ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 жовтня 2023 рокуСправа № 921/442/23
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.
у справі
про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність
За участю представників:
Кредиторів: Ювко В.О. (поза межами суду) - представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК";
Боржника: Шимечко А.Я. керуючий реструктуризацією
Встановив: Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року відкрито провадження у справі № 921/442/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено керуючим реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Шимечко Андрія Ярославовича, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ; свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 738 від 08.04.2013; оприлюднено на офіційному веб-сайті оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
В судовому засідання 03.10.2023 судом оголошено перерву до 13.10.2023.
Представник кредитора АТ КБ "ПриватБанк" в судовому засіданні 13.10.2023 підтримав заяву з кредиторськими вимогами до боржника.
В судовому засіданні арбітражний керуючий Шимечко А.Я. частково визнав кредиторські вимоги АТ КБ "ПриватБанк" з підстав, викладених в Відомостях про результати розгляду вимог кредиторів.
Розглянувши заяву Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання грошових вимог відносно боржника ОСОБА_2 в сумі 656 171,83 грн, судом встановлено наступне:
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
Абзацом 11 частини 3 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд зобов`язаний прийняти заяву кредитора, подану з дотриманням вимог цього Кодексу та Господарського процесуального кодексу України, про що постановляється ухвала, в якій зазначається дата попереднього засідання суду.
Згідно з ч. 1 ст. 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.
АТ КБ "ПриватБанк" свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, надавши боржнику кредит у розмірі 5 000,00 дол. США (п. 1.3. Договору).
Як вказує АТ КБ "ПриватБанк" в порушення умов Договору, боржник ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, в зв`язку з чим банк звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 як поручителя про стягнення заборгованості.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.08.2013 у справі №607/13202/13-ц позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задоволено та стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" (49094, вул. Набережна Перемоги, 50, м. Дніпропетровськ) заборгованість за кредитним договором №97088-CRED від 26.10.2017 в розмірі 9 021,81 доларів США, що еквівалентно становить 72 084,25 грн та 720,84 грн судового збору.

Окрім того, 12.11.2007 між ОСОБА_1 (Позичальник) та АТ КБ "ПриватБанк" (Кредитор-Банк) укладено Договір №SAMDNS651 в результаті підписання Заяви та Правил надання банківських послуг, в яких зазначено, вони разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг складають між клієнтом та Банком вказаний договір.

В результаті підписання боржником Завив, боржник приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг розміщених на офіційному сайті ПриватБанку в мережі інтернет за адресою www.privatbank.ua.

Відповідно до укладеного Договору №SAMDNS651 від 12.11.2007 ОСОБА_1 18.04.2008 отримав кредит у розмірі 1 500,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Через невиконання боржником ОСОБА_1 умов вищезазначеного правочину, кредитор АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до боржника та ОСОБА_3 , ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус" як до поручителів про стягнення заборгованості.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинськавід 16.12.20010 у справі №2-4796/10 позов задоволено частково, стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , солідарно заборгованість за кредитним Договором №97088-CRED від 26.10.2007 у розмірі 42 475,37 грн станом на 12.11.2010 та 13 270, 10 грн за Договором №SAMDNS651 від 12.11.2007 станом на 12.11.2007,судовий збір у розмірі 565,95 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до п. п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їх рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії" п. 61)

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 120 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника строк виконання всіх грошових зобов`язань боржника вважається таким, що настав.

Враховуючи умови кредитного договору від №97088-CRED від 26.10.2007 та №SAMDNS651 від 12.11.2007, факт ухвалення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області рішення від 15.08.2013 у справі №607/13202/13-ц та Заводським районним судом м. Дніпродзержинська рішення від 16.12.20010 у справі №2-4796/10, вимоги АТ КБ "ПриватБанк" є обґрунтованими та підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів у розмірі 9 021,81 дол. США, що згідно з курсом НБУ станом на момент звернення із заявою до суду становить 329 914,96 грн, 720,84 грн. судового збору.

Щодо грошової вимоги в частині заборгованості за відсотками в розмірі 513 518,95 грн за договором №97088-CRED від 26.10.2007 та 25 570,08 грн за договором №SAMDNS651 від 12.11.2007.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Як вказувалося вище, Банк звертався до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про стягнення всієї наявної заборгованості за кредитними договорами, що підтверджено вищезазначеними рішеннями, якими з боржника стягнуто заборгованість за кредитами.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось, у зв`язку з пред`явленням до боржника вимоги про дострокове погашення боргу по кредиту згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.

Враховуючи вищевказане, кредитор не може нараховувати проценти за кредитним договором після закінчення строку кредиту, або у разі пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту у порядку, передбачених положенням ст. 1050 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок зазначений у постановах Великої Палати Верховного суду: № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року, № 723/304/16-ц від 23.10.2019 року, № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, № 1519/2-3165/11 від 03.07.2019 року та № 461/10610/13-ц від 10.04.2019 року.

Банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України та положень кредитного договору, змінивши на власний розсуд умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та періодичності платежів, а відтак строк виконання зобов`язань - як основного, так і акцесорних - є таким, що настав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме такі висновки містяться в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі № 910/23028/17 (провадження № 12-286гс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 зазначила наступне «..6.28. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Така правова позиція щодо правильного застосування норм права підлягає врахуванню у справі про банкрутство в разі подання заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника як на стадії розпорядження майном боржника, так і на стадії ліквідаційної процедури, з урахуванням перебування в цей час боржника в особливому правовому становищі, зокрема і щодо дії мораторію на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Верховний Суд в постанові від 17 лютого 2021 року по справі № 383/869/14 вказав "…Встановивши, що кредитодавець використав своє право передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, направивши 04 квітня 2014 року боржнику вимогу про дострокове повернення кредиту, чим змінив умови основного зобов`язання, суди зробили обґрунтований висновок про те, що вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих за період після 19 травня 2014 року, задоволенню не підлягають…".

У пункті 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (14-10цс18) зазначено, що "після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання".

Отже, враховуючи те, що рішеннями судів було стягнуто заборгованість, то відповідно до вказаних вище норм, проведення нарахування відсотків по кредитних договорах є безпідставним. У зв`язку з чим, грошова вимога в розмірі 513 518,95 грн та 25 570,08 грн, що є процентами за користування кредитними коштами є неправомірною.

Частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, витрати на оплату судового збору в сумі 5 368,00 грн сплачені платіжною інструкцією №PROM9BL9UR від 09.08.2023 та зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, згідно виписки Господарського суду Тернопільської області, покладаються на боржника та відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст.9, 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, про визнання грошових вимог відносно боржника ОСОБА_1 в сумі 656 171,83 грн задовольнити частково.

2. Визнати конкурсним кредитором Комерційний банк "ПриватБанк", 01001, вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, відносно ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в сумі:

- 9 021,81 дол США заборгованість за тілом кредиту, що в еквіваленті на момент звернення із заявою до суду за офіційним курсом НБУ становить 329 914,96 грн та 720,84 грн судового збору;

- 13 720 грн заборгованості за рішенням Заводського районного суду м. Дніпроджержинська від 16.12.2010;

- 5 368,00 грн судовий збір за подання заяви про визнання грошових вимог відносно боржника.

Черговість задоволення грошових вимог кредитора:

в сумі 5368,00 грн - судовий збір за подання заяви про визнання кредитором (відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів).

в сумі 344 355,80 грн - вимоги другої черги.

Решту частину заявлених грошових вимог відхилити.

3. Ухвалу надіслати сторонам по справі.

4. Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалу підписано 31.10.2023.

Суддя А.М. Сидорук