ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023м. ДніпроСправа № 904/4659/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,

дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/4659/23

за позовом Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

до Фізичної особи - підприємця Федорець Владислава Петровича

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 16.08.2023 за вих. №154929/70.2.2. до Фізичної особи - підприємця Федорець Владислава Петровича (далі - відповідач) про стягнення 260.965,34 грн, з яких 150.641,40 грн заборгованості за кредитом та 110.323,94 грн заборгованості за процентами.

Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4659/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.08.2023.

Ухвалою від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

Через відділ документального забезпечення 05.10.2023 від відповідача надійшов відзив, у якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Відповідач приєднався до публічної пропозиції позивача про укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів. Позивач стверджує, що перерахував на користь відповідача грошові кошти, однак відповідач їх не повернув, що і стало підставою звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач позовні вимоги не визнає та наголошує, що ані у анкеті-заяві, ані у договорі процентна ставка не зазначена. Обґрунтовуючи обрану правову позицію відповідач послався на постанову Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) та висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19).

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: укладення договору; надання кредиту; строку дії договору; настання строку повернення кредиту; повернення кредиту; правомірності нарахування процентів.

Суд встановив, 16.05.2019 відповідач звернувся до позивача із заявою-договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та Правил обслуговування корпоративних клієнтів.

10.04.2020 між позивачем (далі позивач, банк) та відповідачем (далі відповідач, позичальник) було укладено Заяву - договір №ID8007023 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - кредитний договір), відповідно до п. 1.1 умов якого за наявності вільних коштів банк зобов`язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

Розділом 2 кредитного договору визначено такі умови надання кредиту:

розмір кредиту 250.000,00 грн (п. 2.1);

валюта кредиту гривня (п. 2.2);

розмір процентної ставки за користування кредитом (далі проценти) 48% річних (п.2.3.1);

розмір комісійної винагороди за видачу кредиту не передбачається (п. 2.3.2);

термін і порядок погашення кредиту: погашення основного боргу за кредитом, сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення договору, числа в яке було укладено договір. Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно з Графіком погашення кредиту (календарного числа дати укладення договору). У разі внесення платежу в розмірі, що перевищує плановий платіж, сума грошових коштів, сплачених позичальником, зараховується банком в рахунок погашення наступного платежу та погашається в день згідно з Графіком; сума яка лишилася після сплати планового платежу, перераховується на погашення заборгованості (тіла кредиту) позичальника за кредитом шляхом коригування останнього ануїтетного платежу. Розмір останнього ануїтетного платежу (останніх платежів) може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу, встановленого згідно з умовами договору (графіком погашення) кредиту і буде становити суму фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати позичальником усіх попередніх ануїтетних платежів (п. 2.4.1);

строк кредиту 36 місяців з дати укладення договору (п. 2.7).

Відповідно до пункту 3.1 кредитного договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно з графіком погашення кредиту.

Остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно з пунктом 2.7 цього договору (п. 3.2 кредитного договору).

Цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є кредитним договором (п. 4.1 кредитного договору).

Згідно з пунктом 4.2 кредитного договору цей договір є договором приєднання у визначенні статті 634 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим: умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.com.ua та укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому (п.4.2.1); вимоги щодо зміни або розірвання цього договору після набрання ним чинності пред`являються й підлягають задоволенню відповідно до положень цього договору та законодавства України (п. 4.2.4).

Строк дії договору встановлений в розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в AT "Таскомбанк" (п. 4.3 кредитного договору).

Дата підписання заяви-договору шляхом накладення електронних підписів обох сторін вважається датою укладення договору (п. 4.5 кредитного договору).

На виконання умов укладеного між сторонами договору позивач перерахував на користь відповідача 250.000,00 грн, проти чого не заперечує і відповідач у відзиві.

Оскільки відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до відповідача з повідомленням-вимогою від 01.09.2022 за № (арк. 209, том 1). В якості доказів направлення позивач долучив до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, накладну №9204 від 02.09.2023 та фіскальний чек від 02.09.2023 (арк. 210, том 1).

Наведені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є 150.641,40 грн заборгованості за тілом кредиту та 110.323,94 грн заборгованості за процентами.

З огляду на встановлений ст. 204 ЦК України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Заяву-договір № ID8007023 від 10.04.2020 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК (продукт Кредит на розвиток бізнесу) та Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, цей договір є договором приєднання у визначенні ст. 634 ЦК України, у зв`язку із чим:

Умови цього договору визначаються банком та доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.ua і укладається лише шляхом приєднання до договору в цілому (підпункт 4.2.1 кредитного договору).

Пунктом 4.5 кредитного договору встановлено, що дата підписання Заяви-договору шляхом накладання електронних підписів обох сторін вважається датою укладання договору.

Тобто, датою укладання кредитного договору є 10.04.2020.

Згідно з п. 4.3 кредитного договору, строк дії договору визначений в розділі 18 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК.

В пункті 18.2.6 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК визначено, що договір, а саме обслуговування кредиту клієнта, набирає чинності з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання до Правил надання банківських послуг та обслуговування корпоративних клієнтів, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

Пунктом 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК встановлено, що при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчить про приєднання клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/Інтернет клієнт банк ТАС24/Бізнес або у формі обміну паперової/електронної інформації, або у будь якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом першого підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Судом встановлено, що Заява-договір підписана відповідачем відповідно до п. 18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК з використанням електронно-цифрового підпису клієнта.

Таким чином, відповідач, підписавши Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ Таскомбанк на укладання договору банківського рахунку та комплексного надання послуг та Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ Таскомбанк, погодився з умовами вищевказаних Правил, які є невід`ємною частиною Заяви-договору.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором, укладеним шляхом приєднання клієнта до публічної оферти.

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки, умови договорів приєднання розробляються банком, останній має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вище встановлено судом і не спростовано відповідачем, банк, на виконання умов кредитного договору, надав позичальнику кредит у розмірі 250.000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку долученою до матеріалів справи.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання за договором належним чином.

Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За умовами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

В пункті 2.4.4 кредитного договору сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у додатку 1 до цього договору та доступний клієнту у системі ТАС24 Бізнес.

Відповідно до п. 2.5 кредитного договору, починаючи з наступного повного календарного місяця від дати укладення кредитного договору забезпечити чисті обороти (грошові надходження на рахунок позичальника від основної діяльності реалізації продуктів та товарів, виконання робіт, надання послуг) за своїм поточним рахунком, відкритим у банку, в сумі не менше 0,00 грн в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться банком щомісячно.

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору позичальник забезпечує наявність на своєму поточному рахунку грошових коштів у сумі, необхідній для сплати щомісячних платежів згідно графіка погашення кредиту.

За змістом п. 3.2 договору остаточне погашення за кредитом позичальник повинен здійснити не пізніше терміну згідно п. 2.7 цього договору, тобто 36 місяців з дати укладання договору.

Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК, повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.

Судом було встановлено, що між сторонами укладено Додаток 1 до Заяви-договору №ID8007023, що є Графіком погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту, відповідач має здійснювати погашення суми кредиту (250.000,00 грн) протягом 36 місяців, з урахуванням суми процентів за кредитом.

Отже, останнім днем для повернення відповідачем кредитних коштів банку, відповідно до графіку погашення основної суми боргу та процентів за кредитом, є 10.04.2023.

За приписами статті 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію.

Пунктами 42-43 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 (далі - Положення) зазначено, що підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи банку (паперові та електронні) залежно від виду операції та типу контрагентів класифікують за такими ознаками: 1) за місцем складання: зовнішні (одержані від клієнтів, державних виконавців та інших банків); внутрішні (оформлені в банку); 2) за змістом: касові; меморіальні (для здійснення безготівкових розрахунків із банками, клієнтами, списання коштів з рахунків та внутрішньобанківських операцій) (п. 44 Положення).

Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п. 57 Положення).

Банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні (п. 58 Положення).

Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 за №89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку (п. 60 Положення).

Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення).

Таким чином, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Доказом наявності заборгованості у спорах, що виникають з кредитних відносин, є бухгалтерський документ у формі виписки банку по рахунку позичальника, де відображаються усі операції, які відбуваються з коштами.

З огляду на наведене, банківські виписки по рахунку відповідача (арк. 26-208, том 1) є належними доказами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між банком та позичальником, виконання банком у повному обсязі своїх зобов`язань за договором, надання відповідачу/позичальнику кредитних коштів у відповідних розмірах та неналежне виконання останнім своїх грошових зобов`язань за зазначеним договором у встановлених договором розмірі та строки.

З наявних у матеріалах справи банківських виписок за період з 30.04.2020 до 12.06.2023 вбачається часткове погашення відповідачем на рахунок позивача кредитних коштів.

За умовами частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як передбачено частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Зі змістом п. 2.3.1 кредитного договору, розмір процентної ставки за користування кредитом 48 % річних.

Відповідно до п. 2.7 кредитного договору, строк кредиту: 36 місяців з дати укладення договору.

Пунктом 2.4.1 кредитного договору встановлено, що порядок погашення заборгованості за кредитом та сплата процентів щомісяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем укладання договору та числа, в яке було укладено договір. Погашення ануїтетного платежу здійснюється в день згідно Графіка погашення кредиту (календарного числа дати укладання договору).

Однак, із поданих позивачем банківських виписок по рахункам позичальника за період з 30.04.2020 до 12.06.2023 вбачається, що з 29.12.2021 погашення заборгованості за тілом кредиту припинилось, а погашення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом припинилося з 31.01.2022.

Так згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №ID8007023 від 10.04.2020, відповідачем частково було погашено суму основного боргу та відсотки за користування кредитом, у зв`язку із цим, станом на 12.06.2023 у відповідача утворилася прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 150.641,40 грн та 110.323,94 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №906/310/19.

Відповідно до п. 18.2.1.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ ТАСКОМБАНКТ, повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві (згідно графіку погашення кредиту). Банк здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку клієнта в строки і в розмірах, передбачених умовами договору. Остаточний строк погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Сторони домовились, що згідно зі ст.ст. 212, 651 ЦК України при порушені клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених цим розділом Правил, Банк на свій розсуд, починаючи з 91-го дня порушення зобов`язання, має право змінити умови користування кредитом, встановивши інший строк його повернення. При цьому Банк направляє клієнту повідомлення із зазначенням дати повернення кредиту (Банк здійснює інформування клієнта на свій вибір або письмово, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта). При непогашенні заборгованості за кредитом у строк, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня від дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою.

Відповідно до п. 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів АТ ТАСКОМБАНКТ, при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених розділом 18.2 Правил, в т.ч. у разі порушення цільового використання кредиту, банк, на свій розсуд, має право, зокрема змінити умови видачі та надання кредиту вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування, комісії з управління кредитом, виконання інших зобов`язань за кредитом у повному обсязі шляхом надсилання повідомлення. При цьому, згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України за зобов`язаннями, строки виконання яких настали, строки вважаються такими, що настали в зазначену у повідомленні дату. В цю дату клієнт зобов`язується повернути банку всю суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк користування кредитом, повністю виконати інші зобов`язання за кредитом.

Як вище встановлено судом, 02.09.2022 позивач, відповідно до пп. 18.2.1.2, 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК, направив відповідачу повідомлення-вимогу №14995170.22 від 01.09.2022 щодо дострокового повного повернення кредиту за кредитним договором №ID8007023 від 10.04.2021. Вимогою позивач повідомив відповідача, що банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів), а позичальник відповідно зобов`язаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санкції (пеня, штраф) незалежно від строку настання виконання зобов`язань за кредитним договором, у випадках передбачених Кредитним договором, на підставі вимоги банку. Вказаним листом позивач вимагав повернути кредит та сплати нараховані проценти, а також штрафні санкції (пеня, штраф) протягом 10 календарних днів з дати одержання повідомлення, але в будь якому випадку не пізніше 15 календарних днів з дати направлення банком повідомлення клієнту. На підтвердження надсилання вказаного листа-вимоги, позивачем долучено до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, накладну №204 від 02.09.2023 та фіскальний чек від 02.09.2023 (арк. 210, том 1).

Матеріали справи свідчать, що банк повідомив позичальника про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни, однак позичальник зазначені порушення не усунув, заборгованість не сплатив.

Таким чином, у порядку частини 2 ст. 1050 ЦК України та пп. 18.2.1.2, 18.2.2.3.2 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ ТАСКОМБАНК, у банку виникло право вимагати дострокового повернення повної суми кредиту та сплати процентів.

Відтак, позивач правомірно звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд стягнути повну суму залишку заборгованості по тілу кредиту в сумі 150.641,40 грн та 110.323,94 грн заборгованості за відсотками.

Враховуючи все вищенаведене у сукупності, суд приходить до висновку, що строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань є таким, що настав.

Станом на дату звернення позивачем до суду із даним позовом, так і станом на дату розгляду даної справи, в матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення кредитних коштів за кредитним договором, а також сплати відсотків за користування кредитом в строки та в обсязі, обумовлені сторонами в договорі.

З урахуванням зазначеного, за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем з погашення отриманого кредиту в розмірі 150.641,40 грн та 110.323,94 грн відсотків за користування кредитом. Протилежного суду не доведено. Доказів повернення кредитних коштів у повному обсязі та у строки, визначені сторонами, до суду не подано.

Оскільки відповідач не у повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що ним не спростовано шляхом подання відповідних доказів, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Відповідач контррозрахунку не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, однак вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом заперечив, оскільки саме їх розмір на час укладання договору позивачем відповідачу не був повідомлений і відповідач не був із ним ознайомлений.

Суд зауважує, що згідно з приписами ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Також, господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15), оскільки за змістом ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, тоді як постанови Верховного Суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №922/239/22, від 03.03.2020 у справі № 916/806/19, від 10.06.2020 у справі № 914/2259/17, від 29.01.2019 у справі №922/595/18 (п. 50).

Посилання відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) суд визнає доречними, однак викладені у зазначеній постанові висновки відповідач розтлумачив на свою користь і таке тлумачення суд визнає хибним з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Дійсно, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку це позивач, а не відповідач, оскільки саме позивач здійснює кредитування відповідача і саме позивач визначає умови такого кредитування, а відповідач вирішує чи приєднуватися до визначених позивачем умов, чи не приєднуватися).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються саме банком /а не позичальником/, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Взявши до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) і на яку послався саме відповідач, суд встановив, що ПРАВИЛА ОБСЛУГОВУВАННЯ КОРПОРАТИВНИХ КЛІЄНТІВ В АТ «ТАСКОМБАНК», які розміщені на сайті позивача, затверджені рішенням правління АТ «ТАСКОМБАНК» (Протокол №15-6 від 09.04.2019) і введені в дію 26.04.2019 наказом Голови Правління АТ «ТАСКОМБАНК» №82-од від 25.04.2019, а відповідач до вказаних правил приєднався 10.04.2020 /тобто після введення останніх в дію/.

Суд також акцентує увагу на тому, що підписуючи заяву-договір №ID8007023 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» (продукт «Кредит на розвиток бізнесу») відповідач був ознайомлений і з тим, що цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «Таскомбанк» та цінові параметри продукту є Кредитним договором (п. 4.1 договору).

Більш того, відповідач був ознайомлений і з тим, що умови договору визначаються саме банком, тобто позивачем, а не відповідачем і доводяться до загалу шляхом розміщення його на офіційному сайті банку http://www.tascombank.ua та укладається шляхом приєднання до договору в цілому (п. 4.2.1 договору).

Аналогічна правова позиція про підставність задоволення позовних вимог викладена у постанові Північного апеляційного господарського суду від 08.08.2023 у справі №910/13985/22 та у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2023 у справі №904/9238/21.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 150.641,40 грн заборгованості за тілом кредиту та 110.323,94 грн заборгованості за відсотками підлягають задоволенню у заявленому розмірі згідно з неспростованим відповідачем розрахунком позивача, з яким погоджується господарський суд (такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 (п. 90).

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Федорець Владислава Петровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ТАСКОМБАНК" (Україна, 01032, місто Київ, ВУЛИЦЯ СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 30; ідентифікаційний код 09806443) 150.641,40 грн (сто п`ятдесят тисяч шістсот сорок одну грн 40 к.) заборгованості за кредитом, 110.323,94 грн (сто десять тисяч триста двадцять три грн 94 к.) заборгованості за відсотками, 3.914,48 грн (три тисячі дев`ятсот чотирнадцять грн 48 к.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк