ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"31" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4706/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мукан Світлани Миколаївни про забезпечення позову за вх.№2-1641/23 від 30.10.2023р. у справі №916/4706/23

За позовом: Фізичної особи-підприємця Мукан Світлани Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

До відповідача: 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій (66161, Одеська обл., Подільський район, с. Білине, вул. Привокзальна, буд. 78; )

За участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (65048, м. Одеса, вул. Велика Арнаутська, буд. 15; ).

Про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення майнової шкоди у розмірі 249990,50 грн.

Встановив: Фізична особа-підприємець Мукан Світлана Миколаївна звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби з надзвичайних ситуацій, у якій просить суд: спонукати Начальника 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександра Ярового виконати умови договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 01 від 16.09.2021 року шляхом зобов`язання надати безперешкодного доступу Фізичній особі-підприємцю Мукан Світлані Миколаївні до об`єкта оренди: частини бетонного майданчика, площею 1386,00 кв.м за адресою: Одеська область, Подільський район, село Жеребкове, що обліковується на балансі 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій та стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 249990,50 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.10.2023р. прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Мукан Світлани Миколаївни до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4706/23. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях та призначеного підготовче засідання.

30.10.2023р. до суду від Фізичної особи-підприємця Мукан Світлани Миколаївни надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить суд:

1.Усунути перешкоди у здійсненні господарської діяльності фізичною особою- підприємцем Мукан Світланою Миколаївною шляхом заборони Начальнику 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександру Яровому будь яким чином втручатись в діяльність та перешкоджати у здійсненні господарської діяльності фізичною особою- підприємцем Мукан Світланою Миколаївною та її працівникам.

2.Заборонити Начальнику 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександру Яровому та третім особам, які знаходяться у його підпорядкуванні, перешкоджати заїзду та виїзду всіх видів транспорту, що мають відношення до здійснення підприємницької діяльності ФОП Мукан С.М., через 1 КПП, 3 КПП, 4 КПП та по території, на якій розташований об`єкт оренди - бетонний майданчик, площею 1386,00 кв.м, за адресою: Одеська область, село Жеребкове.

3.Заборонити Начальнику 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександру Яровому та третім особам, які знаходяться у його підпорядкуванні, перешкоджати перевезення через територію 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України всіх видів ресурсів, а саме: дрова паливні, паливно-мастильні матеріали для подальшого здійснення підприємницької діяльності ФОП Мукан С.М.

4.Заборонити Начальнику 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександру Яровому та третім особам, які знаходяться у його підпорядкуванні, перешкоджати заїзду та виїзду на орендовану територію - бетонний майданчик, площею 1386,00 кв.м, за адресою: Одеська область, село Жеребкове вантажних автомобілів (фур), для вивезення продукції, яку виготовляє ФОП Мукан С.М.

В обґрунтування поданої заяви, позивачем було зазначено суду, що 16.09.2021 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (орендодавець за договором), 3 Спеціальним центром швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (балансоутримувач за договором) та фізичною особою-підприємцем Мукан Світланою Миколаївною (Орендар за договором) було укладено через електронний аукціон договір оренди державного нерухомого майна №01.

Позивачем було зазначено суду, що претензій з боку орендодавця та балансоутримувача щодо виконання умов договору оренди до ФОП Мукан С.М. не надходило.

Як вказує позивач, ФОП Мукан С.М. використовує орендований об`єкт оренди для розміщення відповідного обладнання для виготовлення деревного вугілля, має всі необхідні дозволи для проведення підприємницької діяльності. У ФОП Мукан С.М. є 6 найманих працівників, яким вона сплачує відповідну заробітну плату.

Позивачем було зазначено суду, що 04.09.2023 року охорона 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій заборонила проїзд транспортом позивача до об`єкта оренди, пояснивши це тим, що надійшло відповідне розпорядження від керівника центру Олександра Ярового. З 04.09.2023 рік по 27.10.2023 рік позивач та її працівники позбавлені можливості вільного доступу до об`єкту оренди, позбавлені у користуванні об`єктом оренди. Позивач позбавлений можливості здійснювати свою підприємницьку діяльності на цьому об`єкті. Перешкоди з боку відповідача щодо доступу та використанню об`єкта оренди позивачем завдають шкоди інтересам позивача та перешкоджають подальшому виконанню своїх зобов`язань перед третіми особами (виконання умов договорів, контрактів на продаж/поставку деревного вугілля).

За посиланням позивача, на сьогодні вже існує заборгованість перед контрагентами позивача щодо поставки товару, оскільки триває простій робіт близько 2-х місяців. Позивач щоденно несе збитки. Відповідач не надає жодних пояснень щодо своєї протиправної поведінки.

Як вказує позивач, жодних повідомлень про розірвання Договору оренди не надходило. Проте на запит позивача щодо причин перешкод їй у допуску до об`єкту оренди відповідач надав відповідь, що позивач користується вказаним об`єктом оренди, що є відвертою брехнею.

За посиланням позивача, відповідач протиправно перешкоджає у допуску ФОП Мукан С.М. та її робітникам до виробничих потужностей, не виключено, що відповідач таким чином зробив «рейдерський захват» майна, товарів та сировини позивача та використовує об`єкт оренди у власних корисливих цілях. На сьогодні матеріальні збитки у якості упущеної вигоди Позивачки становлять 249990,50 грн., які не отримала ФОП Мукан С.М. через незаконні дії відповідача щодо перешкоди у користуванні орендованим майном.

Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову стосовно негайного усунення перешкод у користуванні орендованим майном ФОП Мукан С.М. та заборони відповідачу чинити перешкоди щодо доступу до об`єкта оренди може зробити неможливим відновлення порушених прав позивача та виконання рішення господарського суду.

Позивач зазначає, що на сьогоднішній день не відомо в якому стані перебувають виробничі потужності позивача, чи не зіпсовано товар або сировина. Отже, без вжиття заходів забезпечення позову у даній справі існує суттєвий ризик того, що виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволенні позовних вимог стане неможливим, а поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, може бути суттєво ускладненим.

За твердженням позивача, якщо до закінчення розгляду даної справи відповідачем не будуть усунуті перешкоди у користуванні майном та об`єктом оренди, позивач не зможе поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутись з позовом у даній справі.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Мукан Світлани Миколаївни про забезпечення позову за вх.№2-1641/23 від 30.10.2023р. у справі №916/4706/23 , суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Однак заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову на забезпечення якого подана відповідна заява, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту постановленого у саме у цій справі. Оскільки метою вжиття заходів до забезпечення позову є запобігання утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи у якій було подано позов, в разі його задоволення, а не будь-якого рішення, ухваленого судом у іншій справі. З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів наявні підстави вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

За змістом статті 136 ГПК України, обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Близькі за змістом висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21.01.2019 у справі №902/483/18, від 28.08.2019 у справі №910/4491/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19, від 13.01.2020 у справі №922/2163/17.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як з`ясовано судом, позовні вимоги позивача направлено на спонукання Начальника 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій Олександра Ярового виконати умови договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 01 від 16.09.2021 року шляхом зобов`язання надати безперешкодного доступу Фізичній особі-підприємцю Мукан Світлані Миколаївні до об`єкта оренди: частини бетонного майданчика, площею 1386,00 кв.м за адресою: Одеська область, Подільський район, село Жеребкове, що обліковується на балансі 3 Спеціального центру швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій та стягнення з відповідача майнову шкоду у розмірі 249990,50 грн.

Отже, позивач звернувся до суду з як позовною вимогою немайнового характеру та і з позовною вимогою майнового характеру.

Відтак, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. (Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 922/599/19).

Крім того, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Згідно з частиною одинадцятою статті 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з винесенням відповідного рішення, у свою чергу забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Такі заходи здійснюються до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову, оскільки суд, який не вирішує спір по суті, у будь-якому випадку не може застосувати такий захід забезпечення позову, який за змістом є тотожним задоволенню заявлених позовних вимог (див. ухвалу Верховного Суду у справі №906/824/17 від 07.08.2018 та постанову від 21.01.2019 у справі №902/483/18).

На думку суду, застосовані заходи забезпечення позову фактично зводяться до вирішення справи по суті та задоволення заявлених позовних вимог позивача, оскільки фактично вжиті заходи забезпечення позову є тотожними позовним вимогам немайнового характеру у даній справі.

З урахуванням викладеного, виходячи з предмета та підстав позову у даній справі, вимог та обґрунтування заяви про забезпечення позову, на думку суду, вимоги позивача про забезпечення позову фактично мають ознаки вирішення спору по суті.

За викладених обставин, господарський суд дійшов висновку про відмову Фізичній особі-підприємцю Мукан Світлані Миколаївні у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-1641/23 від 30.10.2021р. у справі № 916/4706/23.

Керуючись ст.ст.136-140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю Мукан Світлані Миколаївні у задоволенні заяви про забезпечення позову за вх.№ 2-1641/23 від 30.10.2023р. у справі № 916/4106/23.

Ухвала набирає законної сили 31.10.2023р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Т.Г. Д`яченко