ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2023 р. Cправа № 902/128/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Данелюк Х.О.,

представника позивача - Шеремети М.П.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тас Агро Захід" (вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "OCH BONT" (ал. Грюнвальдська, 299, м. Гданськ, Польща, 80-314)

про стягнення заборгованості в розмірі 2 069 779,47 злотих Республіки Польща,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Тас Агро Захід" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "OCH BONT" 2 069 779,47 злотих Республіки Польща, обґрунтована неналежним виконання відповідачем умов Контракту №2 від 24.06.2022 в частині оплати поставленої продукції.

Територіальна підсудність справи позивачем обрана з підстав визначення у п. 9.2. Контракту №2 від 24.06.2022 судового вирішення спорів між сторонами по місцю реєстрації продавця (позивача).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2023 вказану позовну заяву передано на розгляд судді Тварковському А.А.

Ухвалою суду від 01.02.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/128/23 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.07.2023 об 11:00 год. Цією ж ухвалою провадження у справі №902/128/23 зупинено до 25.07.2023 у зв`язку із зверненням з клопотанням про вручення судових документів.

Так, доказів наявності у відповідача представництва в Україні позивачем не надано.

Відповідно до ст. 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Оскільки відповідачем у справі є іноземний суб`єкт господарювання (юридична особа створена за законодавством республіки Польща - Товариство з обмеженою відповідальністю "OCH BONT"), то до правовідносин щодо повідомлення іноземної сторони про розгляд справи застосовано положення Договору між Україною і Республікою Польща про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993.

07.03.2023 до суду від позивача надійшов супровідний лист до якого додано нотаріально засвідчений переклад документів на польську мову у трьох примірниках.

Суд листом від 08.03.2023 № 902/128/23/445/23 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про направлення судового доручення про вручення документів відповідачу через Окружний суд м. Гданськ.

07.07.2023 до суду від Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов супровідний лист від 05.07.2023 №34845/12.4-23/вх.33924/12.4-23 з підтвердженням виконання судового доручення. Судові документи 25.05.2023 вручено уповноваженому представнику Товариства з обмеженою відповідальністю "OCH BONT" Vita Kilbovych.

Ухвалою суду від 17.07.2023 за клопотанням представника позивача останньому забезпечено участь у судових засіданнях у справі №902/128/23 у суді першої інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Враховуючи настання визначеної дати, ухвалою суду від 25.07.2023 провадження у справі №902/128/23 поновлено.

Виконавши завдання підготовчого провадження, оскільки відповідача про дату, час та місце розгляду справи було належним чином повідомлено, а також те, що учасникам справи надано достатньо часу для реалізації прав та обов`язків в межах підготовчого провадження, ухвалою суду від 25.07.2023 закрито таку стадію судового процесу та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.10.2023. Цією ж ухвалою провадження у справі №902/128/23 зупинено до 26.10.2023 у зв`язку із зверненням з клопотанням про вручення судових документів.

Суд листом від 08.03.2023 № 902/128/23/445/23 звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про направлення судового доручення про вручення документів відповідачу (ухвали від 25.07.2023) через Окружний суд м. Гданськ.

Враховуючи настання визначеної дати, ухвалою суду від 26.10.2023 провадження у справі №902/128/23 поновлено.

На визначений час у судове засідання 26.10.2023 з`явився представник позивача, який заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

У визначений судом строк відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд, з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, статтею 15 Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (Україна та Республіка Польща приєднались до цієї Конвенції), зокрема, встановлено, що кожна договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

Враховуючи, що з дати направлення першого судового доручення у цій справі пройшло понад шість місяців, враховуючи отримання відповідачем позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі №902/128/23, суд вправі постановити рішення у справі з огляду на приписи ст. 15 Конвенції.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

24.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тас Агро Захід" (Продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "OCH BONT" (Покупець, відповідач) укладено Контракт №02 (Контракт), відповідно до п. 1.1. якого Продавець продає, а Покупець оплачує і приймає сільськогосподарську продукцію кукурудзу урожаю 2021 року українського походження на умовах поставки, зазначених у цьому Договорі, інвойсах і супровідних документах.

Умови поставки згідно ІНКОТЕРМС 2010. Умови поставки товару вказуються в цьому Договорі. Інвойс на кожну окрему поставку є невід`ємною частиною контракту (пп. 1.2., 1.3. Контракту).

Пунктом 2.1. сторони погодили об`єм по Контракту - 2000 тон +/-3% за вибором Продавця.

Ціна по Контракту становить 1350,00 Польських Злотих та конвертується у Євро за курсом, що узгоджується обома сторонами в день оплати (п. 2.2. Контракту).

Відповідно до п. 4.1. Контракту 100% оплата товару проводиться в Євро прямим банківським переказом згідно з умовами оплати, не пізніше ніж через 7 календарних днів з моменту вивантаження Товару у Місці поставки і підписання Акту приймання-передачі.

Будь-який спір, що виникає зі змісту відносин між Покупцем і Продавцем, вирішуються в судовому порядку відповідно до закону. Суди, що володіють юрисдикцією - по місцю реєстрації Продавця (п. 9.2. Контракту).

Згідно із п. 11.1. Контракту цей контракт діє з моменту його підписання обома сторонами до 31.12.2023.

Додатковою угодою №1 від 26.07.2022 сторони внесли зміни до п. 5.4. Контракту, визначивши базис поставки - DAP-Poznan (Горжельня Луково Lukowo 10, 64-600 Lukowo) та/або Pleszew (Borucin 19, 63-300 Pleszew).

Окрім того, Додатковою угодою №2 від 26.07.2022 до Контракту сторони доповнили адреси вивантаження.

З 28.07.2022 по 12.08.2022 позивач поставив відповідачу кукурудзу урожаю 2021 року у кількості 1 964,14 тон, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін Актами приймання-передачі від 05.08.2022 в кількості 1099,460 метричних тон та від 12.08.2022 в кількості 864,680 метричних тон.

Враховуючи ціну по Контракту - 1350 злотих Республіки Польща, загальна вартість поставленого Товару становить 2 651 589 злотих Республіки Польща.

Поряд з цим відповідач за поставлений Товар розрахувався частково на суму 133 949,74 Євро, що в еквіваленті на день проплати сукупно становить 581 809,53 злотих Республіки Польща та підтверджується банківськими виписками по рахунку позивача.

Несплата решти вартості поставленого Товару на суму 2 069 779,47 злотих Республіки Польща слугувала підставою для звернення позивача із відповідним позовом до суду.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Стаття 366 ГПК України визначає, що підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права або зміна раніше обраного права можуть бути здійснені учасниками правовідносин у будь-який час, зокрема, при вчиненні правочину, на різних стадіях його виконання тощо.

Частиною 1 ст. 43 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України. Право, що застосовується до договору, охоплює, в тому числі права та обов`язки сторін; виконання договору; наслідки невиконання або неналежного виконання договору (ст. 47 вказаного Закону).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Як уже зазначалося, територіальна підсудність справи позивачем обрана з підстав визначення у п. 9.2. Контракту №2 від 24.06.2022 судового вирішення спорів між сторонами по місцю реєстрації продавця (позивача).

Отже, судом встановлено договірне погодження сторонами розгляду цієї справи в Господарському суді Вінницької області, враховуючи місценаходження позивача.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Контракт №2 від 24.06.2022.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, ним в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Контрактом не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару на суму 2 069 779,47 злотих Республіки Польща, враховуючи, що загальна вартість поставки склала 2 651 589 злотих Республіки Польща та відповідач за поставлений Товар розрахувався частково на суму 581 809,53 злотих Республіки Польща (2 651 589 - 581 809,53 = 2 069 779,47). Водночас зобов`язання з оплати вартості поставленого товару в силу п. 4.1. Контракту є простроченим за спливом 7 календарних днів з моменту вивантаження Товару у Місці поставки і підписання Акту приймання-передачі.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідача перед позивачем слідує з умов укладеного між сторонами Контракту, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості. Водночас суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Також суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц, згідно якої гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, не суперечить чинному законодавству. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18), від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц (провадження №14-446цс18) та від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц (14-360цс19).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи викладене, правомірним є стягнення суми боргу у злотих Республіки Польща, як викладено позивачем у прохальній частині позовної заяви.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача в сумі 262 034,08 грн (відповідно ставки судового збору, виходячи з еквіваленту заборгованості в гривні станом на дату подання позову 27.01.2023 (17 468 938,73 грн; міжбанківський курс злотого Республіки Польща становив 8,44 грн). За відсутності відповідного клопотання позивача, суд не вирішує питання повернення надмірно сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "OCH BONT" (ал. Грюнвальдська, 299, м. Гданськ, Польща, 80-314, номер KRS: ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тас Агро Захід" (вул. Героїв Майдану, буд. 63, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, 22500, ) 2 069 779,47 злотих Республіки Польща - основного боргу за Контрактом №2 від 24.06.2022 та 262 034,08 гривень - витрат на сплату судового збору.

3. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати позивачу до електронного кабінету ЄСІТС, відповідачу - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; представника позивача Шеремети М.П. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Повне рішення складено 06 листопада 2023 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу - ал. Грюнвальдська, 299, м. Гданськ, Польща, 80-314.