ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023м. ДніпроСправа № 904/4379/23
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради м. Дніпро

до Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод» м. Дніпро

про стягнення суми боргу у розмірі 390800грн99коп, пені у розмірі 90508грн41коп, 3% річних у розмірі 5317грн83коп, інфляційної складової у розмірі 10044грн07коп.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради звернулось до Акціонерного товариства "Дніпровський електровозобудівний завод" з позовом про стягнення суми боргу у розмірі 390800грн99коп, пені у розмірі 90508грн41коп, 3% річних у розмірі 5317грн83коп, інфляційної складової у розмірі 10044грн07коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем зобов`язання з оплати вартості одержаної теплової енергії за листопад 2022 року - березень 2023 року на підставі договору №051482 від 21.10.2013 про постачання теплової енергії (в редакції додаткових угод).

Позивач стверджував, що поставив відповідачу теплову енергії за листопад 2022 року - березень 2023 року на загальну суму 390800грн99коп. Станом на день подання позову сума боргу становить 390800грн99коп.

На підставі підпункту 8.2.3 пункту 8.2 договору №051482 від 21.10.2013 за порушення строків оплати теплової енергії позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 90508грн41коп за загальний період з 29.12.2022 по 01.08.2023.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України позивач також нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 5317грн83коп за загальний період з 29.12.2019 по 01.08.2023 та інфляційну складову в розмірі 10044грн07коп за загальний період січень червень 2023року.

Позивач вказав, що орієнтовний розмір судових витрат складається з суми судового збору в розмірі 7450грн07коп та поштових витрат в розмірі 36грн.

Позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки справа незначної складності та може бути визнана судом малозначною.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.08.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, задовольнив клопотання позивача та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами.

Запропоновано відповідачу у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати суду відзив на позов відповідно до вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду.

Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №447 ухвала суду від 21.08.2023 отримана відповідачем 29.08.2023. Строк для надання відзиву закінчився 13.09.2023.

Станом на 03.11.2023 відзив на адресу суду не надходив.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги військовий стан в Україні, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Дослідивши наявні докази у справі, ознайомившись з правовою позицією позивача, що викладена письмово, наявна у матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

Між Міським комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі» (далі енергопостачальна організація), та Державним підприємством «Дніпропетровський науково виробничий комплекс «Електровозобудування» (далі споживач) був укладений договір про постачання теплової енергії №051482 від 21.10.2013 (далі договір від 21.10. 2013).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору від 21.10.2013 зазначено, що енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком І до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення - в період опалювального сезону (172 доби).

Згідно з підпунктом 3.2.2 пункту 3.2 договору від 21.10.2013 споживач зобов`язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії і обсягах і терміни, передбачені договором.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.4 договору від 21.10.2013 облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку за адресою вул. Червоних Бійців, буд.1 гуртожиток ДП «НВК «Електровозобудування».

Споживач, що має комерційні прилади обліку, щомісячно подає постачальнику звіт про фактичне споживання теплової енергії.

Пунктом 7.2 договору від 21.10.2013 передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатом якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск отримання теплової енергії за формою додатка №4.

В пункті 7.3 договору від 21.10.2013 вказано, що споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку №1 до цього договору, за власним платіжним дорученням з зазначенням періоду за який він сплачує.

Згідно з пунктом 7.4 договору від 21.10.2013 остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

За приписами пункту 11.1 договору від 21.10.2013 цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.10.2016.

Пунктом 11.4 договору від 21.10.2013 передбачено, що він вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

В матеріалах справи відсутні докази того, що сторони договору мали намір припинити його дію після 01.10.2016. Таким чином дія договору від 21.10.2013 продовжувалась.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради «Про надання дозволу на передачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» об`єктів і мереж теплопостачання» №28/12 від 27.07.2016, акту приймання - передачі об`єктів і мереж теплопостачання, позивач отримав від КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» засоби для теплопостачання приміщень відповідача.

Згідно з додатковою угодою №1 від 15.02.2017 до договору від 21.10.2013, підписаною Комунальним підприємством «Теплоенерго» та Державним підприємством «Дніпровський електровозобудівний завод», були внесені зміни до найменування споживача в тексті договору від 21.10.2013. Замість Державного підприємства «Дніпропетровський науково виробничий комплекс «Електровозобудування» було вказано Державне підприємство «Дніпровський електровозобудівний завод». При цьому енергопостачальною організацією за договором від 21.10.2013 визначено Комунальне підприємство «Теплоенерго».

Відповідно до додаткової угоди від 10.08.2021 до договору від 21.10.2013, підписаною Комунальним підприємством «Теплоенерго» та Акціонерним товариством «Дніпровський електровозобудівний завод», всі права та обов`язки за договором №051482 від 21.10.2013 щодо постачання теплової енергії гуртожитку по вул. Кобзарська (колишня назва Червоних Бійців), буд. 1 переходять до Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод».

Позивач просить стягнути суму боргу з оплати вартості поставленої теплової енергії в розмірі 390800грн99коп (за листопад 2022року в розмірі 69726грн65коп, за грудень 2022року в розмірі 93583грн01коп, за січень 2023року в розмірі 89315грн24коп, за лютий 2023року в розмірі 84587грн74коп, за березень 2023року в розмірі 53588грн35коп).

В поданих відповідачем на адресу позивача актах споживання теплової енергії були зафіксовані відомості про фактичне споживання теплової енергії за період з 02.11.2022 по 22.03.2023. В подальшому, ці показники були відображені позивачем в актах прийому-передачі теплової енергії.

З огляду на матеріали справи (поштові накладні, описи вкладення у цінні листи, списки згрупованих поштових відправлень та роздруківки з сервісу відстеження поштових відправлень з офіційного сайту АТ «Укрпошта») відповідач отримав акт прийому передачі теплової енергії теплової енергії №051482 від 31.01.2023 14.02.2023; акт приймання передачі теплової енергії №051482 від 28.02.2023 14.03.2023; акт приймання передачі теплової енергії №051482 від 31.03.2023 12.04.2023.

На офіційному сайті АТ «Укрпошта» відсутні відомості про дату вручення відповідачу актів прийому - передачі №051482 від 30.11.2022 та №051482 від 31.12.2022, направлених позивачем 21.12.2022 та 12.01.2023.

Відповідно до Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013 (зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за №173/24950) нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Адресою місцезнаходження відповідача є місто Дніпро. Для пересилання актів прийому-передачі від 30.11.2022 та від 31.12.2022, направлених позивачем 21.12.2022 та 12.01.2023 достатньо три календарних дня.

Таким чином датою отримання акту від 30.11.2022 є 24.12.2022 (21.12.2022 (дата направлення кореспонденції) + 3 дня (нормативний строк пересилання); акту від 31.12.2022 є 15.01.2023 (12.01.2023 (дата направлення кореспонденції) + 3 дня (нормативний строк пересилання).

Враховуючи приписи пункту 7.4 договору від 21.10.2013 відповідач був зобов`язаний оплатити вартість отриманої теплової енергії у листопаді 2022року - в строк до 29.12.2022; в грудні 2022року - до 20.01.2023; в січні 2023року - до 20.02.2023; в лютому 2023року - до 20.03.2023; в березні 2023року - до 17.04.2023.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Докази оплати відповідачем вартості поставленої теплової енергії за період з листопада 2022року по березень 2023 року на суму 390800грн99коп в матеріалах справи відсутні.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 390800грн99коп, підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення суми боргу в розмірі 390800грн99коп підлягають задоволенню.

Підпунктом 8.2.3 пункту 8.2 договору від 21.10.2013 передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

На підставі вказаного пункту договору позивач нарахував та заявив до стягнення пеню за загальний період з 29.12.2022 по 01.08.2023 в розмірі 90508грн41коп.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09.11.2017 (із змінами та доповненнями) до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Надані відповідачу послуги з постачання теплової енергії є комунальними послугами, що регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020 на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» №211 від 11.03.2020 на території України був встановлений карантин з 12.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №651 від 27.06.2023 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 на всій території України відмінений карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

З огляду на положення підпункту 4 пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, заборона нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги тривала до 30.07.2023.

Таким чином позивач помилково нараховував пеню за період з 29.12.2022 по 30.07.2023 за порушення строків оплати послуг з постачання теплової енергії протягом періоду листопад 2022року - березень 2023 року.

Відносно нарахування пені за період з 31.07.2023 по 01.08.2023 за порушення строків оплати послуг з постачання теплової енергії протягом періоду листопад 2022року - березень 2023 року суд зазначає таке.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7 розділу ІХ «Прикінцеві положення» Господарського кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Таким чином після завершення карантину (після 30.06.2023) відсутня можливість нараховувати штрафні санкції понад шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як зазначалось раніше, відповідач був зобов`язаний оплатити вартість отриманої теплової енергії у листопаді 2022року - в строк до 29.12.2022; в грудні 2022року - до 20.01.2023; в січні 2023року - до 20.02.2023; в лютому 2023року - до 20.03.2023; в березні 2023року - до 17.04.2023.

Станом на 31.07.2023 01.08.2023 встановлений частиною 6 статі 232 Господарського кодексу України шестимісячний строк нарахування пені не сплив щодо невиконаних зобов`язань за січень березень 2023року.

За розрахунками суду обґрунтований розмір пені за період 31.07.2023 01.08.2023 дорівнює 548грн48коп та складається з сум в розмірі

- 215грн34коп за порушення зобов`язання оплатити теплову енергію, поставлену в січні 2023року;

- 203грн94коп за порушення зобов`язання оплатити теплову енергію, поставлену в лютому 2023року;

- 129грн20коп за порушення зобов`язання оплатити теплову енергію, поставлену в березні 2023року.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 548грн48коп за період 31.07.2023 01.08.2023. В задоволені позовних вимог про стягнення пені в розмірі 89959грн93коп слід відмовити через необґрунтованість.

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних в розмірі 5317грн83коп за загальний період з 29.12.2019 по 01.08.2023 та інфляційну складову в розмірі 10044грн07коп за загальний період січень 2023року червень 2023року.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок 3%річних. Позивач визначив помилкові дати початку нарахування 3%річних за порушення зобов`язання оплатити теплову енергію, поставлену в листопаді грудні 2022року.

За розрахунками суду обґрунтований розмір 3%річних, нарахованих за порушення відповідачем строків оплати теплової енергії, становить 5304грн41коп за загальний період 30.12.2022 01.08.2023. В задоволені позовних вимог про стягнення 3%річних в розмірі 13грн42коп слід відмовити.

Суд перевірив складений позивачем розрахунок інфляційної складової. Розрахунок виконаний з дотриманням вимог чинного законодавства та є арифметично правильним. Позовні вимоги про стягнення інфляційної складової в розмірі 10044грн07коп за загальний період січень червень 2023року підлягають задоволенню.

Позивач повідомляв, що судові витрати складаються з суми судового збору в розмірі 7486грн07коп та витрат в розмірі 36грн на відправку позову з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 4995грн35коп.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати в розмірі 36грн на відправку позову з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Стаття 123 Господарського процесуального кодексу України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 2 статті 128 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Матеріалами справи (опис вкладення до цінного листа з календарним відбитком підприємства поштового зв`язку, фіскальний чек від 14.08.2023 на суму 36грн, список згрупованих відправлень з календарним відбитком підприємства поштового зв`язку, поштова накладна) підтверджено несення позивачем витрат в розмірі 36грн на відправку позову з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку.

Згідно з частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд покладає на відповідача витрати позивача на відправку позову з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку в розмірі 29грн48коп. Решта судових витрат покладається на позивача.

Керуючись нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №530-ІХ від 17.03.2020, статтями 2, 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 128, 129, 237, 238, 240, 241, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод» про стягнення суми боргу у розмірі 390800грн99коп, пені у розмірі 90508грн41коп, 3% річних у розмірі 5317грн83коп, інфляційної складової у розмірі 10044грн07коп задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Дніпровський електровозобудівний завод» (ідентифікаційний код: 32495626; місцезнаходження: 49068, м. Дніпро, вул. Орбітальна, буд. 13) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (ідентифікаційний код: 32688148; місцезнаходження: 49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504) суму боргу в розмірі 390800грн99коп, пеню в розмірі 548грн48коп, 3% річних в розмірі 5304грн41коп, інфляційну складову в розмірі 10044грн07коп, витрати зі сплати судового збору в розмірі 4995грн35коп, витрати позивача на відправку позову з додатками на адресу відповідача засобами поштового зв`язку в розмірі 29грн48коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 89959грн93коп, 3%річних в розмірі 13грн42коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в строки, передбачені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р.Г. Новікова