ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023м. ДніпроСправа № 904/1965/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г. за участю секретаря судового засідання Голігорової Т.І., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД", Донецька область, м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ", Дніпропетровська область, м. Нікополь

про стягнення заборгованості за договором поставки №1 від 19.04.2021 у загальному розмірі 6 358 477,56 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" заборгованість за договором поставки №1 від 19.04.2021 у загальному розмірі 8 299 215,38 грн., що складається з: основний борг у розмірі 4 806 609,31 грн., подвійна облікова ставка НБУ у розмірі 2 053 061,07 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 227 927,14 грн., 3% річних у розмірі 211 617,86 грн., а також просить стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 17.05.2023 о 11:00 год.

10.05.2023 від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

10.05.2023 від представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" до суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено.

11.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" до суду надійшов відзив на позовну заяву.

11.05.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" до суду надійшла зустрічна позовна заява, у які просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" заборгованість у загальному розмірі 25 112 712,90 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІВДЕННИЙ МЕХАНО-ЛИВАРНИЙ ЗАВОД" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 25 112 712,90 грн. з доданими до нього документами повернуто заявнику.

15.05.2023 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

17.05.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання, у якому просить перенести на іншу дату проведення підготовчого судового засідання з урахуванням можливості проведення у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2023 клопотання представника відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено та в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20.06.2023 о 12:00 год. в режимі відеоконференції із застосуванням програмного забезпечення онлайн-сервісу "EasyСon" (https://vkz.court.gov.ua), за участю представника відповідача.

23.05.2023 від Центрального апеляційного господарського суду до канцелярії Господарського суду Дніпропетровської області надійшла ухвала від 23.05.2023 про витребування матеріалів справи № 904/1965/23, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 про повернення зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2023 провадження у справі № 904/1965/23 зупинено до розгляду Центральним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 про повернення зустрічної позовної заяви та повернення зазначеної справи до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ" залишено без задоволення та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 у справі № 904/1965/23 залишено без змін.

30.06.2023 справа № 904/1965/23 повернулася до господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 поновлено провадження у справі № 904/1965/23 з 26.07.2023 та призначити справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 26.07.2023 о 11:20 год.

У призначене підготовче судове засіданні 26.07.2023 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2023 задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ", копії документів до договору поставки №20160334 від 13.05.2016 року, а саме: специфікації: №Д2від 03.08.2021 р.; № 43/20160334 від 10.08.2021 р.; № СП48/20160334 від 28.09.2021 р., № СП50/20160334 від 01.10.2021 р., №ДЗ від 13.10.2021р., №СП/Н51 від 25.10.2021 р., № Д4 від 28.10.2021 р. видаткові накладні, товаро-транспортні накладні до специфікацій, задоволено клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, продовжено строк розгляду підготовчого провадження до 21.09.2023 включно та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 06.09.2023 о 12:00 год. та проводити в режимі відеоконференції за участю представника позивача.

01.09.2023 від відповідача до канцелярії суду надійшли докази на виконання ухвали суду від 26.07.2023.

01.09.2023 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, у якій просить заборгованість у загальному розмірі 8 299215,38 грн, яка складається з наступних сум: основний борг у розмірі 4 806 609,31 грн, неня у розмірі 2 053 061,07 грн, 3% річних у розмірі 211 617,86 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 227 927,14 грн.

У призначене підготовче судове засіданні 06.09.2023 представник позивача приєднався до відеоконференції, представник відповідача не з`явився.

У підготовчому судовому засіданні 06.09.2023 представником позивача зазначено, що ним було надано всі можливі та допустимі докази по справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.09.2023 о 12:30 год.

08.09.2023 від позивача до суду надійшло клопотання, яким просить прийняти та приєднати до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору у сумі 1907,54 грн.

25.09.2023 від представника позивача до суду надійшло клопотання, яким просить провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги, з урахуванням збільшення позовних вимог, підтримує.

26.09.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання, яким просить перенести судове засідання на іншу дату, у зв`язку з хворобою.

26.09.2023 від позивача до суду надійшла заява, якою просить провести розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги, з урахуванням збільшення позовних вимог, підтримує

Повноважні представники від позивача та відповідача у призначене судове засідання 26.09.2023 не з`явилися.

У судовому засіданні 26.09.2023 судом оголошено перерву по справі № 904/1965/23 до 18.09.2023 о 14:30 год., що підтверджується протоколом судового засідання від 26.09.2023.

Проте, судом встановлено, що в резолютивній частині ухвали суду від 26.09.2023 допущено описку щодо, а саме замість "Оголосити перерву в судовому засіданні до 18.10.2023 о 14:30 год." вказано "Оголосити перерву в судовому засіданні до 18.10.2023 о 11:00 год."

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2023 виправлено описку в ухвалі суду від 26.09.2023 у справі № 904/1965/23.

11.10.2023 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

18.10.2023 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату та за можливості проводити засідання в режимі відеоконференції.

У призначене судове засідання 18.10.2023 представники сторін не з`явилися.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 18.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 4 806 609,31 грн. перед Позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором №1 від 19.04.2021 щодо повної та своєчасної оплати прийнятої від останнього продукції.

Позиція відповідача

Відповідач подав відзив на позов, у якому проти позову заперечує та просить в його задоволенні відмовити. Відповідач зазначає, ТОВ ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ законні підстави оплати попередньо виконаних ТОВ ПМЛЗ договірних зобов`язань відсутні, оскільки ТОВ ПМЛЗ знаходиться на тимчасово окупованій території, а відповідно ч.2 ст.13 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 №1207-УИ (далі - Закон №1207) здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Відповідач заперечує проти суми нарахованої пені посилаючись на правові норми ч.4 та ч.6 ст.231 ГК України, ст.1 та ст.3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. №543/96-ВР.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

13.05.2016 між ТОВ Південний механо-ливарний завод (постачальник/позивач) ТОВ Інтерпайп Ніко Тьюб (покупець/відповідач) укладено договір поставки №20160334, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, в подальшому іменується товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортимент, кількість товару вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, які є невід`ємною його частиною.

Ціна товару, що постачається за договором, визначається в гривнях і вказана в специфікаціях до договору. Ціна товару не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України.(п.2.1).

Сума договору складається з сум специфікацій, які є невід`ємною частиною договору (п.2.4).

Товар за Договором поставляється на умовах, зазначених у Специфікаціях до Договору, згідно з Інкотермс 2000 (п.3.1).

Товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами в Специфікаціях (п.3.2.).

Датою поставки товару і датою переходу права власності є дата підписання сторонами акту приймання-передачі або дата, зазначена покупцем в товарно-транспортній накладній при прийманні товару. Сторони у відповідній Специфікації можуть визначити інші умови переходу права власності на товар та дати поставки (п.3.9).

Розрахунки за договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів в розмірі партії товару на рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені відповідною специфікацією.(п.4.1).

Договір набуває чинності з моменту фактичного підписання його повноважними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє до 31.12.2016р., а в частині не виконаних зобов`язань за договором до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.10.1).

До договору сторонами укладено специфікації, якими погоджено поставку товару:

- № Д2 від 03.08.2021 на суму 6 341 232,96 грн;

- № 43/20160334 від 10.08.2021 на суму 998 178,27 грн;

- № 48/20160334 від 28.09.2021 на суму 96 480,00 грн;

- № 50/20160334 від 01.10.2021 на суму 320 856,00 грн.;

- № Д3 від 13.10.2021 на суму 787 200,00 грн;

- № СП/Н51 від 25.10.2021 на суму 1 674 405,60 грн;

- № Д4 від 28.10.2021 на суму 921 600,00 грн.

Умовами п.7 вищевказаних специфікацій визначено, що розрахунок за поставлений до специфікацій товар покупець здійснює на умовах 100% вартості товару протягом 30 календарних днів від дати поставки.

Позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 11 139 952,83 грн, що підтверджується видатковими накладними та для здійснення оплати виставлено відповідачу рахунки, які останні оплачено частково на суму 6 333 343,52 грн, у зв`язку з чим заборгованість станом на час розгляду справи складає 4 806 609,31 грн.

Доказів погашення відповідачем вказаної заборгованості сторонами суду не надано.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

Таким чином, зобов`язання позивачем, передбачені п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 265 ГК України та ч. 1 ст. 712 ЦК України по поставці товарів у власність відповідача були виконані належним чином, що підтверджують товаро-транспортні накладні та видатковими накладними.

Згідно ч. 1ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Приписами частини 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядних документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім того, ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Таким чином, відповідач, не виконуючи зобов`язання по сплаті за поставлений Товар, порушує вимоги п.п. 1.1,, 3.1. Договору, п. 7 Специфікації, ч. 1 ст. 193 ГК України, ч. 1 ст. 526 ЦК України, а також права позивача.

Обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 4 806 609,31 грн, підтверджені матеріалами справи. Тому, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача.

Щодо стягнення пені.

Також, у зв`язку із простроченням відповідачем оплати за товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню (з урахуванням збільшення позовних вимог) у розмірі 2 053 061,07 грн за загальний період з 05.03.2022 по 15.03.2023.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк-, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконало, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії Покупця є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 7.5. договору, у разі невчасного здійснення розрахунків за цим договором покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Зі змісту цього пункту вбачається, що сторони в договорі не встановили конкретний розмір пені, а обмежили лише її розмір подвійною обліковою ставкою НБУ (не більше подвійної облікової ставки НБУ).

Таким чином, оскільки сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, то нарахування позивачем пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ є неправомірним. Тому вимоги позивача в частині стягнення пені у розмірі 2 053 061,07 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував (по кожній видатковій накладній окремо з урахуванням часткової оплати) та заявив вимогу про стягнення з відповідача (з урахуванням збільшення позовних вимог) 3% річних у розмірі 211 617,86 грн за загальний період з 05.03.2022 по 15.03.2023 та інфляційних втрат у розмірі 42 261,61 грн за період з березня 2022 по січень 2023.

Суд перевірив розрахунок 3% річних, складений позивачем та встановив, що останній допустив помилку у визначенні початку періоду нарахування 3%річних та не врахував положень частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України.

За розрахунком суду, належний розмір 3% річних становить 211 330,16 грн.

За специфікацією №Д2 від 03.08.2021 на суму 414 320,40 грн. за період з 08.03.2022 по 23.08.2023 становить 18184,63 грн.. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 102,22 грн слід відмовити.

За специфікацією №Д4 від 28.10.2021 на суму 460 800,00 грн. за період з 08.03.2022 по 23.08.2023 становить 20 224,70 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних в розмірі 113,62 грн слід відмовити.

Що стосується вимог позивача про стягнення втрат від інфляції.

Суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою з урахуванням відповідних оплат.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 та постановах Верховного Суду від 17.10.2018р. у справі №916/1883/16, від 08.05.2019р. у справі №904/2156/18, від 20.09.2019р. у справі №904/4342/18, від 14.01.2020р. у справі № 924/532/19, від 29.04.2020р. у справі №910/1193/19, від 18.06.2020р. у справі №904/3491/19, від 01.10.2020р. у справі №910/11820/18, від 10.02.2021р. у справі №910/14257/19.

Згідно розрахунку, наданого позивачем до позовної заяви, останнім нараховано до стягнення інфляційні втрати в сумі 1 227 927,14 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що він є невірним, оскільки початковою датою прострочення зобов`язання з оплати боргу на кожен місяць є 16.03.2022, 24.02.2023 та 25.02.2023 число місяця, тобто нарахування інфляції має місце за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж.

На підставі чого, за розрахунком суду, інфляційні втрати складають 1 143 443,66 гривень.

Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності господарського судочинства позовні вимоги в цій частині підлягають лише частковому задоволенню на суму 1 143 443,66 грн.

У задоволенні позовних вимог у стягненні інфляційних втрат в розмірі 84 483,48 грн слід відмовити.

Відповідач у відзиві зазначив, що не має законних підстав для здійснення оплати на користь ТОВ ПМЛЗ по заявленому позову, оскільки згідно Закону України Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення такі дії тягнуть відповідальність та будуть вважатися злочинними.

Суд, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно ч.2 ст.13 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України від 15.04.2014 №1207-VII (далі - Закон №1207) здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Із такою позицією відповідача суд категорично не погоджуємось враховуючи наступне.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дій або тимчасово окупованих Російською Федерацією від 22.12.2022 №309 (далі також наказ №309) м. Маріуполь Донецької області включено до переліку тимчасово окупованих територій 05 березня 2022 року.

Відтак, правовий режим тимчасово окупованої території запроваджений у місті Маріуполь Донецької області з 05.03.2022 року, тому відповідні положення ч.2 ст.13 Закону №1207 щодо обмежень здійснення господарської діяльності слід також застосовувати з 05.03.2022 року.

Суд звертає увагу на те, що Договір поставки товару №20160334 ), укладений між ТОВ ПМЛЗ та ТОВ ІНТЕРПАЙП НІКО ТЬЮБ 13 травня 2016 року та був повністю виконаний Постачальником до 05 березня 2022 року (останні поставки товару здійснено 14 лютого 2022 року).

Тобто, виконання ТОВ ПМЛЗ всіх зобов`язань відбувалось до дня включення місця реєстрації товариства до переліку тимчасово окупованих територій та застосування спеціальної правової норми щодо обмеження здійснення господарської діяльності без зміни податкової адреси (строк оплати більшості виконаних зобов`язань також настав у період до 05 березня 2022 року).

Таким чином, господарська діяльність ТОВ ПМЛЗ, яка здійснювалась в рамках виконання Договору №20160334 відбувалась на підконтрольній території у відповідності із діючим законодавством (зокрема у відповідності із нормами ст.13 Закону №1207).

При цьому, суд зазначає, що Договір №20160334 не містять положень, які вимагають від ТОВ ПМЛЗ здійснення додаткової господарської діяльності після 05.03.2022.

Відповідач, який розташований на підконтрольній території свого обов`язку по оплаті за отриманий товар не виконало.

Норми абзацу 1 ч. 2 ст.13 Закону №1207 прямо пов`язані із положеннями. абзацу 2 ч.2 ст.13 Закону №1207, якими передбачено, що правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним.

Як було раніше вказано Договір №20160334 укладено 13 травня 2016 року на підконтрольній території - приблизно за сім років до набуття містом Маріуполь статусу тимчасово окупованої території, а відповідно, і до застосування, положень статті 13 Закону №1207 щодо господарської діяльності.

У зв`язку із цим суд зазначає, що норми 1 та 2 абзаців ч.2 ст.13 Закону №1207 (а так само і інші правові норми) не містять застереження щодо їх зворотної дії в часі, тобто на випадки коли правовідносини виникли та виконанні суб`єктами господарювання до дня включення місцезнаходження цих суб`єктів у перелік тимчасово окупованих територій.

Таким чином, слід дійти висновку, що Договір №20160334 від 13 травня 2016року є чинним і має обов`язково бути виконаний всіма сторонами, а не лише ТОВ ПМЛЗ.

Із даним висновком погоджується і Відповідач, який 23 вересня 2022 р. (тобто після 05 березня 2022 р.) здійснив оплату поставленого Позивачем Товару (сплата грошових зобов`язань у розмірі 604800 грн. здійснена на рахунок ТОВ ПМЛЗ в АТ Банк Кредит Дніпро за поставлений Товар згідно специфікації №Д2 від 03.08.2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 23.09.2022р. №10691).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

З огляду на викладене, обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 92 420,75 грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» (53201, м. Нікополь, проспект Трубників, буд. 56; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Південний механо-ливарний завод" (87509, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Заозерна, буд. 50; ) основний борг у розмірі 4 806 609,31 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 143 443,66 грн., 3% річних у розмірі 211 330,16 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 92 420,74 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано - 01.11.2023.

Суддя В.Г. Бєлік