ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2023 р. Справа№ 925/1413/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Прокопенко О.В.

учасники справи :

від позивача: Брожко Н.І.

від відповідача: Керей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 (повний текст рішення складено та підписано 05.05.2023)

у справі №925/1413/22 (суддя Зарічанська З.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект"

до Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області"

про стягнення 412 271,33 грн

УСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" суму боргу за Договором № 344 від 23.11.2021 на виготовлення проектної документації у розмірі 412 271,33 грн, з яких 383 908 грн - основний борг, 24 324,41 - інфляційні втрати, 4 038,92 грн - 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що позивач не довів належними доказами, що ним виконані роботи за Договором на суму 383 908 грн, тому суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 383 908 грн основного боргу. У зв`язку з відмовою у позові в частині основного боргу, суд відмовив і в нарахованих на таку суму 3 % річних та інфляційних втратах.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22; ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача - ДП "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" (ідентифікаційний код 42009566) на користь позивача - ТОВ "Проектна фірма "Мостопроект" (ідентифікаційний номер 41099561) суму боргу за Договором №344 від 23.11.2021 на виготовлення ПКД у розмірі 412271,33 грн; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем під час провадження у суді першої та апеляційної інстанції.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом необґрунтовано було відмовлено у задоволенні позовних вимог. Зокрема, на думку апелянта, відповідач допустив неналежне виконання умов Договору № 344 від 23.11.2021 на виготовлення проектної документації в частині оплати виконаних робіт.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22, розгляд справи призначено на 05.07.2023.

У судовому засіданні 05.07.2023 була оголошена перерва до 19.07.2023, 19.07.2023 - до 13.09.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 розгляд справи відкладено до 04.10.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 у судовому засіданні оголошена перерва до 18.10.2023

У судовому засіданні 18.10.2023 була оголошена перерва до 25.10.2023.

Відповідачем було подано письмовий відзив на апеляційну скаргу у якому він просив суд рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, установила наступне.

23.11.2021 між Державним підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проектна фірма «Мостопроект» (Підрядник/Виконавець) було укладено Договір №344 на виготовлення проєктно-кошторисної документації (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору, Замовник доручає, а Підрядник бере на себе зобов`язання на свій ризик надати власними та/або залученими силами послуги з розробки робочого проекту по об`єкту: «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 240920-1 Стеблів - Селище - Журавка - Вільшана - Товста - Лозуватка, км 25+500 - км 28+500, Звенигородський район, Черкаська область» та проведення експертизи робочого проєкту на оплатній основі, в межах фактичного обсягу видатків відповідно до ДК 021:2015:71320000-7 - Послуги з інженерного проєктування.

Датою виготовлення проєктно-кошторисної документації (далі - ПКД) вважається дата отримання позитивного експертного звіту за результатами експертизи робочого проєкту (п.1.2. Договору).

У разі призупинення (припинення) робіт за ініціативою Замовника Сторони зобов`язані у 5-ти денний строк з дня призупинення або припинення робіт скласти двосторонню угоду про фактичний обсяг виконаних робіт та витрат на їх виконання для їх оплати Замовником (п. 4.7. Договору).

У п. 5.1. Договору, серед іншого, передбачено обов`язок Замовника:

- надати Виконавцю необхідні для проектування вихідні дані;

- сприяти Виконавцю у виконанні робіт та приймати відповідні технічні рішення;

- здійснити приймання результатів робіт в порядку та на умовах, визначених цим Договором;

- розрахуватися з Виконавцем за всі належно виконані роботи та прийняти їх за актом приймання-передачі робіт на умовах цього Договору за умови належного фінансування.

У п. 5.3. Договору передбачено обов`язок Виконавця, зокрема, в обумовлений Договором строк розробити та виготовити проєктно-кошторисну документацію та виконати функції замовника експертизи робочого проєкту і передати Замовнику їх результати за актом приймання-передачі виконаних робіт.

У п. 5.4. Договору передбачено право Виконавця отримати плату за виконані роботи в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Сторони не несуть відповідальності за своїми зобов`язаннями за цим Договором, якщо вони сталися не з їх вини (форс-мажорні обставини). Сторона вважається невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання. (п. 6.2. Договору).

25.01.2022 ТОВ «Мостопроект» (Замовник експертизи) та ТОВ «Укрекспертиза груп» (Виконавець експертизи) було складено Акт приймання-передачі документів, за змістом якого, Замовник експертизи передав, а Виконавець експертизи прийняв визначені в Акті документи. У п. 2 вказаного Акту сторони підтвердили факт передачі усіх необхідних Виконавцю експертизи документів для початку проведення експертизи.

Листом № 9 від 16.02.2022 ТОВ «ПФ «Мостопроект» звернулось до ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» щодо погодження проєктних рішень, в якому просило перевірити та погодити проєктні рішення по об`єкту.

ТОВ «ПФ «Мостопроект» надано суду як доказ експрес-накладну №4921, дата оформлення якої - 16.02.2022, відправником зазначено ОСОБА_1 , а отримувачем ОСОБА_2 . У інформації про відправлення зазначено «Документи». У вказаній накладній зазначено про отримання відправлення 17.02.2022 представником ОСОБА_2. Високолян Тетяною Володимирівною.

25.02.2022 Позивач звернувся з листом до Відповідача, в якому повідомив, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України не має можливості вчасно передати документацію згідно з укладеними договорами.

Позивачем до справи додано Експрес-накладну №3952, дата оформлення якої - 30.03.2022, відправником зазначено ОСОБА_3 , а отримувачем ОСОБА_4 . У вказаній накладній також зазначено про отримання відправлення 01.04.2022 ОСОБА_4 .

Колегія суддів дійшла до висновку, що факти, встановлені місцевим судом у справі №925/1413/22 є недостатніми для ухвалення обґрунтованого та законного рішення.

Відповідачем не доведено обставини, що мають значення для справи, та які суд першої інстанції визнав установленими. Окрім того, місцевим судом порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.

При цьому судова колегія вважає за необхідне відзначити наступне.

Договір на «Виконання робіт з розробки робочого проєкту по об`єкту: «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 240920-1 Стеблів - Селище - Журавка - Вільшана - Товста - Лозуватка, км 25+500 - км 28+500, Звенигородський район, Черкаська область» та відшкодування вартості проведення експертизи робочого проєкту за ДК 021:2015:71320000-7» було укладено в процедурі закупівель на Рrozorro (Ідентифікатор Prozorro: UA-2021-10-25-003580-a).

Це означає, що ініціатором Договору був Відповідач, редакція Договору була складена Відповідачем.

У разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови Договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

«Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)» (Постанова КЦС ВС від 25.03.2020 по справі №756/1381/17-ц);

«Одним з принципів тлумачення правочинів є Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови» (Постанова КГС ВС від 08.08.2019 по справі № 910/3570/18);

«При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду» (Постанова КЦС ВС від 23.01.2019 по справі № 310/8209/16-ц).

Тож, в питаннях застосування правового інституту форс-мажору та його наслідків, процедури поточної узгодженості документів під час виконання умов Договору, місцевий суд мав виходити із вимог Закону, правових висновків Верховного Суду та принципу Contra proferentem.

Але місцевим судом не було надано належної правової оцінки установленим фактам, які підтверджували вимоги Позивача, викладені у позовній заяві.

Місцевим судом не враховано у своєму рішенні, що 15.03.2022 ТОВ «Укрекспертиза груп» звернулось до ТОВ «Мостопроект» з листом №01/03 щодо отримання документів для виконання Договору №13-1402-22/ЕП/КО від 25.01.2022, у якому просило надати на виконання Договору №13-1402-22/ЕП/КО від 25.01.2022 та для завершення підготовки Експертного звіту наступний перелік документів із підписом Замовника проектної документації (а саме ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області»):

1. зведений кошторисний розрахунок;

2. зведений кошторисний розрахунок на вхід в експертизу;

3. зведений кошторисний розрахунок проектно-вишукувальних робіт;

4. розрахунок авторського нагляду;

5. розрахунок на кошти формування страхового фонду документації;

6. лист вихідних даних.

У Листі також зазначено, що без отримання вказаних документів із підписом Замовника проекту (ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області») виконання Договору №13-1402-22/ЕП/КО від 25.01.2022, а саме підготовка Експертного звіту робочого проєкту об`єкту не є можливою. Це свідчить про виконання ТОВ «Мостопроект» зобов`язань щодо підготовки проєктної документації та передачі її на експертизу.

Зазначений вище факт, на думку колегії суддів свідчить про те, що експертиза проектної документації не була проведена через невиконання договірних обов`язків Державним підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», що підтверджено підписаною Додатковою угодою від 15.04.2022 до Договору №03-1402-22/ЕП/КО від 25.01.2022 між ТОВ «ПФ «Мостопроект» та ТОВ «Укрекспертиза груп», за умовами якої, у зв`язку з непідписанням «Замовником експертизи» проєкту «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 240920-1 Стеблів - Селище - Журавка - Вільшана - Товста - Лозуватка, км 25+500 - км 28+500, Звенигородський район, Черкаська область» (Державним Підприємством «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області») документів, необхідних для проведення експертизи та ненаданням «Замовником експертизи» Замовнику для подальшого передання Виконавцю листа вихідних даних за об`єктом, Виконавець не може виконати свої зобов`язання, передбачені в тому числі п.1.3 Договору, а саме підготувати: експертний звіт, у відповідності до настанов щодо організації проведення експертизи проектної документації на будівництво об`єктів (ДСТУ 8907) та постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560.

Місцевим судом було неправомірно застосовано норми стосовно форс-мажору та його впливу на розірвання Договору.

08.07.2022 Відповідач звернувся до Позивача з листом №640/08 «Про договірні зобов`язання», в якому зазначено, що у зв`язку із продовженням дії форс-мажорних обставин більш трьох місяців підряд, відсутності розробленої та виготовленої проєктної документації у Відповідача, права на односторонню відмову від договору у визначених випадках, замовник повідомив підрядника про відмову, зокрема від договору № 344 від 23.11.2021 на підставі п.8.4 Договору.

На думку Відповідача, вказані вище правочини вважаються розірваним з дня отримання підрядником повідомлення про відмову замовником від Договору або з п`ятого календарного дня з дати направлення ним повідомлення про відмову від Договору залежно від того, яка подія станеться раніше.

25.07.2022 Позивач звернувся до Відповідача з листом №19, в якому вказав, що «...Підставою припинення зобов`язань за вказаними договорами з Вашого боку, зазначено те що ТОВ «ПФ «Мостопроект» нібито повідомило Службу про неможливість своєчасно виконати зобов`язання за вказаними договорами у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин зумовлених військовою агресією Російської Федерації проти України, та не передачі проєктної документації, не підписання актів прийому-передачі за вказаними договорами».

Однак насправді, як вбачається з матеріалів справи, часткове невиконання вказаних договорів з боку Позивача відбулось не внаслідок форс-мажорних обставин зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, а через те, що ДП «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області» зі свого боку не виконала свої зобов`язання за вказаними договорами.

Зокрема, за договором № 344 від 23.11.2021 Позивачем на вимогу Служби листами від 16.02.22 та від 18.02.22 надіслало проєктну документацію для перевірки.

У листі №640/08 від 08.07.2022 Відповідачем вказано що, військова агресія російської федерації проти України визнана ним форс-мажорними обставинами, які нібито надають йому право розірвати вищевказані договори в односторонньому порядку.

Водночас, слід зазначити, що з боку Відповідача не було доведено як військова агресія російської федерації проти України призвела до неможливості виконання ним своїх зобов`язань за вказаними договорами, а лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не може бути підтвердженням настання безпосередньо для нього форс-мажорних обставин за договором.

З вказаного листа також вбачається, що Відповідачем прийнято рішення в односторонньому порядку відмовитись від його зобов`язань за Договором щодо надання Позивачу необхідних матеріалів для завершення робіт за ним, що не передбачено умовами вказаного Договору та не допускається нормами ЦК України.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову установлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст.651 ЦК України). У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782 ЦК України). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 08.09.2021 у справі № 727/898/19).

Легальне визначення форс-мажорних обставин міститься в ч.2 ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 №671/97-ВР. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Верховний Суд у своїй практиці виокремив наступні елементи форс-мажорних обставин: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; і найголовніше - унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності (постанова Верховного Суду від 25.01.2022 №904/3886/21).

Тобто форс-мажор розглядається як обставина непереборної сили, запобігти якій зобов`язана сторона не може. Відповідно, неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання, якщо інше не установлено договором або законом. Така законодавча дефініція убезпечує особу від відповідальності за порушення без вини, і є однією з основоположних в цивільному праві.

Ще одним важливим законодавчим запобіжником є ст.617 ЦК України, яка визначає обставини непереборної сили як підставу для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань. Аналогічний висновок випливає зі змісту ст.218 ГК України, яка покладає на суб`єкта господарювання обов`язок довести, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тож, обов`язок належного виконання взятих на себе зобов`язань зберігається, звільняється боржник лише від штрафних санкцій, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Верховний Суд у своїх постановах від 16.07.2019 по справі №917/1053/18 та від 09.11.2021 по справі №913/20/21 встановив, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Отже, форс-мажор як обставина непереборної сили потребує доведення і належного правового оформлення сторонами в судовому процесі. Саме по собі існування таких надзвичайних і невідворотних обставин не звільняє сторону від відповідальності за порушення взятих на себе зобов`язань.

Законодавством передбачено форму підтвердження форс-мажорних обставин з боку третіх осіб, якими в Україні виступають Торгово-промислова палата та її регіональні представництва. Ці органи в межах своєї компетенції видають сертифікати про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Але лише у разі існування та належного підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між дією форс-мажорних обставин і неможливістю виконання зобов`язання.

Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (постанови Верховного Суду від 21.09.2022 у справі №911/589/21, від 14.02.2018 у справі №926/2343/16, від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 25.11.2021 у справі №905/55/21).

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну Торгово-промислова палата 28.02.2022 розмістила на своєму офіційному сайті лист, яким засвідчила, що збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною в контексті українського законодавства.

Суд доходить до висновку, що лист Торгово-промислової палати лише в сукупності з іншими належними та допустимими доказами може засвідчити існування форс-мажорних обставин і мати доказову силу під час судового розгляду.

А тому, за сукупністю встановлених обставин, Колегія суддів дійшла до висновку про те, що Відповідач не мав підстав для відмови від виконання Договору та його розірвання на підставі п.8.4. Договору. У цій частині рішення місцевого суду є як незаконним, так і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

З матеріалів справи вбачається, що місцевий суд при вирішенні справи не врахував заяву свідка від 04.10.2022, складену ОСОБА_3 , офіс-адміністратором Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Мостопроект», яка посвідчена нотаріусом. ОСОБА_3. у заяві зазначила, що на підставі довіреності ТОВ «ПФ «Мостопроект» від 01.12.2021 на виконання Договору №344 від 23.11.2021 вона здійснювала відправку проєктної документації на поштову адресу ДП «Служба місцевих автомобільних доріг в Черкаській області» (адреса: 18006, Черкаси, вул. Чехова, 41).

Свідок стверджував, що 16.02.2022 було здійснено відправку проєктної документації, а саме проєктних рішень, а 30.03.2022 здійснено відправку зведеного кошторисного розрахунку (3 примірника), зведеного кошторисного розрахунку на вхід в експертизу (1 примірник); розрахунок авторського нагляду (3 примірника); зведений кошторисний розрахунок проектно-вишукувальних робіт (3 примірника); розрахунок на кошти формування страхового фонду документації; з окремим проханням надати підписаний Замовником лист вихідних даних у 3-ох примірниках.

Свідок пояснював, що відправку було здійснено через оператора поштового зв`язку «Нова пошта» на ім`я представників Відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . У експрес-накладній вказано прізвище «ОСОБА_1», яке є дівочим прізвищем свідка.

Відповідно до ч.1 ст.89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. З матеріалів справи не вбачається існування сумнівів ані у суду, ані у Відповідача щодо змісту, достовірності чи повноти заяви свідка, та ініціативи Відповідача усунути ці сумніви шляхом допиту свідка.

У судовому засіданні на підставі наявних доказів було установлено факт довготривалого використання послуг ТОВ «Нова пошта» для обміну кореспонденцією та документами, що виник внаслідок відсутності зазначення у положеннях Договору №344 конкретного поштового оператора, через якого контрагенти мали здійснювати листування. А тому, позиція місцевого суду не брати до уваги пояснення свідка, який засвідчив факт передачі необхідної документації Відповідачу є проявом надто широкої дискреції.

Під час розгляду справи місцевий суд мав визначити, чи виконували Сторони свої зобов`язання за договором добросовісно та належно.

Добросовісність (п.6 ст. 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення» (Постанова КЦС ВС від 25.03.2020 у справі №756/1381/17-ц).

Позивач виконав виготовлення ПКД вчасно і 25.01.2022 передав документи для проведення експертизи. 25.01.2022 між ТОВ «Мостопроект» (Замовник експертизи) та ТОВ «Укрекспертиза груп» (Виконавець експертизи) підписано Акт приймання-передачі документів, за змістом якого, Замовник експертизи передав, а Виконавець експертизи прийняв визначені в Акті документи. У п. 2 вказаного Акта сторони підтвердили факт передачі усіх необхідних Виконавцю експертизи документів для початку проведення експертизи.

Позивач надав суду Лист №9 від 16.02.2022, у якому він звернувся до Відповідача щодо погодження проєктних рішень, та просив перевірити та погодити проєктні рішення по об`єкту.

В додатках до цього Листа зазначено:

1. Том 1 проєктної документації «Капітальний ремонт автомобільної дороги загального користування місцевого значення О 240920-1 Стеблів - Селище - Журавка - Вільшана - Товста - Лозуватка, км 25+500 - км 28+500, Звенигородський район, Черкаська область". Стадія - робочий проект - 1 прим.

2. Електронний носій - 1 шт.

Позивачем до справи додано Експрес-накладну №4921, дата оформлення якої - 16.02.2022, відправником зазначено ОСОБА_1 , а отримувачем ОСОБА_2 . У інформації про відправлення зазначено «Документи». У вказаній накладній зазначено про отримання відправлення 17.02.2022 представником ОСОБА_2 - Високолян Тетяною Володимирівною .

17.02.2022 Відповідач отримав ці документи.

Тобто Позивач надав проєкти всіх документів на ознайомлення Відповідачу вчасно.

З матеріалів справи вбачається, що Позивачем здійснено відправку ПКД саме на ім`я представниці Відповідача ОСОБА_2, яка отримала її ще 17.02.2022. А тому отримання вказаного відправлення Високолян Тетяною Володимирівною , яка в накладній Нової Пошти вказана як представниця ОСОБА_2 свідчить на користь того, що Відповідач був обізнаний про отримання проєктної документації представницею одержувача ОСОБА_6 - Високолян Тетяною Володимирівною: без відома та доручення представниці Відповідача, на ім`я якої й було адресовано відправлення, Високолян Т.В. не мала б змоги отримати вказане відправлення.

Суд вважає, що перебування Високолян Т.В. в трудових відносинах з Відповідачем не є тією умовою, яка підтверджує або спростовує отримання відправлення саме Відповідачем. В накладній Нової пошти вказано, що Високолян Т.В. є представником отримувача ( ОСОБА_2 ), а представництво може ґрунтуватися також і на підставі інших правовідносин, а не лише трудових.

Судом установлено, що інформація зі Специфікації до акту наданих послуг №НП-006461254 від 30.11.2021 свідчить, що саме ОСОБА_2 була контактною особою Державного підприємства «Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області», що здійснювала низку відправлень, з описом вмісту «документи», Позивачу через оператора «Нова Пошта». Також відомості з заяви свідка - ОСОБА_3 , - що є належним та допустимим доказом, вказують на те, що надсилання відправлень №2367 та №5460 на ім`я ОСОБА_2 обумовлене неодноразовим повідомлення з боку Відповідача її контактів Позивачу за телефонами Відповідача НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з вказівкою, що саме зазначені особи уповноважені отримати ці відправлення.

Ураховуючи наведене, суд вважає докази Позивача (експрес-накладні оператора поштового зв`язку «Нова пошта» №2367, №5460 та заяву свідка ОСОБА_3 ), надані ним на доведення обставини надсилання ПКД Відповідачу більш вірогідними, ніж докази відповідача щодо її спростування.

Отже, допустимими та належними доказами відправки виготовленої ПКД є експрес-накладні поштового оператора «Нова пошта» №2367, №5460 та показання свідка, викладені у заяві свідка ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.4. ст.165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. Відзив Відповідача не містить указівку на його незгоду з тією обставиною, що ПКД станом на дату розірвання договору не була виготовлена, що позбавляє Відповідача заперечувати цю обставину в подальшому. Свою доказову діяльність Відповідач зосередив на доведенні обставини не надсилання йому ПКД, а не на обставині її існування.

Суд доходить до висновку про установлення фактів виготовлення та передання відповідачу позивачем 17.02.2022 проектної документації за договором №344, та 01.04.2022 документів, необхідних для проведення експертизи цієї документації.

З огляду на це, місцевий суд безпідставно проігнорував обставини, викладені у заяві свідка та зробив висновок про її недопустимість за відсутності достатніх доказів, які свідчили б про це.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про невикористання ним номерів телефонів вказаних у заяві свідка позивача. Докази, надані відповідачем на підтвердження вказаної обставини, суд оцінює критично та не вважає їх достатніми. АТ «Укртелеком» не надав жодної інформації, що підтверджувала б невикористання відповідачем телефонного номеру (0472)37-10-94.

Суд вважає, що позивач у апеляційній скарзі правомірно посилається на положення Умов надання послуг поштовим оператором «Нова Пошта», які не є самостійним доказом, а є нормативним документом - правилами регулювання послуг з організації перевезення відправлень та надання комплексу послуг, пов`язаних із перевезенням відправлень територією України, розробленими відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд приймає до уваги те, що неможливість підготовки експертного звіту внаслідок бездіяльності Відповідача також підтверджується копією Додаткової угоди від 15.04.2022 до Договору № 03-1402-22/ЕП/КО від 25.01.2022, яка укладена між Позивачем та ТОВ «УКРЕКСПЕРТИЗА ГРУП».

Ігноруючи лист Позивача №19 від 25.07.2022, яким той повідомляв Відповідача про відсутність погодження ним робочого проєкту, відсутність звіту щодо результатів перевірки та інших документів, неможливість отримати експертний висновок з вини Відповідача, останній не надав інформацію, необхідну для проведення експертизи та свідомо порушив п.5.1 Договору, що унеможливило виконання умов Договору Позивачем.

Згідно з ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої установлено ці обставини, якщо інше не установлено законом.

А тому, колегія суддів приймає до уваги існування преюдиційних обставин, встановлених під час апеляційного розгляду справи №925/39/23, у якій брали участь ті самі Позивач та Відповідач, зокрема, щодо того, що Відповідачем не було заперечено повноваження ОСОБА_2. як представника Підприємства та суперечливість його позиції щодо доводів не отримання відправлення через оператора зв`язку - ТОВ «Нова Пошта» його представницею ОСОБА_2. і щодо того, що сторони здійснювали обмін документами, використовуючи оператора звязку - ТОВ «Нова Пошта».

Колегія суддів також погоджується з установленою у справі № 925/39/23 обставиною щодо того, що хронологічний порядок подій, зокрема виготовлення ПКД та отримання після цього 19.11.2021 позитивного Експертного звіту, а також направлення цих документів 17.12.2021, а актів приймання-передачі - 05.01.2022, свідчить про вірогідність того, що такі обставини дійсно мали місце.

Отже, Суд визнає факт існування розробленої та виготовленої проєктно-кошторисної документації станом на 08.07.2022 (момент припинення договірних відносин з ініціативи Відповідача), відповідно до першого етапу календарного графіку додатку №2 до Договору в редакції Додаткової угоди №3 від 21.02.2022, та погоджується з преюдиційною обставиною, установленою у справі №925/39/23, яка звільняє від доказування подібних обставин Позивачем у справі №925/1413/22, про те, що «надані Товариством докази на підтвердження обставин передання Підприємству документації, обумовленої договором №231 від 25.08.2021, є більш вірогідними, ніж надані Підприємством докази на їх спростування, а тому вважає установленими обставини передання Товариством Підприємству 20.12.2021 ПКД та позитивного Експертного звіту №34-2910-21/ЕП/КО від 19.11.2021 на неї, а 06.01.2022 - актів приймання-передачі виконаних робіт».

А тому Позивач здійснив всі можливі процедури для добросовісного виконання умов Договору.

Відповідно до п.4.7 Договору в разі призупинення (припинення) робіт за ініціативою Замовника Сторони зобов`язані у 5 (п`яти) денний строк з дня призупинення або припинення робіт скласти двосторонню угоду про фактичний обсяг виконаних робіт та витрат на їх виконання для їх оплати Замовником. Указаний договір було укладено за процедурою публічних закупівель, а отже проєкт договору був складений замовником. Отже відповідно до п.4.7. Договору відповідач, як замовник, повинен узгодити вартість частини виконаних робіт станом на день розірвання договору. Таке узгодження має відбуватися протягом 5-ти днів після розірвання договору за ініціативою замовника (відповідача), а не до такого розірвання договору. Тому володіння відповідачем інформацією про вартість частини виконаної на дату розірвання договору роботи не є визначальним для покладення на відповідача обов`язку оплатити вартість такої частини.

Під час розгляду справи місцевим судом було порушено норми ст.129 Конституції України, ст.ст. 13, 14 ГПК України, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують те, що господарське судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення.

Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Міжнародні стандарти у сфері судочинства віддають значну увагу питанням дотримання принципу змагальності судового процесу.

У справі «Салов проти України» (заява №65518/01, п. 87) Суд зробив висновок, що принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу («Руїс-Матеос проти Іспанії» (Ruiz-Mateos v. Spain), заява №12952/87, п. 63).

У справі «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) Суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні п.1 ст.6 Конвенції.

Окрім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу («Екбатані проти Швеції» (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь («T. проти Сполученого Королівства» (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

Під час розгляду судової справи №925/1413/22 місцевий суд відмовився взяти до уваги докази Позивача, та надати їм належну правову оцінку. Позивач надав місцевому суду Лист №9 від 16.02.2022, у якому він звернувся до Відповідача щодо погодження проєктних рішень, та просив перевірити та погодити проєктні рішення по об`єкту.

04.10.2022 ОСОБА_3 , офіс-адміністратором Приватного підприємства «Науково-виробнича фірма «Мостопроект» складено заяву свідка, яку посвідчено нотаріусом. ОСОБА_3 у заяві зазначає, що на підставі довіреності Позивача від 01.12.2021 на виконання Договору №344 від 23.11.2021 здійснювала відправку проєктної документації на поштову адресу Відповідача.

Свідок стверджує, що 16.02.2022 вона здійснила відправку проєктної документації, а саме проєктних рішень, а 30.03.2022 здійснила відправку зведеного кошторисного розрахунку (3 примірника), зведеного кошторисного розрахунку на вхід в експертизу (1 примірник); розрахунок авторського нагляду (3 примірника); зведений кошторисний розрахунок проектно-вишукувальних робіт (3 примірника); розрахунок на кошти формування страхового фонду документації; з окремим проханням надати підписаний Замовником лист вихідних даних у 3-ох примірниках.

Однак, місцевим судом не ураховано докази, які свідчать про те, що без участі Відповідача неможливо було провести та завершити експертизу відповідно до настанов щодо організації проведення експертизи проєктної документації на будівництво об`єктів (ДСТУ 8907) та постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 560.

Водночас, місцевим судом ураховано докази Відповідача щодо неотримання проєктної документації, які не є допустимими.

В постанові КГС ВС від 02.05.2018 по справі № 910/16011/17 зазначено, що під час ухвалення рішення «суд посилається на рішення ЄСПЛ».

«Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо» («Volovik v. Ukraine», № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06.12.2007).

З огляду на вищезазначене, Колегія суддів прийшла до висновку, що місцевим судом під час розгляду справи №925/1413/22 було порушено норми ст.ст. 8, 55 Конституції України в частині верховенства права, справедливого та неупередженого суду; Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а саме ст. 2, за якою «суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України», ст. 7: «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом», ст. 13: «висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права», ст.ст. 4, 193, 227 ГПК України, ст.193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 629, 849 ЦК України.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі №910/5625/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18, від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Як передбачено ч. ч. 1, 4 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову підлягає скасуванню. У даній справі належить прийняти нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 412271,33 грн, з яких сума боргу за Договором №344 від 23.11.2021 на виготовлення ПКД у розмірі 383 908,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 24 324,41 грн, 3% річних у розмірі 4 038,92 грн, отже, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" на рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 01.05.2023 у справі №925/1413/22 скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" (код 42009566, м. Черкаси, 18031, вул. Університетська, 33) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" (код 41099561, м. Київ, вул. Осіння, 33, секція 5, оф. 492) суму боргу за Договором №344 від 23.11.2021 у розмірі 412 271,33 грн (чотириста дванадцять тисяч двісті сімдесят одна гривня тридцять три копійки).

Стягнути з Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" (код 42009566, м. Черкаси, 18031, вул. Університетська, 33) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" (код 41099561, м. Київ, вул. Осіння, 33, секція 5, оф. 492) 6 184,07 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Стягнути з Державного підприємства "Служба місцевих автомобільних доріг у Черкаській області" (код 42009566, м. Черкаси, 18031, вул. Університетська, 33) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектна фірма "Мостопроект" (код 41099561, м. Київ, вул. Осіння, 33, секція 5, оф. 492) 9 276, 11 грн судового збору за перегляд справи апеляційною інстанцією.

4. Видачу наказів на виконання даної постанови доручити Господарському суду Черкаської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.11.2023.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов