ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м.Дніпро Справа № 904/2087/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023р. (суддя Назаренко Н.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 14.07.2023р. у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Кирпи Юрія Юрійовича, м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором оренди в розмірі 62 861,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кирпи Юрія Юрійовича про стягнення заборгованості за договором оренди № 09/14-698/7/21 нерухомого майна від 15.10.2020 в розмірі 62 861,82 грн., яка складається з: 24 422,59 грн. - основного боргу; 23 212,79 грн. - відшкодування комунальних витрат; 11 672,45 грн. - пені; 700,34 грн. - 3% річних; 2 853,65 грн. - інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", м. Київ зазначило, що відповідачем порушено умови договору оренди нерухомого майна № 09/14-698/7/21 від 15.10.2020 в частині повної та своєчасної оплати орендної плати та комунальних витрат.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023р. позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Кирпи Юрія Юрійовича на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" заборгованість з орендної плати в розмірі 18 315,08 грн., заборгованість з відшкодування комунальних витрат у розмірі 23 212,79 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 560,70 грн., 3% річних у розмірі 559,78 грн., судовий збір у розмірі 1 863,65 грн..

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", в якій просить рішення суду від 14.07.2023р. скасувати частково та ухвалити нове рішення у відповідній частині, а саме: стягнути з Фізичної особи-підприємця Кирпи Юрія Юрійовича заборгованості з орендної плати в розмірі 6 107,51 грн., пені в розмірі 11 672,45 грн., 3% річних в розмірі 140,56 грн., інфляційні втрати в розмірі 1 292,95 грн., судовий збір у розмірі 820,35 грн. та судовий збір за розгляд апеляційної скарги, в розмірі 4 026,00 грн..

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд не встановив всі обставини справи, тому рішення суду першої інстанції є безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах права, які регулюють спірні правовідносини, суд безпідставно відмовив в задоволенні вимоги про стягнення заборгованості у сумі 6107,51грн., що підтверджена належними та допустимими доказами, неправомірно відмовлено у стягнені пені, 3% річних та інфляційних втрат, судового збору в розмірі 820,35грн.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач правом надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про надання строку для вчинення зазначеної дії повідомлявся шляхом направлення ухвали рекомендованою кореспонденцією (штрихкодовий ідентифікатор №830).

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.08.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Березкіна О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.08.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/2087/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023р. у справі № 904/2087/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

25.08.2023р. матеріали справи №904/2087/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 26.10.2023р., у зв`язку з припиненням повноважень судді Березкіної О.В., відповідно до ст. 123 Закону України Про судоустрій та статус суддів, відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.10.2023р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023р. по справі №904/2087/23 прийнято до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Кирпою Юрієм Юрійовичем (Орендар) укладено Договір оренди № 09/14-698/7/21 від 15.10.2020 нерухомого майна (надалі - Договір), згідно п. 1.1., 1.4. якого Позивач передав, а Відповідач прийняв в строкове платне користування нерухоме майно за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Трубників, буд. 51, кв.7, загальною площею 48,8 кв. м. (Об`єкт оренди), для розміщення офісу страхової компанії.

Згідно п.2 договору передача Об`єкту оренди здійснюється за Актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками Сторін. Об`єкт оренди повинен бути переданим Орендодавцем та прийнятим Орендарем в 10-денний календарний строк з моменту виконання Орендарем п. 4.6. цього Договору. Об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання уповноваженими представниками Сторін Акту приймання-передачі Об`єкту оренди. Обов`язок з підготовки Акту, вказаного в пункті 2.1. Договору, покладається на Орендодавця.

Строк оренди складає 18 місяців з моменту прийняття Об`єкту оренди Орендарем за Актом приймання-передачі Об`єкту оренди (п.3.1 договору).

Орендна плата за користування Об`єктом оренди в місяць складає 5 000,00 грн. у тому числі ПДВ. Щомісячно Орендар сплачує орендну плату в розмірі, передбаченому в п. 4.1. цього Договору, крім того відшкодовує Орендодавцю фактичні витрати, пов`язані з утриманням Об`єкту оренди та прибудинкової території (крім того ПДВ). (п. 4.1.-4.2. договору).

Підпунктом 4.2.1 договору встановлено, що щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця Орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє Орендарю в електронній формі рахунки, а Орендар на підставі отриманих від Орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця.

