м. Київ, вул. Трьохсвятительська, 11, офіс 19)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20)

про стягнення 44 661 785,80 грн.

за участі представників:

від позивача - Андрусенко Ю.С.

від відповідача - Воробцов Р.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Укрвугілля" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" про стягнення 44 665 956,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки вугілля № 09/2022-ЕН від 21.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк на усунення недоліків.

Позивачем 30.06.2023 надано суду заяву про уточнення ціни позову (зменшення з урахуванням допущеної арифметичної помилки) в розмірі 44 661 785,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідачем 25.07.2023 заявлено клопотання про продовження строку надання відзиву з огляду на вчинення ним дій, направлених на врегулювання спору. Протокольними ухвалами від 01.08.2023 Господарським судом міста Києва продовжено на тридцять днів підготовче провадження у справі та продовжено строк для подання відзиву.

Відповідачем 18.08.2023 надано відзив, яким частково заперечено вимоги позову з огляду на часткове погашення заборгованості. Крім того, у відзиві відповідачем заявлено про застосування правових наслідків спливу строку позовної давності в частині стягнення пені, заявлено клопотання про зменшення розміру пені, інфляційних втрат та трьох процентів річних на 90% та заявлено клопотання про розстрочку виконання судового рішення на один рік (щомісячно рівними частинами).

Відповідачем 18.08.2023 заявлено клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду справи №657/1024/16-ц Великою Палатою Верховного Суду.

Позивачем 21.08.2023 заявлено клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з неотриманням ним відзиву.

Позивачем 22.08.2023 надано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Протокольною ухвалою від 22.08.2023 судом задоволено клопотання позивача від 21.08.2023.

Позивачем 06.09.2023 надано суду клопотання про продовження строків для надання відповіді на відзив та надано відповідь на відзив. Клопотання позивача судом задоволене, відповідь на відзив залучена до матеріалів справи.

Крім того, позивачем 06.09.2023 надано суду клопотання про зменшення розміру позовних вимог та клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору. Клопотання обґрунтовані погашенням відповідачем суми основного боргу за договором.

Відповідачем 18.09.2023 заявлено клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості остаточного врегулювання спору у позасудовому порядку.

У судовому засіданні 19.09.2023 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача від 18.08.2023 про зупинення провадження у справі та задоволено його клопотання від 18.09.2023.

Відповідачем 02.10.2023 заявлено повторно клопотання про відкладення підготовчого засідання, у задоволенні якого відмовлено протокольною ухвалою від 03.10.2023.

У судовому засіданні 03.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Відповідачем 27.10.2023 надано суду клопотання про зменшення розміру пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат на 90%, яким по суті продубльовано заявлені у відзиві відповідні клопотання.

У судовому засіданні 31.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі укладено договір поставки №09/2022-ЕН від 21.06.2022, за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу вугілля у строки, кількості, асортименті та якості, що визначаються специфікаціями до договору. В свою чергу, відповідач зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар.

Пунктом 2.1 договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022 встановлено, що вугілля постачається рівномірно добовими обсягами протягом періоду поставки залізничним транспортом на умовах FCA (залізнична станція відправлення) згідно з міжнародними правилами тлумачення торгівельних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, з урахуванням умов, положень та застережень, передбачених у цьому договорі, за реквізитами покупця або вантажоодержувача.

За умовами пункту 2.9 договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022 вугілля вважається поставленим позивачем та прийнятим відповідачем з дати, яка збігається із датою відвантаження визначеної відповідно до пункту 2.1.4. Усі ризики втрати або пошкодження товару переходять від позивача до відповідача з дати його прийняття на залізничній станції відправлення. Право власності на вугілля від позивача до відповідача переходить після підписання та скріплення печатками сторонами відповідних актів приймання-передачі вугільної продукції.

Відповідно до пунктів 5.1(у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) та 5.4 (у редакції додаткової угоди №3 від 06.02.2022) договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022 датою оплати є дата зарахування коштів на рахунок позивача або дата зарахування однорідних зустрічних вимог. Відповідач зобов`язався оплачувати вартість отриманого вугілля протягом п`яти календарних днів з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля.

Сторонами у справі специфікаціями №1 від 21.06.2022, №2 від 19.07.2022, №3 від 07.12.2022, №4 від 12.12.2022, №5 від 23.01.2022, №6 від 03.02.2022 та №7 від 02.03.2023 погоджено поставку вугілля загальною базовою вартістю 130 230 840, 00 грн., при цьому специфікаціями визначено, що остаточна ціна буде розраховуватись з урахуванням показників зольності та вологості поставленого товару.

За актами приймання-передачі вугільної продукції, підписаними сторонами у справі в період часу з 05.07.2022 до 15.03.2023, загалом (з урахуванням вартості доставки) позивачем поставлено відповідачу вугілля на суму 165 249 170, 86 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлений товар. Сума невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем на час звернення з позовом складала 25 236 906, 52 грн.

Наявність простроченого зобов`язання у зазначеному вище розмірі підтверджено актом звірки взаєморозрахунків за травень 2023 року.

В період часу з 20.06.2023 до 31.08.2023 відповідачем погашено суму боргу за поставлене вугілля повністю, що мало наслідком зменшення позивачем розміру позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу за поставлений товар.

У той же час, матеріали справи доводять, що повна оплата вартості отриманого від позивача товару була здійснена з суттєвим порушенням строків, які встановлені пунктом 5.1 (у редакції додаткової угоди №1 від 06.12.2022) договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Статтею 216 та частиною другою статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 6.4 договору №09/2022-ЕН від 21.06.2022 встановлено, що у випадку затримки проведення розрахунків за поставлений товар понад встановлений договором строк, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від загальної суми заборгованості за кожен день прострочки.

Таким чином, позивач має право на отримання від відповідача нарахованої пені.

Судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача про застосування правових наслідків спливу строків позовної давності за вимогою про стягнення пені, оскільки відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку розмір цієї вимоги обраховано з 22.07.2022 (позов подано до суду 20.06.2023).

У той же час, згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (презумпція вини).

Судом прийнято до уваги пояснення відповідача в частині наявності об`єктивних обставин, що фактично зумовили неможливість своєчасного проведення розрахунків, у тому числі невідповідність тарифів на теплопостачання затратам на виробництво енергії, неодноразові обстріли виробництва відповідача засобами дистанційного ураження тощо.

Судом також враховано відсутність доказів нанесення позивачу суттєвих збитків, що стали наслідком прострочення виконання відповідачем свого зобов`язання та добровільне погашення суми основного боргу до початку розгляду справи по суті.

Відповідно, наведені відповідачем обставини Господарський суд міста Києва визнає виключними, такими, що мають істотне значення при вирішенні даного спору і зумовлюють необхідність застосування права, встановленого статтею 233 Господарського кодексу України та частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, суд задовольняє клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки на 90% та задовольняє позовну вимогу про стягнення пені частково у розмірі 1 482 968, 64 грн.

У той же час суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки ці нарахування не є штрафними санкціями і мають компенсаційний характер.

За позитивно-правовими приписами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право на отримання трьох процентів річних та інфляційних втрат виникає у кредитора у момент прострочення виконання боржником.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва задовольняє вимоги позову про стягнення інфляційних втрат у розмірі 3 705 411, 58 грн. та трьох процентів річних у розмірі 889 781, 18 грн.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання судового рішення у справі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, місто Київ, вулиця Гната Хоткевича, 20; ідентифікаційний код 37739041) на користь Державного підприємства "Укрвугілля" (01001, місто Київ, вулиця Трьохсвятительська, 11, офіс 19; ідентифікаційний код 43474633) 3 705 411 (три мільйони сімсот п`ять тисяч чотириста одинадцять) гривень 58 копійок інфляційних втрат; 1 482 968 (один мільйон чотириста вісімдесят дві тисячі дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 64 копійки пені; 889 781 (вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч сімсот вісімдесят одну) гривню 18 копійок трьох процентів річних та 291 435 (двісті дев`яносто одну тисячу чотириста тридцять п`ять) гривень 74 копійки витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 07.11.2023

Суддя Т.Ю.Кирилюк