ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Справа № 915/1630/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участі секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участі сторін:

від позивача - Мельник О.С.

від відповідача - Іноземцем Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ; електронна пошта: )

до відповідача: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (54000, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; )

про: стягнення 5411697,72 грн.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою ( вх.№16830/21), в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" заборгованості в загальному розмірі 5411697,72 грн., з якої: 4293006,08 грн. - заборгованість за надані послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності, 488519,65 грн. - пені, 194729,39 грн. - три відсотки річних, 435442,60 грн. - інфляційні втрати, посилаючись на порушення відповідачем умов Договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 в частині оплати вартості перевищення договірної потужності.

Ухвалою суду від 15.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13 грудня 2021 року.

08 грудня 2023 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відзив на позовну заяву в якому не визнає позовні вимоги в повному обсязі та вважає позовну заяву необґрунтованою, а заявлені вимоги безпідставними. Вказує, що підставою позову є матеріальна вимога позивача до відповідача про стягнення заборгованості з оплати послуг перевищення замовленої (договірної) потужності на підставі договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. Позивачем, до матеріалів позовної заяви додано копію Договору разом із додатком 3, але Додатки 1 та 2 ані в момент підписання договору, ані в подальшому, сторонами не укладені. Згідно вимог п.2.8. Договору, Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього Договору. Вказує, що оскільки обов`язковість та невід`ємність Додатків 1 та 2 до Договору визначена самим Договором в прямій залежності від факту надання послуги, їх не підписання/неузгодження/відсутність між сторонами спорів, в тому числі і судових, з приводу їх укладення, свідчить про неузгодження сторонами всіх суттєвих умов договору щодо цих послуг, які мають надаватися за таким договором, у тому числі щодо отримання та оплати послуг договірної потужності. Вважає, що між сторонами не погоджено договірної потужності, яку позивач зобов`язаний забезпечити для відповідача за Договором. Вказує, що відповідно до п. 3.1. Договору, Оператор зобов`язаний приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від Замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом. Згідно п. 6.3. Договору, надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку встановленому Кодексом Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються Оператором на офіційному веб-сайті. Відповідач впродовж спірного періоду не подавав позивачу заявок на розподіл потужності, оскільки, послуг транспортування не замовляв, про що також свідчить не підписання Сторонами Додатку № 2 до Договору. Зазначає, що позивачем до позову не надано доказів подання відповідачем номінацій і їх підтвердження Оператором ГТС протягом спірного періоду, як то визначено Кодексом ГТС. Вказує, що позивач на виконання п.8.3 Договору та Кодексу ГТС додав до позовної заяви копії електронних доказів - рахунків за період травень - грудень 2019р., Звітів про використання замовленої потужності АТ «Миколаївгаз» та Реєстр файлів відправлених з Інформаційної платформи позивача за газовий місяць травень-грудень 2019 року. Втім, ні пунктами Договору, ні вимогами Кодексу ГТС, не передбачено, що вказані документи оформлюються в електронному вигляді і мають відповідати положенням Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг". Зазначає, що сторони не домовлялись про те, що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Умовами Договору не передбачено підписання Звітів про використання замовленої потужності та рахунку на оплату електронним цифровим підписом. Вказує, що позивачем не надано доказів оформлення належним чином документів наявність яких передбачена п. 8.4. Договору та надсилання їх відповідачу у відповідності до вимог п.19.2 Договору, тому у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження спірних взаємовідносин, а враховуючи, що строк настання розрахунків за Договором ставиться у залежність від отримання відповідачем рахунку на оплату, то строк оплати за договором не настав. Зазначає, що оскільки Оператором ГТС послуги договірної потужності для відповідача не надавалися, із урахуванням змісту п. 8.4. Договору та факту не укладення сторонами Додатків 1 та 2 Договору, вимога АТ «Укртрансгаз» про оплату заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності є неправомірною та не підлягає оплаті. В зв`язку з чим не підлягають задоволенню і позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 13.12.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177 ГПК України продовжено строк проведення підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 20 січня 2022 року.

04 січня 2023 року позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відповідь на відзив в якій зазначає, що доводи відповідача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що перевищення замовленої (договірної) потужності відповідача у спірний період виникло саме через відсутність замовлення потужності з боку відповідача, відсутність підтверджених відповідачу номінацій, а також у зв`язку із відсутністю фінансового забезпечення, обов`язковість якого передбачена умовами Договору та положеннями Кодексу ГТС. Зазначає, що предметом позову є заборгованість за перевищення замовленої (договірної) потужності, а не за окрему іншу послугу - «замовлення потужності», на ненадання якої помилково посилається відповідач. Позивач вказує, що висновки відповідача у відзиві, що вимога про оплату заборгованості за перевищення замовленої (договірної) потужності є неправомірною спростовуються положеннями Кодексу ГТС, що регулюють спірні правовідносини, умовами Договору № від 17.12.2015 та фактичними обставинами справи. Так, на виконання вимог Закону України «Про ринок природного газу», Кодексу ГТС між позивачем та відповідачем було укладено Договір транспортування природного газу № від 17.12.2015, згідно Типової форми, затвердженої постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497, на підставі якого між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та цивільні обов`язки, внаслідок та на підставі чого Відповідач отримав доступ до газотранспортної системи та взяв на себе обов`язки Замовника послуг транспортування, що визначені умовами Договору. Відповідач у спірний період здійснив фактичний відбір природного газу в обсязі фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу для забезпечення діяльності газорозподільної системи АТ «Миколаївгаз», а також на виконання обов`язків Замовника послуг транспортування на підставі Договору № від 17.12.2015 отримав доступ до ГТС та вчиняв дії із подання Позивачу через інтерфейс Інформаційної платформи номінацій/реномінацій та торгових сповіщень, за період травень - грудень 2019, що були відхилені Позивачем згідно п.14 глави 1 розділу XI Кодексу ГТС, та вчиненням інших дій в Інформаційній платформі. Вказує, що відповідач фактично здійснював розподіл природного газу у спірний період, використовував природний газ на ВТВ газорозподільних мереж, отриманий ним безпосередньо із Газотранспортної системи, вчиняв дії для подання номінацій та торгових сповіщень, тим самим скористався правами Замовника послуг транспортування на підставі Договору № віл 17.12.2015 та в порядку, визначеному Кодексом ГТС отримав доступ до потужності Газотранспортної системи та отримав від Позивача послуги транспортування природного газу в обсягах, що перевищують розмір замовленої ним потужності. Зазначає, що виконання умов Договору не ставиться у залежність від підписання Додатків 1 та 2 до Договору. Відповідно до умов Договору, сторони під час здійснення розподілу потужності та транспортування природного газу керуються порядком та умовами визначеними Кодексом ГТС. Вказує, що оскільки відповідач не подав заявки на розподіл потужності на рік, квартал, місяць, проте здійснював відбір природного газу для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, відповідно, Позивач відповідно до розділу IX Кодексу ГТС здійснював Розподіл потужності Відповідачу на добу наперед на гарантованій основі, що не ставиться в залежність від підписання додатку 1 чи 2 до Договору. Вказує, що розділом VIII Договору погоджено порядок визначення вартості та порядок розрахунків за договірну потужність, а п. 6.2 Договору обумовлено, що розподіл потужності здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом ГТС, виконання обов`язків сторін не ставиться в залежність від підписання Додатків 1 та/або 2 до Договору. Відповідач вчинив дії, наслідком яких є перевищення договірної потужності у спірний період, що призвело до отримання ним послуг за Договором, та зумовило обов`язок Позивача виконання таких послуг транспортування природного газу, та, відповідно, зумовлює обов`язки Відповідача здійснити оплату позивачу за обсяги перевищення замовленої потужності. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач помилково вказує про нібито зміну з 01.05.2019 порядку розрахунку перевищення договірної потужності та на те, що невнесення змін до Договору свідчить про відсутність у нього обов`язку здійснити оплату за фактично надані позивачем послуги. Вказує, що згода відповідача на прийняття умов Договору зумовлена отриманням ним доступу до потужності, який забезпечено Позивачем на гарантованій основі на виконання обов`язку, визначеного також ч.3 ст. 32 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 4 глави 1 Розділу IX Кодексу ГТС та Договору, про розірвання якого, або про припинення своєї господарської діяльності з розподілу природного газу, АТ «Миколаївгаз» Позивача не повідомляв. Зазначає, що обсяги перевищення замовленої потужності підтверджуються також відсутністю підтверджених номінацій, що подавались АТ «Миколаївгаз» через інтерфейс Інформаційної платформи номінацій/реномінацій та торгових сповіщень, за період травень - грудень 2019 та були відхилені Позивачем згідно п.14 глави 1 розділуХІ Кодексу ГТС через: порушення вимог щодо змісту та/або порядку подання номінації/реномінації; недостатність фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС. Позивач стверджує, що Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він заперечує проти позовних вимог, а доводи, аргументи (міркування, припущення) Відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не спростовуються позовні вимоги АТ «Укртрансгаз».

12 січня 2022 року відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що Додатки 1 та 2 до Договору сторонами не укладались, що свідчить про відсутність узгоджених умов щодо обсягів та порядку надання послуг передбачених в додатках№1 та №2, та унеможливлює виконання умов договору в частині надання послуг договірної потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи. Вказує, що без встановлення попередньої замовленої потужності, яка відповідно до умов договору визначається Додатком №1, не може мати місце будь-яке перевищення замовленої потужності. Зазначає, що надані позивачем до суду акти наданих послуг, рахунки, звіти про використання замовленої потужності, складені АТ «Укртрансгаз» в односторонньому порядку без погодження АТ «Миколаївгаз», жодним чином не підтверджують здійснення господарської операції, та не можуть вважатися достатніми доказами у розумінні ст.ст. 78, 79 ГПК України. Вказує, що позивач не може стягувати з АТ «Миколаївгаз» плату за перевищення замоленої потужності за кожний день газового місяця, оскільки така послуга укладеним між сторонами Договором № не передбачена.

20 січня 2022 року позивач засобами електронного зв`язку надав до суду пояснення.

Ухвалою суду від 20.01.2022, занесену до протоколу судового засідання, задоволено клопотання позивача та клопотання відповідача, та відкладено підготовче засідання на 21 лютого 2022 року.

Ухвалою суду від 21.02.2022, занесену до протоколу судового засідання, у відповідності до ст.177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 березня 2022 року.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжений Указами Президента.

Наказом голови Господарського суду Миколаївської області від 02.03.2022 судові засідання призначені з 02.03.2022 по 01.04.2022 були скасовані, враховуючи ведення бойових дій на адміністративно-територіальній одиниці місця розташування суду.

Судове засідання у даній справі, яке було призначено на 21 березня 2022 року, не відбулось у зв`язку з обставинами, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей) від 22.03.2022 № 12/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області.

Розпорядженням Голови Верховного Суду "Про відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Миколаївської області" від 25.07.2022 № 41 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Миколаївської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 26 липня 2022 року.

Ухвалою суду від 18.08.2023 повідомлено учасників справи, що судове засідання відбудеться " 28" вересня 2023 року о 10 год. 30 хв., та ухвалено провести розгляд справи поза межами встановленого ст.195 ГПК України строку, але у "розумний строк", тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

28.09.2023 відповідач через систему «Електронний суд» надав клопотання в якому просить суд провадження у справі №915/1630/21 зупинити до закінчення перегляду Об`єднаною Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи №915/686/21 у подібних правовідносинах.

Ухвалою суду від 28.09.2023, яку занесену до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, оскільки на стадії розгляду справи по суті, суд має право зупинити провадження у справі виключно з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини 1 статті 227 та пунктом 1 частини 1 статті 228 цього Кодексу. Можливість зупинення провадження у справі з підстав, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України на стадії розгляду справи по суті чинним ГПК України не передбачена.

У судовому засіданні 16.10.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

17 грудня 2015 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (далі - замовник) укладено Договір № транспортування природного газу (далі - Договір), у відповідності до умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг (п.2.1 Договору) (т.1 а.с.17-22).

У відповідності до п.2.2 Договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей передбачених цим Договором.

Згідно п.2.3 Договору, послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі -транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору.

Відповідно до п.2.6 Договору, замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати Послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів (п.2.7 Договору).

У відповідності до п.2.8 Договору, Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли Замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Згідно п.3.2 Договору, Оператор, зокрема, має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

Відповідно до п.4.1 Договору, замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому Послуг.

Пунктом 6.1 Договору визначено, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності). Надання номінацій (реномінацій) для отримання транспортування здійснюється у порядку, встановленому Кодексом. Форми номінацій і реномінацій оприлюднюються оператором на його офіційному веб-сайті (п.6.3 Договору).

У відповідності до п.8.1 Договору, величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього Договору. Величина договірної потужності замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатками 1 до цього Договору.

Згідно п.8.4 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 29.11.2017) у випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою Bd=1=mE Bd, де

В - вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за період газового місяця;

m - кількість днів в газовому місяці;

Вd - вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за кожний день газового місяця, яка розраховується для кожного дня перевищення за формулою

Вd= Еpi=1 z x Тiвх рік х (Сiвх факс - Сівх рік) + Ері=1 z x Тівих рік х (Ciвих факт - Сівих рік),

Де z = 1 - до 01 січня 2018 року; z = 2 - з 01 січня 2018 року;

р - кількість замовлених точок входу і точок виходу, зазначених в додатку 1 до цього Договору;

Вd - вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей за день;

Сi вх факт - фактично використана потужність для і-тої точки входу, тис. куб. м/добу;

Сi вих факт - фактично використана потужність для і-тої точки виходу, тис. куб. м/добу;

Сi вх рік - договірна потужність річна для і-тої точки входу, тис. куб. м/добу;

Ті вх рік - тариф потужності річної для і-тої точки входу;

Сi вих рік - договірна потужність річна для і-тої точки виходу, тис. куб. м/добу;

Ті вих рік - тариф потужності річної для і-тої точки виходу.

Підставою для проведення розрахунку додаткової плати є дані, визначені Оператором у звіті про використання договірної потужності, який надається Замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу і містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 8.4 цього Договору, визначається за даними Оператора.

У відповідності до п.11.2 Договору, оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Оператора.

Згідно п.11.5 Договору, оператор і замовник зобов`язуються здійснити звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до п.17.1 Договору, цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем підписано перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу (т.1 а.с.25-27).

Так, відповідно до п.8.4 Договору, позивач за результатами остаточної алокації відборів та подач відповідача виявив остаточні обсяги перевищення замовленої потужності за період травня-грудня 2019 року та оформив Акти, Звіти про використання замовленої потужності із розрахунком перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю та рахунок вартості плати за перевищення замовленої потужності у відповідному розрахунковому місяці у загальному розмірі 4 293 006,08 грн., а саме:

- акт №05-2019-/1000519 від 31.05.2019 за травень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1730,86915 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 326 490,38 грн. (т.1 а.с.40);

- акт №06-2019-/1000619 від 30.06.2019 за червень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 001,83700 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 188 974,51 грн. (т.1 а.с.53);

- акт №07-2019-/1000719 від 31.07.2019 за липень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1 649,84063 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 311 206,14 грн. (т.1 а.с.69);

- акт №08-2019-/1000819 від 31.08.2019 за серпень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 1700,25181 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 320 715,10 грн. (т.1 а.с.83);

- акт №09-2019-/1000919 від 30.09.2019 за вересень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 575,82175 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 108 616,10 грн. (т.1 а.с.97);

- акт №10-2019-/1001019 від 31.10.2019 за жовтень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 2458,14196 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 463 674,40 грн. (т.1 а.с.110);

- акт №11-2019-/1001119 від 30.11.2019 за листопад 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 5711,18821 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 1077280,00 грн. (т.1 а.с.124);

- акт №12-2019-/1001219 від 31.12.2019 за грудень 2019 року виявлено

остаточні обсяги перевищення замовленої потужності в розмірі 7931,16321 тис. куб. м / добу всього на загальну суму 1 496 039,45 грн.(т.1 а.с.138.).

Як вбачається з матеріалів справи, акт №05-2019-/1000519 від 31.05.2019 за травень підписаний сторонами. Інші акти за період з червень - грудень 2019 року підписів відповідача не містять.

Відповідач листами від 23 липня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 24 вересня 2021 року, 01 жовтня 2019 року, 23 жовтня 2019, 25 листопада 2019 року, 26 грудня 2019 року, 21 січня 2020 АТ "Миколаївгаз" повідомляло АТ "Укртрансгаз", що залишає акти без оформлення у зв`язку з тим, що оператором, у відповідності до п.8.4 Договору, не надання на електронну адресу замовника звіту про використання договірних потужностей, розрахунку та рахунку на оплату на підставі п.11.3 Договору (т.1 а.с.57, 73, 87, 101, 114, 128, 142)

Згідно матеріалів справи Акціонерне Товариство "Укртрансгаз" на виконання умов Договору, направило на електронну адресу відповідача в Інформаційній платформі рахунки та звіти про використання замовленої потужності:

- рахунок №05-2019-/ від 31.05.2019 на оплату за перевищення замовленої

(договірної) потужності на загальну суму 326 490,38 грн. та звіт про використання замовленої потужності за травень 2019 року (т.1 а.с.42-44);

- рахунок №06-2019-/1000619 від 30.06.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 188 974,51 грн. та звіт про використання замовленої потужності за червень 2019 року (т.1 а.с.54-56);

- рахунок №07-2019-/1000719 від 31.07.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 311 206,14 грн. та звіт про використання замовленої потужності за липень 2019 року (т.1 а.с.70-72);

- рахунок №08-2019-/1000819 від 31.08.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 320 715,10 грн. та звіт про використання замовленої потужності за серпень 2019 року (т.1 а.с.84-86);

- рахунок №09-2019-/1000919 від 30.09.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 108 616,10 грн. та звіт про використання замовленої потужності за вересень 2019 року (т.1 а.с.98-100);

- рахунок №10-2019-/1001019 від 31.10.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 463 674,40 грн та звіт про використання замовленої потужності за жовтень 2019 року (т.1 а.с.111-113);

- рахунок №11-2019-/1001119 від 30.11.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 077 290,00 грн. та звіт про використання замовленої потужності за листопад 2019 року (т.1 а.с.125-127);

- рахунок №12-2019-/1001219 від 31.12.2019 на оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 496 039,45 грн та звіт про використання замовленої потужності за грудень 2019 року (т.1 а.с.139-141).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем також направлено відповідачу акти наданих послуг:

- від 31.05.2019 №05-2019-/1000519 (т.1 а.с.40);

- від 30.06.2019 №06-2019-/1000619 (т.1 а.с.53);

- від 31.07.2019 №07-2019-/1000719 (т.1 а.с.69);

- від 31.08.2019 №08-2019-/1000819 (т.1 а.с.83);

- від 30.09.2019 №09-2019-/1000919 (т.1 а.с.97);

- від 31.10.2019 №10-2019-/1001019 (т.1 а.с.110);

- від 30.11.2019 №11-2019-/1001119 (т.1 а.с.124);

- від 31.12.2019 №12-2019-/1001219 (т.1 а.с.138).

Позивач у позовній заяві зазначає, що відповідач не здійснив оплату за перевищення

замовленої (договірної) потужності за травень-грудень 2019 року у розмірі 4 293 006,08 грн., що стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом.

У відповідності до ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує з способами захисту, визначеними у ст. 16 Цивільного Кодексу України, договором або іншим законом.

Згідно ст. 901 Цивільного Кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч.1 ст. 307 Господарського Кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", за договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу.

Кодекс ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги) (п.5 гл. 1 розд. I).

Закон України "При ринок природного газу" та Кодекс визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: - надання доступу до потужності (розподіл потужності); - послуги транспортування; - послуги балансування.

Кодекс встановлює, що одержання доступу до потужності, надання послуг з транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування (абз.1 п.1 гл. 1 розділу VIII).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського Кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України можуть застосовуватися до договору транспортування газу (як загальні норми) лише в частині, в якій вони не змінені спеціальним регулюванням, встановленим законодавством про ринок природного газу.

Таким чином, договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг, а його істотні умови визначені ст. 901 ЦК України та спеціальним законодавством - Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 180 Господарського Кодексу України деталізовано істотні умови господарського договору. Так, за приписами ч.ч.1,3 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

У відповідності до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом та Типовим договором транспортування природного газу.

Кодекс ГТС є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

У відповідності до п.5 гл.1 розд. І Кодексу ГТС, договір транспортування - це договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Частинами 1 та 2 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", визначено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Згідно матеріалів справи, 17 грудня 2015 року, між ПАТ "Укртрансгаз" та AT "Миколаївгаз" було укладено Договір транспортування природного газу №, згідно умов якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Відповідно до Постанови НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: Додаток №1 - розподіл потужності, Додаток №2 - розподіл потужності з обмеженнями, Додаток №3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням Додатка №1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або Додатка №2 (транспортування), які згідно з п.2.8 Договору є його невід`ємною частиною.

Як вбачається з матеріалів справи, додатки №1, №2 до Договору сторонами не укладалися, що також підтверджено позивачем та відповідачем.

Відсутність відповідних додатків, які за договором є обов`язковими і є його невід`ємною частиною, тобто істотними умовами, за звичайних обставин вказують на неукладеність такого договору. Проте, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, то суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин ч.8 ст. 181 Господарського Кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі №922/189/18 та 18 лютого 2022 року у справі №918/450/20.

Так, суд зазначає, що сторонами вчинялися дії, спрямовані на виконання Договору, зокрема: звіти про використання замовленої потужності за травень-грудень 2019 року, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірноє потужністю), а також акти наданих послуг та рахунки на оплату (реєстр файлів відправлених з інформаційної платформи АТ «Укртрансгаз» на адресу АТ "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз"

Відповідно до п.п.1,2 гл.1 розд. IX Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди: 1) річний - потужність в визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового року; 2) квартальний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно); 3) місячний - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну газову добу протягом газового місяця (місяці - починаються кожного першого дня газового місяця); 4) на добу наперед - потужність визначеного обсягу, доступна строком на 1 газову добу, з постійним потоком протягом газової доби, наступної за газовою добою, у якій відбувся розподіл потужності.

Пунктом 10 гл.1 розд.IX Кодексу ГТС, визначено, що потужність віртуальної точки виходу до газорозподільних систем надається замовникам послуг транспортування відповідно до вимог цього Кодексу на гарантованій основі. Оператори газорозподільних систем для забезпечення транспортування природного газу, необхідного для покриття власних виробничо-технологічних витрат та втрат, замовляють потужність віртуальної точки виходу до газорозподільної системи відповідно до вимог даного Кодексу. Загальна потужність кожної віртуальної точки виходу до газорозподільної системи дорівнює сумі технічних потужностей усіх фізичних точок виходу до газорозподільної системи, які вона об`єднує

Таким чином, здійснення господарської діяльності відповідачем, як оператором ГРМ з розподілу природного газу, знаходиться у прямій залежності від того, які з газотранспортної системи позивача мають надходити до газорозподільної системи відповідача обсяги природного газу, які останній розподіляє приєднаним до його мережі споживачам. У випадку неукладання Додатку №1 відповідачем як замовником послуг транспортування не визначається замовлений обсяг потужності, право користування яким позивач як оператор газотранспортної системи надає на гарантованій (постійній) та/або переривчастій основі на річний, квартальний або місячний період.

Використання гарантованої та/або переривчастої потужності на добу наперед не обумовлюється підписанням вказаного додатку.

Отже, виходячи з змісту положень пунктів 2.3, 2.7 Договору, у випадку надання доступу до потужності на період однієї газової доби додатки №1 та №2 до Договору не укладаються (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 15 липня 2022 року у справі №921/184/21, від 26 липня 2022 року у справі №921/183/21, від 02 серпня 2022 року у справі №922/3303/21).

З огляду на викладене та те, що учасники ринку природного газу повинні дотримуватись правил визначених Кодексом ГТС у відповідній редакції на момент надання відповідних послуг, суд відхиляє аргументи скаржника про те, що Договором не передбачено умов отримання замовником послуг з розподілу потужності на добу наперед.

Відповідно до п.п.17,18 гл.1 розд.ІХ Кодексу ГТС, величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу. Оператор газотранспортної системи оприлюднює на своєму веб-сайті перелік точок входу/виходу, обсяг технічної, договірної та вільної потужності. Оператор газотранспортної системи зазначає про точки входу/виходу, для яких з точки зору технічних обмежень обсяг та вид потужності може відрізнятись в окремі періоди газового року.

Так, п.8 гл.1 розд. ХІ Кодексу ГТС встановлено, що якщо замовник послуг з транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

За змістом п.2 гл.2 розд. ХV Кодексу ГТС, оператор газотранспортної системи вчиняє дії, які дозволяють уникнути можливості виникнення перевантажень, зокрема стягує з замовника послуг транспортування додаткову оплату за перевищення потужності відповідно до договору транспортування.

Відповідно до п. 3.2 Договору Оператор має право стягувати із Замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим Договором.

У випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату, яка розраховується за формулою наведеною в п. 8.4 Договору.

За умовами п.8.4 Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 29 листопада 2017 року, підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу. У випадку перевищення Замовником розміру договірних потужностей у точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період газового місяця Замовник сплачує додаткову плату.

У п.п.11.2, 11.3 Договору передбачено, що оператор до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора. Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку.

Слід зазначити, що між сторонами було підписано перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу на газорозподільних станціях, де зазначено пункти приймання-передачі газу.

У відповідності до пп.4 п.2 гл.7 розд. III Кодексу ГТС оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та суміжним газовидобувним підприємством, оператором суміжної системи або прямим споживачем здійснюється відповідно до вимог цього розділу, технічної угоди (за наявності) та з урахуванням такого: приймання-передача природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільних станціях і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих сторін не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним.

В матеріалах справи наявні копії актів приймання-передачі природного газу на ГРС, оформлених та підписаних між сторонами за травень-грудень 2019 року в порядку, визначеному п.2 гл.7 розд. III Кодексу ГРС, у яких сторони підтвердили загальні обсяги переданого газу.

У межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень п.2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС).

Згідно матеріалів справи, позивач за результатами співставлення остаточних алокацій подач/відборів відповідачем природного газу до/з газотранспортної системи за травень-грудень 2019 року встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу.Як вбачається із звітів про використання замовленої потужності, оскільки відповідач не надав номінації на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, вважається, що замовник подав нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу, а тому вся потужність, яка була йому надана, є перевищенням замовленої договірної потужності. Відповідні звіти фіксують обсяги перевищення розміру використаної потужності над замовленою подобово.

Сумарні обсяги за результатами місяця (період травень - грудень 2019 року) містяться в актах приймання - передачі, які підписані сторонами та скріплені відтисками печаток без будь-яких заперечень чи зауважень. Зазначені акти приймання-передачі природного газу за спірний період складені згідно визначеного сторонами переліку точок комерційного обліку і підтверджують передачу обсягів природного газу в точках комерційного обліку. Водночас, даними актами приймання-передачі підтверджується фактична передача у спірний період обсягів природного газу позивачем у точках виходу з газотранспортної системи та їх прийняття відповідачем до газорозподільної системи.

Так, на підставі підтверджених між сторонами обсягів переданого природного газу у Актах приймання-передачі природного газу за спірний період, а також на підставі наявних в матеріалах справи реєстрів завантажених файлів АТ «Миколаївгаз» через електронну пошту та інтерфейс користувача Інформацйної платформи за травень - грудень 2019 року (форми №2,3,4), позивач встановив величину використаних відповідачем обсягів потужності точок входу/виходу та у відповідності до п.8.4 Договору здійснив розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці, а саме за період травня-грудня 2019 року у загальному розмірі 4 293 006,08 грн.

Відповідно до приписів п.3 гла.3 розд. IV Кодексу ГТС, обмін даними між уповноваженими особами користувачів інформаційної платформи та інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка.

Позивач в порядку, визначеному Кодексом ГТС та згідно п.8.4 Договору, направив відповідачу акти наданих послуг для їх підписання, звіти, які містять розрахунок перевищення розміру фактично використаної потужності над замовленою (договірною) потужністю та рахунки для проведення розрахунку за надані послуги перевищення замовленої (договірної) потужності.

Проте, отримавши акти наданих послуг за період травень-грудень 2019 року, Звіти про використання договірної потужності та рахунки за перевищення договірної потужності за період з травня по грудень 2019 року, відповідач у встановлений п.11.3 Договору, 2-денний строк з дати їх одержання акти не підписав та не надав своїх заперечень щодо обсягів наданих послуг транспортування природного газу в обсягах перевищення замовленої (договірної) потужності.

Посилання відповідача у листах на відсутність розрахунку вартості виставлених до оплати послуг та не отримання ним документів, передбачених п.8.4 Договору, не узгоджується зі змістом та умовами Договору, а також спростовується файлами звітів, рахунків, актів та реєстром їх завантаження до Інформаційної платформи.

Крім того, спірний Договір містить розділ VII "Тарифи", який передбачає, що вартість послуг розраховується, зокрема розподіл потужності, - за тарифами, які встановлюються Регулятором. Тарифи, передбачені п.7.1 цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

Постановою НКРЕКП №2001 від 21 грудня 2018 року встановлено тимчасові тарифи на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для AT «Укртрансгаз», яка в частині застосування тарифу для точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем набрала чинності з 01 травня 2019 року. На послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з фізичним розташуванням до газорозподільних систем в/з газотранспортну(ої) систему(и), встановлено тариф у розмірі 157,19 грн. за 1 000 м3 на добу без ПДВ.

За результатами дослідження актів наданих послуг суд встановив, що тариф, який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є тарифом, встановленим регулятором у відповідній точці виходу.

Згідно матеріалів справи, тариф який застосував позивач для розрахунку вартості перевищення замовленої потужності, є таким, що встановлений регулятором у відповідній точці виходу, а саме: 157,19 грн. за 1 000 м3 на добу без ПДВ.

За таких обставин суд дійшов висновку, що акти наданих послуг перевищення замовленої (договірної) потужності, звіти про використання замовленої потужності та рахунки на оплату за період травень-грудень 2019 року, які надані позивачем, є належними та допустимими доказами, які підтверджують заявлені позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 4 293 006,08 грн.

Відповідачем не здійснено оплату рахунків за перевищення замовленої (договірної) потужності за період травень - грудень 2019 року на загальну суму 4 293 006,08 грн., чим порушено умови п. п. 2, 5 4.1, 8.4 Договору, а також права та інтереси позивача, як кредитора у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст. 903 Циввльного Кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Пунктом 1 ч.1 ст. 530 Цивільного Кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача боргу за неоплачені послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за період травень-грудень 2019 року в розмірі 4 293 006,08 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Згідно ст.610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Законодавством передбачено, що порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Відповідно до п.13.5 Договору, у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим Договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставник Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальній сумі 488 519,65 грн. нараховану:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з 20.06.2019 по 19.12.2019 в розмірі 53 723,32 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з 20.07.2019 по 19.01.2020 в розмірі 29 997,76 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з 20.08.2019 по 19.02.2020 в розмірі 46 697,97 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з 20.09.2019 по 19.03.2020 в розмірі 44 469,56 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з 22.10.2019 по 21.04.2020 в розмірі 13 882,03 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з 20.11.2019 по 19.05.2020 в розмірі 53 557,57 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з 20.12.2019 по 19.06.2020 в розмірі 111 506,89 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з 21.01.2020 по 20.07.2020 в розмірі 134 684,54 грн.

Судом за допомогою програми «IpLex» перевірений розрахунок пені та встановлено, що розмір пені який підлягає задоволенню становить 487 667,39 грн., нарахована:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з 20.06.2019 по 19.12.2019 в розмірі 53 723,32 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з 20.07.2019 по 19.01.2020 в розмірі 29 990,51 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з 20.08.2019 по 19.02.2020 в розмірі 46 668,85 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з 20.09.2019 по 19.03.2020 в розмірі 44 424,58 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з 22.10.2019 по 21.04.2020 в розмірі 13 861,43 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з 20.11.2019 по 19.05.2020 в розмірі 53 453,79 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з 20.12.2019 по 19.06.2020 в розмірі 111 228,36 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з 21.01.2020 по 20.07.2020 в розмірі 134 316,55 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 852,26 грн. (488 519,65 грн. - 487 667,39 грн.) задоволенню не підлягають.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. 3 % річнихта інфляційні нарахування не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі ст.625 Цивільного Кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних у сумі 194 729,39 грн. нараховані:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з 20.06.2019 по 24.05.2021 в розмірі 18 918,55 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з 20.07.2019 по 24.05.2021 в розмірі 10 484,20 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з 20.08.2019 по 24.05.2021 в розмірі 16 472,61 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з 20.09.2019 по 24.05.2021 в розмірі 16 158,77 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з 22.10.2019 по 24.05.2021 в розмірі 5 186,79 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з 20.11.2019 по 24.05.2020 в розмірі 21 036,84 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з 20.12.2019 по 24.05.2021 в розмірі 46 220,17 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з 21.01.2020 по 24.05.2021 в розмірі 60 251,45 грн.

Судом за допомогою програми «IpLex» перевірений розрахунок 3% річних та встановлено, що розмір 3% річних який підлягає задоволенню становить 194 383,25 грн., нараховані:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з 20.06.2019 по 24.05.2021 в розмірі 18 891,72 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з 20.07.2019 по 24.05.2021 в розмірі 10 468,67 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з 20.08.2019 по 24.05.2021 в розмірі 16 447,03 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з 20.09.2019 по 24.05.2021 в розмірі 16 132,41 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з 22.10.2019 по 24.05.2021 в розмірі 5 177,86 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з 20.11.2019 по 24.05.2020 в розмірі 20 998,73 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з 20.12.2019 по 24.05.2021 в розмірі 46 131,62 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з 21.01.2020 по 24.05.2021 в розмірі 60 135,21 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 346,14 грн. (194 729,39 грн. - 194 383,25 грн.) задоволенню не підлягають.

Також, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні витрати в загальному розмірі 435 442,60 грн. нараховані:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з липня 2019 по квітень 2021 року в розмірі 34 099,96 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з серпня 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 20 997,34 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з вересня 2019 року по квітень 2021 в розмірі 35 619,41 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень 2019 року в розмірі 34 222,55 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 10 754,51 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 45 401,61 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 107 855,04 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з лютого 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 146 492,18 грн.

Судом за допомогою програми «IpLex» перевірений розрахунок інфляційних та встановлено, що розмір інфляційних який підлягає задоволенню становить 435 441,66 грн., нараховані:

- за послуги надані у травні 2019 року на суму 326 490,38 грн. за період з липня 2019 по квітень 2021 року в розмірі 34 099,96 грн.;

- за послуги надані у червні 2019 року на суму 188 974,51 грн. за період з серпня 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 20 997,19 грн.;

- за послуги надані у липні 2019 року на суму 311 206,14 грн. за період з вересня 2019 року по квітень 2021 в розмірі 35 618,97 грн.;

- за послуги надані у серпні 2019 року на суму 320 715,10 грн. за період з жовтня 2019 року по квітень 2019 року в розмірі 34 222,55 грн.;

- за послуги надані у вересні 2019 року на суму 108 616,10 грн. за період з листопада 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 10 754,51 грн.;

- за послуги надані у жовтні 2019 року на суму 463 674,40 грн. за період з грудня 2019 року по квітень 2021 року в розмірі 45 401,43 грн.;

- за послуги надані у листопаді 2019 року на суму 1 077 290,00 грн. за період з січня 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 107 854,87 грн.;

- за послуги надані у грудні 2019 року на суму 1 496 039,45 грн. за період з лютого 2020 року по квітень 2021 року в розмірі 146 492,18 грн.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 0,94 грн. (435 442,60 грн. - 435 441,66 грн.) задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.2 ч. 1 ст.129 ГПК України).

Керуючись ст.ст.2, 7, 11, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Миколаївгаз" (54000, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159; ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1; ; електронна пошта: ) заборгованості за надані послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності в сумі 4 293 006,08 грн., пені в розмірі 487 667,39 грн., 3% річних в розмірі 194 383,25 грн., інфляційних втрат в розмірі 435 441,66 грн. та судовий збір в розмірі 81 094,29 грн.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України

Повний текст рішення складено та підписано суддею 03.11.2023 (у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні).

Суддя Н.О. Семенчук