Орендну плату за перший місяць користування Об`єктом оренди Орендар сплачує протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку від Орендодавця в електронній формі.

Орендар на підставі виставлених Орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення Орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати Орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням Об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме: активна електроенергія - відповідно до показників приладів обліку (лічильник); газопостачання та обслуговування газової котельні - пропорційно площі Об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться Об`єкт оренди. Витрати, що не передбачені п. 4.2.2. Договору, входять до складу орендної плати (п.4.2.2).

У разі неотримання рахунку Орендарем від Орендодавця за 3 (три) календарні дні до закінчення строку сплати, визначеного п. 4.2. цього Договору, Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі згідно з рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами Договору (п.4.2.3).

Відповідно до п. 4.3. Договору розмір орендної плати за Договором за неповний календарний місяць користування Об`єктом оренди нараховується пропорційно фактичній кількості календарних днів у місяці, в якому відбулося користування Об`єктом оренди.

Відповідно до п. 4.4 договору Орендодавець нараховує, а Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим Договором протягом строку оренди, починаючи з дати укладення Акту приймання-передачі Об`єкту оренди по дату укладення Акту приймання-передачі Об`єкту оренди (повернення з оренди) включно. Строк оренди визначається з моменту підписання Акту приймання-передачі Об`єкту оренди уповноваженими представниками Сторін до моменту спливу строку оренди, зазначеного у п. 3.1. Договору.

За умовами п. 4.5 Договору орендна плата індексується кожні шість місяців на офіційний індекс інфляції, який публікується Державною службою статистики України за попередні шість місяців, при цьому Сторони погоджуються, що індексація розміру Орендної плати не потребує внесення змін до цього Договору. Відлік шести місячного періоду розпочинається з місяця, в якому Об`єкт оренди переданий в оренду.

У п. 4.10. Договору сторони узгодили, що підписання акту приймання-передачі є підтвердженням факту настання права строкового платного користування Об`єктом оренди з дня його підписання упродовж всього періоду оренди та додаткового підтвердження шляхом складання щомісячних актів наданих послуг не потребує.

Відповідно до вимог п. 5.3.2 Договору, Орендар зобов`язаний своєчасно здійснювати орендні та інші платежі за цим Договором.

Згідно п. 11.1. цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами зобов`язань згідно з цим Договором.

Відповідно до 6 п. 11.7. Договору кожна із сторін цим підтверджують, що повідомлення сторонами одна одну про будь-які обставини, що виникають протягом дії Договору, проводяться шляхом направлення письмових та електронних звернень, повідомлень, рахунків на виконання умов п. 4.2. цього Договору, сканованих копій документів, що оформляються в процесі виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. При цьому повідомлення вважаються направленими належним чином якщо вони надіслані на адреси, зазначені у п. 12 цього Договору. Сторони визнають офіційними та належним чином направленими повідомлення в електронній формі, якщо вони були направлені однією стороною іншій стороні з електронної адреси на електронну адресу, зазначені в п 12. Договору.

15.10.2020 сторонами Договору підписано Акт приймання-передачі Об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Тубників, буд. 51, кв. 7, загальною площею 48,8 кв. м..

На виконання умов Договору Позивач виставляв рахунки-фактури про орендну плату та про відшкодування комунальних платежів в період з травня 2022 по серпень 2022, які Відповідачем сплачено не у повному обсязі та заборгованість за рахунками становить: по орендній платі 24 422,59 грн та по відшкодуванню комунальних витрат 23 212,79 грн.

У випадку виникнення заборгованості Орендаря перед Орендодавцем зі сплати орендної плати та інших платежів за цим Договором, Орендарю направляється вимога відповідно до ст. 625 ЦК України, (п. 4.2.3. Договору).

31.08.2022 сторонами Договору підписано Акт приймання-передачі (повернення з оренди) Об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, пр. Тубників, буд. 51, кв. 7, загальною площею 48,8 кв. м.

Проте, заборгованість Відповідачем не погашено.

