ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023 Справа № 914/1763/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Яворської В.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Дочірнього підприємства "Пілснер Україна", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Україна", с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області

про: стягнення заборгованості в розмірі 268 549,19 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Дочірнього підприємства "Пілснер Україна" до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Україна" про стягнення заборгованості в розмірі 268 549,19 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2023 р., справу № 914/1763/23 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 12.06.2023 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12.07.2023 року.

16.06.2023 р. позивачем подано на адресу суду заяву про забезпечення позову за вх. № 2367/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 19.06.2023 р., відмовлено у задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Пілснер Україна" про забезпечення позову за вх. № 2367/23 від 16.06.2023 р. у справі № 914/1763/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 12.07.2023 р., підготовче судове засідання у даній справі відкладено на 31.07.2023 р. з підстав, викладених у даній ухвалі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 31.07.2023 р., продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1763/23 на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 04.09.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 04.09.2023 р., закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1763/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.10.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області суду від 04.10.2023 р., розгляд справи по суті відкладено на 25.10.2023 р., з підстав, викладених в даній ухвалі.

25.10.2023 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

25.10.2023 р. від представника позивача на адресу суду в систему "Електронний суд" надійшли додаткові пояснення за вх. № 25841/23, в яких позивач просить розглянути справу № 914/1763/23 25.10.2023 року без участі повноважного представника позивача за наявними в матеріалах справи документами. Позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі.

25.10.2023 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 12.06.2023 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

23.10.2023 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 25544/23, у зв`язку з перебуванням повноважного представника відповідача в іншому судовому засіданні та неможливістю забезпечити явку іншого представника в судове засідання 25.10.2023 року у справі № 914/1763/23.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 25.10.2023 р. не здійснюється.

Стосовно клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 25544/23 від 23.10.2023 р., суд зазначає наступне.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 202 ГПК України, а саме: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997р., кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Судом також враховано, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004р.).

Суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

У зв`язку із клопотанням представника відповідача, що надійшло до суду за вх. № 23911/23 від 03.10.2023 р. про відкладення розгляду справи 04.10.2023 року, розгляд справи у судовому засіданні 04.10.2023 р. відкладено на 25.10.2023 р., про що відповідачу та представнику відповідача адвокату Рачкевич Н.В. на його електронну адресу скеровано ухвалу від 04.10.2023 р. у даній справі і явка представника відповідача в судове засідання 25.10.2023 р. не визнавалась судом обов`язковою.

У справі, що розглядається Господарським судом Львівської області, представником відповідача 23.10.2023 р. заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку повноважного представника у судове засідання 25.10.2023 р. (до клопотання доказів на підтвердження наведених у клопотанні підстав для відкладення судового засідання заявником не надано).

Відповідно до статті 42 Правил адвокатської етики, представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Відповідно до ч. 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Однак, оскільки представник відповідача не вчинив активних дій з метою реалізації процесуальних прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, зважаючи на необґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи повторну неявку в судове засідання представника відповідача, якого належно повідомлено про дату, час і місце судового засідання, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи за вх. № 25544/23 від 23.10.2023 р.

Суд констатує, що представник відповідача мав можливість в межах строку розгляду справи № 914/1763/23 скористатись процесуальними правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, зокрема, ознайомлюватися з матеріалами справи, в тому числі у приміщенні суду, робити з них витяги, копії; подавати докази в межах строку розгляду справи; брати участь у судових засіданнях; надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, тощо.

Зважаючи на вищевикладене, підстав для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 25.10.2023 р., визначених у ч. 2 ст. 202 ГПК України, не встановлено. А тому, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 25.10.2023 р. за відсутності представника відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани, вул. Шевченка, буд. 9А, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 841, ухвалу суду від 12.06.2023 р. про відкриття провадження у справі № 914/1763/23, відповідачем отримано 15.06.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 024, ухвалу суду 12.07.2023 р. про відкладення підготовчого засідання на 31.07.2023 р., відповідачем отримано 19.07.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 378, ухвалу суду від 04.09.2023 р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 914/1763/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.10.2023 р., відповідачем отримано 08.09.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Крім того, ухвали суду у даній справі направлялись відповідачу на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 03.10.2023 р. від представника відповідача надійшло на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 23911/23 та за вказаним клопотанням представника відповідача, розгляд справи № 914/1763/23 у підготовчому засіданні було відкладено ухвалою суду від 04.10.2023 р. на 25.10.2023 р.

Також, ухвала суду від 04.10.2023 р. направлялась на електронну адресу представника відповідача адвоката Рачкевич Н.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зазначена представником у клопотанні про відкладення розгляду справи за вх. № 23911/23 від 03.10.2023 р.

З огляду на вказане вище, відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи № 914/1763/23 Господарським судом Львівської області, проте, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

При цьому, суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання сторонами своїх доводів, заперечень, відзиву, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважних представників сторін не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/1763/23.

В судовому засіданні 25.10.2023 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає про те, що 01 лютого 2022 року між Дочірнім підприємством "Пілснер Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Україна" укладено договір поставки№18-КП/22. На виконання вказаного договору, позивачем було поставлено товар відповідачу на загальну суму 638 896,32 грн. Позивач зазначає, що покупцем було проведено оплату частково за поставлений товар на загальну суму 410 000,00 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 228 896,32 грн. основної заборгованості, 6 202,56 грн. - 3 % річних та 33 450,31 грн. - втрат від інфляції згідно приведених ним розрахунків, що містяться в матеріалах справи та стягнути понесені ним судові витрати.

Позиція відповідача.

В судові засідання з розгляду даної справи відповідач явки свого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 12.06.2023 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани, вул. Шевченка, буд. 9А, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 841, ухвалу суду від 12.06.2023 р. про відкриття провадження у справі № 914/1763/23, відповідачем отримано 15.06.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 024, ухвалу суду 12.07.2023 р. про відкладення підготовчого засідання на 31.07.2023 р., відповідачем отримано 19.07.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ "Укрпошта", щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 378, ухвалу суду від 04.09.2023 р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 914/1763/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 04.10.2023 р., відповідачем отримано 08.09.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Крім того, ухвали суду у даній справі направлялись відповідачу на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, ухвала суду від 04.10.2023 р. направлялась на електронну адресу представника відповідача адвоката Рачкевич Н.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зазначена представником у клопотанні про відкладення розгляду справи за вх. № 23911/23 від 03.10.2023 р.

Таким чином, відповідач у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України і належно обізнаний про розгляд справи № 914/1763/23 Господарським судом Львівської області.

Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України.

Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

01 лютого 2022 року між Дочірнім підприємством "Пілснер Україна" (постачальник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл Україна" (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено Договір поставки №18-КП/22 від 01 лютого 2022 року, пунктом 1.1 якого передбачено, що постачальник зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати товар на умовах, передбачених даним Договором.

На виконання укладеного Договору поставки, позивач здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 638 896,32 грн., відповідно до видаткових накладних, а саме: видаткова накладна № 5422 від 22.02.2022 року на суму 76 554,72 грн.; видаткова накладна №7033 від 06.05.2022 року на суму 412 011,36 грн.; видаткова накладна № 14632 від 21.10.2022 року на суму 95 781,60 грн.; видаткова накладна № 16144 від 11.11.2022 року на суму 30 244,32 грн.; видаткова накладна № 15702 від 11.11.2022 року на суму 24 304,32 грн.

Поставку товару здійснено позивачем відповідачу на загальну суму 638 896,32 грн.

Вказані видаткові накладні долучені позивачем до матеріалів справи, підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Для підтвердження факту поставки товару відповідачу, позивачем долучено також до матеріалів справи товарно-транспортні накладні, які підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

У відповідності до п.3.12 Договору поставки, право власності на поставлений Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичної передачі Товару і підписання сторонами товаросупровідних документів. Датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем відповідних товаро-транспортних та Видаткових накладних. Дата поставки, вказана у відповідній видатковій накладній відповідає даті вказаній у відповідній товаро-транспортній накладній.

Згідно п.6.5 Договору поставки, оплата за товар здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточннй рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з дня поставки товару. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця. Оплата товару, що поставляється в торгову точку Покупця, здійснюється шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточннй рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з дня першої поставки товару в нову торгову точку або РЦ.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 410 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, які позивачем долучено до матеріалів справи.

Відтак, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 228 896,32 грн. (638 896,32 грн. - 410 000,00 грн.) на час звернення позивача з позовом до суду.

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором поставки, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до Господарського суду Львівської області з даним позовом про стягнення з ТзОВ "Рітейл Україна" 228 896,32 грн. основної заборгованості, 6 202,56 грн. - 3 % річних та 33 450,31 грн. - втрат від інфляції, згідно приведених ним розрахунків, що містяться в матеріалах справи та стягнення понесених судових витрат.

Оцінка суду.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору поставки№18-КП/22 від 01 лютого 2022 року, у зв`язку з чим сторони набули взаємних прав і обов`язків.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абзац другий ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, з долучених до позовної заяви видаткових накладних та товарно-транспортних накладних слідує, що позивач поставив товар відповідачу за Договором на загальну суму 638 896,32 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 410 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями, які позивачем долучено до матеріалів справи.

Таким чином, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 228 896,32 грн. (638 896,32 грн. - 410 000,00 грн.) на час ухвалення рішення судом у даній справі.

Станом на день ухвалення рішення судом, доказів в спростування вищенаведених обставин та щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, протилежного суду не доведено, а відтак основна заборгованість відповідача перед позивачем у даній справі становить 228 896,32 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідач проти наявності зазначеної заборгованості за договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Стосовно нарахованих позивачем 6 202,56 грн. - 3 % річних та 33 450,31 грн. - втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Відповідно до постанови Пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Стосовно нарахованих позивачем 6 202,56 грн. - 3% річних, суд зазначає, що періоди розрахунку повинні визначатись з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами та беручи до уваги дати проплат відповідача, тому розрахунок повинен здійснюватись за наступні періоди: 16.03.2022 р.-03.05.2022 р. із суми заборгованості 76 554,00 грн. - 308,31 грн.; 28.05.2022 р.-13.06.2022 р. із суми заборгованості 238 566,08 грн. - 333,34 грн.; 14.06.2022 р. -17.10.2022 р. із суми заборгованості 178 566,08 грн. - 1 849,26 грн.; 18.10.2022 р.-22.05.2023 р. із суми заборгованості 78 566,08 грн. - 1 401,27 грн.; 12.11.2022 р.-22.05.2023 р. із суми заборгованості 95 781,60 грн. - 1 511,51 грн.; 03.12.2022 р.-22.05.2023 р. із суми заборгованості 30 244,32 грн. - 425,08 грн.; 03.12.2022 р.-22.05.2023 р. із суми заборгованості 24 304,32 грн. - 341,59 грн. Загальна сума 3% річних, за розрахунком суду, становить 6 170,36 грн., із врахуванням вказаних періодів.

Здійснивши перерахунок 3 % річних, суд вважає, що обгрунтований є розрахунок наведений вище, і таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в розмірі 6 170,36 грн. В задоволенні решта позовних вимог, щодо стягнення 3 % річних, суд відмовляє позивачу, у зв`язку із безпідставністю нарахування таких.

Стосовно нарахованих позивачем 33 450,31 грн. втрат від інфляції, суд зазначає, що періоди розрахунку повинні визначатись з урахуванням прострочення відповідачем сплати грошового зобов`язання, порядку розрахунків погодженого сторонами та беручи до уваги дати проплат відповідача, тому розрахунок повинен здійснюватись за наступні періоди: 16.03.2022 р.-03.05.2022 р. із суми заборгованості 76 554,00 грн. - 2 373,17 грн.; 28.05.2022 р.-13.06.2022 р. із суми заборгованості 238 566,08 грн. - 0 грн.; 14.06.2022 р. -17.10.2022 р. із суми заборгованості 178 566,08 грн. - 17 199,49 грн.; 18.10.2022 р.-22.05.2023 р. із суми заборгованості 78 566,08 грн. - 4 091,72 грн.; 12.11.2022 р. - 22.05.2023 р. із суми заборгованості 95 781,60 грн. - 4 988,31 грн.; 03.12.2022 р.- 22.05.2023 р. із суми заборгованості 30 244,32 грн. - 1 353,94 грн.; 03.12.2022 р. - 22.05.2023 р. із суми заборгованості 24 304,32 грн. - 1 088,02 грн. Загальна сума втрат від інфляції, за розрахунком суду, становить 31 094,65 грн., із врахуванням вказаних періодів.

Здійснивши перерахунок втрат від інфляції, суд вважає, що обгрунтований є розрахунок наведений вище, і таким чином до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає втрат від інфляції в розмірі 31 094,65 грн. В задоволенні решта позовних вимог, щодо стягнення втрат від інфляції, суд відмовляє позивачу, у зв`язку із безпідставністю нарахування таких.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі, доказів оплати відповідачем позивачу зазначених вище сум, як основної заборгованості, так і 3% річних та втрат від інфляції, а також доказів в спростування наведених обставин, відповідачем, суду не надано.

Відповідач проти наявності зазначеної заборгованості за договором не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

У матеріалах справи відсутні докази, що Договір поставки №18-КП/22 від 01 лютого 2022 року визнавався судом недійсним чи неукладеним, договірними сторонами розірваний чи змінений не був.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України). Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, перевіривши розрахунок позовних вимог, здійснивши свій перерахунок 3 % річних та втрат від інфляції із врахуванням дат проведених відповідачем оплат за Договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 228 896,32 грн. основної заборгованості, 6 170,36 грн. - 3% річних та 31 094,65 грн. втрат від інфляції, є обгрунтованими та підтверджені матеріалами справи, не спростовані відповідачем, а тому підлягають до задоволення в даному розмірі і стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних та втрат від інфляції, суд відмовляє за безпідставністю такого нарахування.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 4 028,24 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 5965 від 29.05.2023 р.

На підставі положень ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на відповідача в сумі 3 992,42 грн., а решта суму судового збору залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 2 ст. 178, ч. 9 ст. 165, ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч.3 ст.222, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл Україна" (81118, Львівська область, Пустомитівський район, с. Ставчани, вул. Шевченка, буд. 9А; код ЄДРПОУ №36808029) на користь позивача: Дочірнього підприємства "Пілснер Україна" (02660, м. Київ, вул. Віскозна, 32; код ЄДРПОУ № 25396329) 228 896,32 грн. основної заборгованості, 6 170,36 грн. - 3% річних, 31 094,65 грн. втрат від інфляції та 3 992,42 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 03.11.2023 р.

Суддя Долінська О.З.