ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2023 Справа № 914/2377/23

За позовом: Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго, м. Львів

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , с. Сокільники Львівської області

про стягнення 18 438, 19 грн.

Cуддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Лазаренко С.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Коцелко Юлія Володимирівна - представник

від відповідача: не з`явився

Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 18 438, 19 грн за договором від 01.03.2011 № 4867/А.

Ухвалою суду від 08.08.2023 відкрито провадження у справі № 914/2377/23 за правилами спрощеного позовного провадження та судове засідання призначено на 04.09.2023.

Хід розгляду справи викладено у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 09.10.2023 судове засідання відкладено на 30.10.2023.

В судове засідання, 30.10.2023, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та у додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача в судові засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, ухвали суду були скеровані відповідачу за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача та на адресу суду не повернуті відділенням поштового зв`язку.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 30.10.2023 справу розглянуто по суті, оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Львівське міське комунальне підприємство Львівтеплоенерго (надалі позивач) звернулось в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення 18 438, 19 грн за договором від 01.03.2011 № 4867/А.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 01.03.2011 між сторонами у справі був укладений договір № 4867/А про постачання теплової енергії (надалі договір). Відповідно до умов договору позивач зобов`язувався постачати теплову енергію в гарячій воді до приміщення, розташованого за адресою: м. Львів, вул. Скорини, 32, а відповідач зобов`язувався її отримувати і оплачувати за встановленими тарифами на умовах і в терміни, передбачені договором, своєчасно і в повному обсязі.

Відповідач свої договірні зобов`язання по оплаті теплової енергії не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за період з 01.10.2021 по 31.01.2023 в розмірі 18 438, 19 грн. Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим він звернувся до суду з цим позовом.

Позиція відповідача.

Відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не надав.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно із ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2011 між сторонами у справі був укладений договір № 4867/А про постачання теплової енергії. Згідно з умовами цього договору теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачу теплову енергію для опалення та здійснювати гаряче водопостачання в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію для опалення та гаряче водопостачання за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Згідно п.п. 3.2.2. договору споживач зобов`язується, виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені даним договором.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що споживач до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, сплачує теплопостачальній організації вартість гарячого водопостачання, фактично спожитої теплової енергії для опалення та щомісячну величину плати за приєднане теплове навантаження.

Відповідач не від`єднаний від мереж ЛМКП Львівтеплоенерго та є споживачем його послуг. Зокрема, відповідач зобов`язаний сплачувати отримані послуги за двоставковим тарифом, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.11.2021 № 972 Про встановлення ЛМКП Львівтеплоенерго тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869, двоставковий тариф на послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - це грошовий вираз двох окремих частин тарифу умовно-змінної (фактично спожита теплова енергія) та умовно-постійної (теплове навантаження).

Обсяг теплової енергії на загальнобудинкові потреби на опалення (в рахунку ФВБС) - це витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку без врахувань обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 1 Закону України від 09.11.2017 №2189-VIІІ Про житлово- комунальні послуги (надалі Закон № 2189) плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиту комунальну послугу, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкової системи теплопостачання тощо).

Оскільки, відповідно до Закону № 2189 у багатоквартирному будинку усім категоріям споживачів (фізичним та юридичним особам) надаються комунальні послуги з постачання теплової енергії, то всі споживачі за індивідуальними договорами в разі розташування їх приміщень в багатоквартирному житловому будинку, повинні оплачувати плату за абонентське обслуговування.

Абзаци 2, 3 п. 39 постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води передбачають, що споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Також споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Таким чином, у відповідача існує обов`язок щодо оплати за абонентське обслуговування та плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, згідно наведених вище норм законодавства.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно ч. 1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 4 ст. 538 ЦК України передбачає, що якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посіпається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своїх правових позицій, однак представник відповідача в судові засідання не з`явився, відзиву у справі не подав, позовні вимоги не заперечив.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 18 438, 19 грн.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства Львівтеплоенерго (79040, м. Львів, вул. Д. Апостола, 1, ) суму в розмірі 21 122, 19 грн, з яких:

- 18 438, 19 грн заборгованості;

- 2 684, 00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2023 року.

Суддя Манюк П.Т.