Вказані обставини стали підставою звернення Позивача до суду з даним позовом, про стягнення заборгованості.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості з орендної плати та відшкодування комунальних витрат, правомірність нарахування штрафних санкцій.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови у стягненні заборгованості з орендної плати в розмірі 6 107,51 грн, пені в розмірі 11 672,45 грн,трьох процентів річних в розмірі 140,56 грн,інфляційних втрат в розмірі 1 292,95 грн,судового збору в розмірі 820,35 грн., то колегія суддів саме в цій частині здійснює перегляд рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

В силу частин першої, четвертої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України унормовано, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За умовами частини першої статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

В силу частини шостої статті 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За умовами частин першої, п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.3 ст. 285, ч.1, ч.4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Приписами частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України обумовлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Відповідач частково оплатив заборгованість орендної плати за рахунком № 2009 від 03.06.2022 в розмірі 6 107,51 грн. та відшкодування комунальних витрат за рахунком № 1959 від 31.05.2022 на суму 34,45 грн., рахунком № 1873 від 30.05.2022 на суму 48.42 грн. та надав платіжні інструкції № 0.0..1 від 15.06.2022 на суму 6 107, 51 грн., №0.0..1 від 15.06.2022 на суму 34,45 грн., № 0.0..1 від 15.06.2022 на суму 48,42 грн.

Таким чином, заборгованість Відповідача з урахуванням всіх оплат за користування орендованим майном складає 24 422,59 грн. та заборгованості з відшкодування комунальних витрат складає 23 212,79 грн., а тому колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про стягнення даної суми з відповідача на користь позивача.

При цьому, доводи апелянта про несплату боргу на суму 6107,51грн., є безпідставними з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що враховуючи положення п. 3.1. договору, строк оренди закінчився 15.04.2022.

Акт приймання-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренду підписано сторонами 31.08.2022, відповідач продовжував користуватись об`єктом оренди по 31.08.2022 ( а.с 30, т.1).

Таким чином, колегія суддів погоджується з нарахуванням позивачем орендної плати та витрат на відшкодування комунальних витрат в період травень 2022-серпень 2022.

Як вбачається з матеріалів справи , що в платіжній інструкції № 0.0..1 від 15.06.2022 на суму 6 107,51 грн. в розділі призначення платежу зазначено спірний договір та рахунок № 2009 від 03.06.2022 ( а.с.103, т.1).

Крім того, зважаючи на підписання відповідачем акту приймання-передачі від 31.08.2022 без зауважень та часткової оплати відповідачем орендної плати в розмірі 6 107,51 грн. згідно рахунку № 2009 від 03.06.2022, яка здійснена останнім 15.06.2022, свідчить про продовження користування відповідачем спірним приміщенням та погодження з продовженням нарахування плати за користування ним, після закінчення строку оренди.

Доводи апелянта про те, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні вимоги про стягнення пені у сумі 1672,45 грн., є безпідставними, оскільки пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у випадку прострочення строку сплати орендної плата та/або інших платежів за цим Договором Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується Орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому Сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені Сторонами за Договором у розумінні ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Сторони домовилися збільшити тривалість позовної давності до вимога про стягнення пені, встановленої п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Водночас даним пунктом не передбачена умова нарахування штрафних санкцій у вигляді пені, після припинення дії договору.

Оскільки договором передбачено строк його дії по 15.04.2022, нарахування пені після припинення його дії є неправомірним.

Доводи апелянта про безпідставну відмову у задоволенні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, є безпідставними, виходячи з наступного.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував 700,34 грн. 3 % річних за загальний період прострочення з 21.06.2022 по 27.03.2023.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав.

Колегія суддів погодилась з розрахунком трьох процентів річних, та, зважаючи, що в частині задоволення позовних вимог в розмірі 6 107,51 грн. за рахунком-фактурою № 2009 від 03.06.2022 судом відмовлено, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 559,78 грн.

Тому в частині стягнення 3% річних в розмірі 140,56 грн. слід відмовити.

Пунктом 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нарахував 2 853,65 грн. інфляційних втрат за загальний період прострочення з липня 2022 по лютий 2023.

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав.

Враховуючи те, що в частині задоволення позовних вимог в розмірі 6 107,51 грн. за рахунком-фактурою № 2009 від 03.06.2022 було відмовлено, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в розмірі 1560,70 грн. В частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 1292,95 грн. слід відмовити.

Щодо судового збору в розмірі 820,35грн, колегія суддів зазначає наступне.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості з орендної плати в розмірі 18 315,08 грн., заборгованості з відшкодування комунальних витрат у розмірі 23 212,79 грн., інфляційних втрат в розмірі 1560,70 грн., 3% річних у розмірі 559,78 грн., тому судовий збір стягнуто пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1863,65грн.

Інші доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.07.2023 року у справі №904/2087/23 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус