УХВАЛА

06 листопада 2023 року

м. Київ

cправа № 906/1124/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Житомирської обласної ради

на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2023 (суддя Маріщенко Л. О.)

і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 (головуючий суддя Грязнов В. В., судді Олексюк Г. Є., Розізнана І. В.)

у справі № 906/1124/19

за позовом Житомирської обласної ради

до 1) Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області і 2) Новоборівської селищної ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальна установа "Новоборівський дитячий будинок-інтернат",

про визнання незаконним наказу, визнання недійсною державної реєстрації і скасування записів,

ВСТАНОВИВ:

16.10.2023 скаржник подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2023 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у справі № 906/1124/19.

Відповідно до протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 16.10.2023 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О. В. - головуючий (доповідач), Волковицька Н. О., Могил С. К.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України, Суд встановив, що подана скарга їй не відповідає з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що скаржник подав касаційну скаргу з порушенням вимог, установлених статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 288 Господарського процесуального кодексу України).

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Разом із касаційною скаргою скаржник подав клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2023 і постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 та зазначив, що копію оскаржуваної постанови отримав 02.06.2023, а отже строк на подання касаційної скарги відповідно до частини другої статті 288 Господарського процесуального кодексу України до 22.06.2023 включно.

Також скаржник зазначив, що вперше надіслав касаційну скаргу саме 22.06.2023 через урядовий фельд`єгерський зв`язок через Відділ УФЗ Держспецз`вязку у м. Житомирі, в порядку Закону України "Про Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України" та додав Реєстр № 50 про відправлення касаційної скарги від 22.06.2023 №-5-20/586, протре, касаційну скаргу було залишено без руху з підстав порушення процесуального строку на подання касаційної скарги, після чого, як наслідок касаційну скаргу було повернуто скаржникові у зв`язку з усуненням недоліків поза межами 10-ти денного строку на усунення недоліків касаційної скарги.

Проте, скаржник вважає, що вперше подану касаційну скаргу ним було подано вчасно (а саме 22.06.2023, відповідно до реєстру № 50), а також вчасно усунуто недоліки вперше поданої касаційної скарги (а саме 28.07.2023, відповідно до реєстру № 56).

Розглянувши клопотання про поновлення процесуального строку на подання касаційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Постанова Північно-західного апеляційного господарського суду була проголошена 24.05.2023, повний текст підписано у той же день, тобто останнім днем оскарження зазначеної постанови є 13.06.2023.

Скаржник отримав копію оскаржуваної постанови 02.06.2023, про що надає належні докази про отримання.

Повторно скаржник надіслав касаційну скаргу 16.10.2023, тобто зі значним пропуском процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень.

Частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідної заяви скаржника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Вперше подану касаційну скаргу скаржник подав до Верховного Суду, як зазначено в ухвалах Верховного Суду від 11.07.2023 і від 11.09.2023, лише 28.06.2023.

З Реєстру № 50 на відправлення, що надсилаються через Відділ УФЗ Держспецз`вязку в м. Житомирі, не вбачається, що касаційну скаргу на відправлення було передано саме 22.06.2023, оскільки із зазначеного документа не вбачається дата передачі касаційної скарги на відправлення через Відділ УФЗ Держспецз`вязку в м. Житомирі, при цьому, з Реєстру № 56 чітко видно дату передачі на відправлення заяви про усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги, а саме 28.07.2023.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що доводи скаржника щодо надсилаються через Відділ УФЗ Держспецз`вязку в м. Житомирі саме 22.06.2023 спростовуються накладними про відправлення копії касаційної скарги іншим учасниками (які скаржник сам додав до вперше поданої касаційної скарги відповідно до вимог статті 291 Господарського процесуального кодексу України), з яких вбачається, що скаржник надсилав копії іншим учасникам справи лише 24.06.2023, що додатково ставить під сумнів доводи скаржника щодо достовірної дати подання вперше поданої касаційної скарги. У зв`язку з цим, Суд також звертає увагу на положення статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у заяві про поновлення строку не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, а також не зазначено об`єктивних непереборних обставин, що стали причиною його пропуску, у зв`язку з чим колегія суддів визнає наведені підстави неповажними та відмовляє у її задоволенні.

Оскільки наведені обставини не обґрунтовані неналежними доказами, вони не можуть вважатися причиною, яка дійсно б перешкоджала звернутися в передбачений законом строк до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у зв`язку з чим наведені підстави для поновлення процесуального строку визнаються неповажними.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву (клопотання) не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 293 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на подання заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження разом із наведенням інших підстав для поновлення такого строку, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Житомирської обласної ради на рішення Господарського суду Житомирської області від 19.01.2023 і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2023 у справі № 906/1124/19 залишити без руху.

2. Надати Житомирській обласній раді строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил