Справа № 909/628/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2023 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Михайлишина В. В., секретар судового засідання Безрука Н. К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

(

АДРЕСА_2 )

про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень,

за участі:

від позивача: ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

від відповідача: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Під час судового розгляду справи здійснювалося фіксування судових засідань за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

2. Рішення у цій справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки поданих доказів.

3. За результатами розгляду справи суд бере до уваги таке.

І. СУТЬ СПОРУ

4. У липні 2023 року до Господарського суду Івано-Франківської області звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень.

5. Ухвалою від 11.07.2023 позовну заяву було залишено без руху, встановивши позивачу строк та спосіб усунення недоліків.

6. 27.07.2023 за вх. № 10399/23 через канцелярію суду від представника ОСОБА_1 , адвоката Жирика Ярослава Івановича надійшла нова редакція позовної заяви, відповідно до якої позивачем зазначено статус фізичної особи - підприємця відповідача, конкретизовано прохальну частину позовної заяви, вказавши заявлену до стягнення суму 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень, а також долучено докази, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів - фіскальний чек відділення поштового зв`язку, накладну та опис вкладення до цінного листа з поіменним переліком предметів вкладення, зокрема додатків до позовної заяви.

7. Ухвалою від 21.07.2023 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 12.09.2023; встановив сторонам строк для подання заяв по суті спору, зокрема відповідачу в строк п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали, подати суду відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.

8. 24.07.2023 за вх. № 10720/23 через електронний суд від представника ОСОБА_1 , адвоката Жирика Ярослава Івановича надійшло клопотання про проведення судових засідань по справі № 909/628/23 в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

9. Ухвалою від 25.07.2023 суд задовольнив клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Жирика Ярослава Івановича (вх. № 10720/23 від 24.07.2023) про участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, постановив провести судове засідання, призначене на 12.09.2023 о 12:00 год, та всі наступні судові засідання у справі № 909/628/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

10. 11.08.2023 до канцелярії суду від Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 11674/23), заява про застосування строку позовної давності (вх. № 11675/23) та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат (вх. № 11676/23).

11. В судовому засіданні 12.09.2023 представник позивача, адвокат Жирик Ярослав Іванович заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи, з метою ознайомленням з відзивом на позовну заяву та підготовкою відповіді на нього, а також усне клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

12. Ухвалою від 12.09.2023 суд, зокрема, задовольнив усне клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Жирика Ярослава Івановича про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив; поновив позивачу процесуальний строк для надання відповіді на відзив; задовольнив усні клопотання представника ОСОБА_1 , адвоката Жирика Ярослава Івановича про відкладення розгляду справи та продовження строку підготовчого провадження на 30 днів; продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та відклав підготовче засідання у справі на 04.10.2023.

13. 21.09.2023 за вх. № 13742/23 до канцелярії суду від представника відповідача, адвоката Куцого О. С. надійшла заява про долучення доказів направлення копії відзиву на позовну заяву позивачу.

14. 29.09.2023 за вх. № 114188/23 до канцелярії суду від представника позивача, адвоката Жирика Я. І. надійшла відповідь на відзив.

15. Ухвалою від 04.10.2023 суд закрив підготовче провадження у справі № 909/628/23 та призначив розгляд справи по суті на 24.10.2023.

16. 24.10.2023 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 03.11.2023.

17. В судовому засіданні 03.11.2023 представник відповідача заявив усне клопотання про подачу у подальшому заяви на відшкодування судових витрат, витрачених на правову допомогу.

18. За наслідком судового засідання 03.11.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІIІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

19. Позиція позивача. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 26.08.2007 між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про спільне будівництво приміщення торгово-офісного комплексу, у м. Надвірна, на розі вулиць Чорновола та Мазепи. Того ж дня, ОСОБА_2 було видано ОСОБА_1 розписку про те, що вона отримала від останнього завдаток - десять тисяч доларів США від суми сімдесят п`ять тисяч доларів США за земельну ділянку, яку вона зобов`язалася продати ОСОБА_1 після оформлення належних документів.

20. Крім того, в подальшому за зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 54 320, 00 доларів США, що підтверджується розписками на отримання грошових коштів. Однак, договір купівлі-продажу земельної ділянки так і не було укладено між сторонами, та нещодавно ОСОБА_1 дізнався, що цей договір взагалі не може бути укладено у зв`язку із тим, що вказана земельна ділянка не перебуває та не перебувала у власності ОСОБА_2 , а знаходиться у комунальній власності.

21. На підставі викладеного позивач вказує, що оскільки договір купівлі-продажу земельної ділянки між сторонам укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані ОСОБА_2 кошти у сумі 54 320, 00 доларів США є авансом, та мають бути повернуті у такому ж розмірі, в якому вони передавалися.

22. Позиція відповідача. У поданому відзиві на позов вказує на безпідставність позовних вимог, що підтверджується наступним.

23. Відповідач зазначає, що вона з 1996 року зареєстрована як фізична особа - підприємець та здійснювала господарську діяльність, а саме торгівлю відео та аудіо касетами, дисками, відеоіграми та іншим, яку провадила у власних торгових кіосках на перехресті АДРЕСА_3 . З метою здійснення підприємницької діяльності в останньої перебувала в оренді земельна ділянка, яка знаходилася в

АДРЕСА_3 . Відповідач зазначила, що 26.08.2007 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про спільну діяльність, згідно з п. 4.1. якого, ФОП ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання укласти договір оренди усієї необхідної для будівництва земельної ділянки, а також надати будівельній організації земельну ділянку що знаходиться у неї у власності чи оренді. Також між сторонами досягнуто домовленість що в результаті спільної діяльності право власності на об`єкти, що входять до складу торгівельно-офісного комплексу розподіляються між ОСОБА_1 який стає власником 97 % приміщення, та ОСОБА_2 стає власником 3 % приміщення. Для досягнення спільної мети у день підписання договору про спільну діяльність ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 завдаток за земельну ділянку на якій повинно було бути розпочато будівництво торгівельно-офісного комплексу в розмірі 10 тис. у. о., про що відповідачем було написано розписку згідно якої сторони визначили подальший графік викупу земельної ділянки.

25. ФОП ОСОБА_2 вказала, що нею в повному обсязі виконано умови Договору про спільну діяльність від 26.08.2007 та умови вищевказаної розписки, а саме:

- 04.02.2009 відповідачем укладено з Надвірнянською міською радою договір оренди земельної ділянки посвідчений нотаріально за № 413, відповідно до якого Надвірнянська міська рада передала їй в оренду (строкове, платне користування) земельну ділянку площею 0, 0178 га., що знаходилася в АДРЕСА_3 ;

- 08.09.2010 між ФОП ОСОБА_2 та ТзОВ "Ґражда" був укладений договір підряду, а 24.11.2010 останньою було передано по Акту будівельний майданчик для початку будівництва;

- відповідачем було отримано всі дозвільні документи на початок будівництва та інші документи пов`язані з початком будівництва магазину офісу, що підтверджується ордером № 283 про дозвіл на проведення земляних робіт по АДРЕСА_3 для встановлення огорожі та обводу каналізації території будівництва, дозволом на початок будівельних робіт від 16.11.2010, також остання отримала дозвіл на розміщення будівельного майданчику виданого Надвірнянською міською радою та інші дозвільні документи необхідні для початку будівництва магазину-офісу;

- після будівництва 12 % готовності приміщення магазину-офісу ФОП ОСОБА_2 зареєструвала його у БТІ, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав № 29721984 від 19.04.2011;

- 17.06.2011 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництва приміщення магазину з офісом, посвідчений нотаріально за № 1443. Разом із відчуженням ОСОБА_1 незавершеного будівництва, до позивача перейшло право на земельні ділянки на яких воно розташоване, що підтверджується Угодами від 15.02.2018 про розірвання за згодою сторін договору оренди землі від 11.02.2003 та договору оренди землі від 04.02.2009.

26. Відтак, відповідач стверджує, що на виконання вказаних умов позивачем були проведені домовлені між сторонами розрахунки по розписках на які він посилається в позові. При цьому, відповідач зазначила, що позивачем не виконано в повному обсязі свої умови по Договору про спільну діяльність та не повернуто останній кошти в розмірі 8 380 дол. США по розписці від 02.06.2011.

27. ФОП ОСОБА_2 вказує, що відповідачу було достеменно відомо про те, що земельна ділянка перебуває в оренді ще перед укладенням Договору про спільну діяльність та видачу завдатку, оскільки проект відведення земельної ділянки та договір оренди земельної ділянки оформлені ще у 2003 році. Також відповідач посилається на те, що розписки долучені ОСОБА_1 є неналежним доказом в розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України. Враховуючи викладені у відзиві обставини у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

28. 26.08.2007 між Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Сторона - 1) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (Сторона 2) було укладено договір про спільну діяльність, згідно з п. 1.1. якого, сторони по цьому Договору зобов`язуются шляхом об`єднання своїх зусиль та майна, яке належить Сторонам на відповідних правових засадах, спільно діяти для досягнення спільної господарської мети - будівництва приміщення торгівельно-офісного комплексу (далі - приміщення), що буде розміщене за адресою м. Надвірна, Івано-Франківська область, на розі вулиць Чорновола та Мазепи (а. с. 14 - 15).

29. Згідно із п. 3.1. Договору про спільну діяльність, Сторона - 1 за цим Договором зобов`язується:

- вжити заходи по підписанню підрядних договорів із будівельними організаціями, які мають відповідні ліцензії, для виконання робіт за Договором відповідно до Плану робіт;

- в порядку і в терміни, передбачені додатком до даного Договору "Програмою робіт" здійснювати фінансування будівництва торгівельно-офісного комплексу шляхом перерахунку сум грошових коштів підрядній організації або внесення грошових коштів у касу підприємства відповідно до "Програми робіт";

- одночасно з підписанням цього Договору здійснити авансовий платіж у розмірі __% від загальної вартості 12 % приміщення згідно Протоколу (додаток №--);

- при необхідності брати участь спільно із Стороною - 2 в отриманні дозволів, необхідних для здійснення будівництва.

30. Відповідно до п. 4.1. Договору про спільну діяльність, Сторона - 2 за цим Договором зобов`язана:

- укласти договір оренди усієї, необхідної для будівництва, земельної ділянки;

- отримати всі необхідні для будівництва нового приміщення документи та відповідні дозволи на початок будівельних робіт;

- в___---_термін з дня підписання даного договору надати будівельній організації, шляхом підписання акта прийому-передачі, земельну ділянку площею_---га, розташовану за адресою: м. Надвірна, Івано-Франківська область, на розі вулиць Чорновола та Мазепи, що знаходиться у Сторони - 2 у (власності чи оренді) відповідно до договору__---___від 31 грудня 2009р.

31. За п. 8.1. Договору про спільну діяльність, після завершення підрядною організацією будівництва 12 % приміщення торгівельно-офісного комплексу право власності на об`єкти, що входять до складу торгівельно-офісного комплексу розподіляються так:

8.1.1. Сторона - 1 є власником 97 % приміщення.

8.1.2. Сторона - 2 є власником 3 % приміщення (20 кв. м.), в офісній частині будівлі.

32. Згідно із п. 8.2. Договору про спільну діяльність, після завершення підрядною організацією будівництва 100 % приміщення торгівельно-офісного комплексу, здійснення державної реєстрації в БТІ та здачі будівлі в експлуатацію право власності на об`єкти, що входять до складу торгівельно-офісного комплексу розподіляються так:

8.2.1. Сторона - 1 є власником 97 % приміщення.

8.2.2. Сторона - 2 є власником 3 % приміщення (20 кв. м.) в офісній частині будівлі.

33. Відповідно до п. 11.1. Договору про спільну діяльність, цей Договір набуває сили з моменту його підписання і затвердження Сторонами проектної документації (кошторису чи Додатка № 2) по будівництву приміщення і діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.

34. В день укладення означеного договору 26.08.2007, ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку про отримання завдатку у розмірі 10 000 у. о. від суми 75 000 у. о. за земельну ділянку площею 250 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 17).

35. Розпискою визначено графік викупу земельної ділянки, згідно якого: 20 000 у. о. після отриманні всіх дозвільних документів на початок будівництва і з початку будівництва; 45 000 у. о. після будівництва готової споруди 12 % і реєстрації в БТІ. В даній розписці також передбачено: якщо по вині ОСОБА_2 не буде здійснено продаж земельної ділянки (передача прав орендаря по договору земельної ділянки) вона зобов`язується повернути завдаток у п`ятикратному розмірі.

36. Згідно розписки від 07.06.2010 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 через ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2 000, 00 доларів США на виконання умов договору з ОСОБА_1 (а. с. 18).

37. Згідно розписки від 17.06.2011 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 через ОСОБА_5 39 320, 00 доларів США за земельну ділянку по АДРЕСА_4 (а. с. 18).

38. Згідно розписки від 03.01.2011 ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 через ОСОБА_6 3 000, 00 доларів (зворотний бік аркуша справи 18).

39. 10.07.2018 позивач, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки так і не було укладено між сторонами, та нещодавно ОСОБА_1 , дізнався, що цей договір взагалі не може бути укладено у зв`язку із тим, що ця земельна ділянка не перебуває у власності ОСОБА_2 , і не перебувала у її власності, а є у комунальній власності, звернувся до відповідача з вимогою про повернення авансу в сумі 56 320, 00 доларів США, отриманих відповідно до означених розписок (а. с. 19 - 20).

40. Оскільки відповідач в добровільному порядку вимоги позивача не виконала, позивач звернувся до суду із позовом про повернення відповідачем авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

41. Приписами статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

42. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

43. Як зазначено в абзаці 4 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

44. Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і частина 1 статті 173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

45. Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

46. Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено свободу договору, тобто відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

47. Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 Цивільного кодексу України.

48. За змістом статті 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

49. В частині 2 статті 1131 Цивільного кодексу України визначено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

50. В постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 348/2111/18 встановлено, що 26 серпня 2007 року між СПД ОСОБА_2 та СПД ОСОБА_1 укладено договір про спільну діяльність для досягнення спільної господарської мети - будівництва приміщення торгівельно-офісного комплексу, що буде розміщено за адресою: АДРЕСА_3 . За умовами цього договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язана укласти договір оренди усієї необхідної для будівництва земельної ділянки на розі вулиць Чорновола та Мазепи в м. Надвірна Івано-Франківської області.

51. В цей же день, 26 серпня 2007 року ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 розписку про отримання завдатку у розмірі 10 000 у. о. від суми 75 000 у. о. за земельну ділянку площею 250 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та взяла на себе зобов`язання продати вказану земельну ділянку після оформлення належних документів. При цьому, графік подальшого викупу земельної ділянки визначено в залежності від виконання умов договору про спільну діяльність.

52. Тобто, вбачається, що на час укладення договору про спільну діяльність для досягнення спільної господарської мети від 26 серпня 2007 року сторони мали статус суб`єкта підприємницької діяльності.

53. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що спір у справі, яка переглядається, стосується невиконання зобов`язань за договором про спільну діяльність від 26 серпня 2007 року, тобто домовленості про сумісну діяльність між суб`єктами господарювання, а між сторонами виникли господарські відносини.

54. Частина 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вказує на те, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

55. З урахуванням наведеного, суд виснує, що кошти у розмірі 10 000 у. о. отримані ФОП ОСОБА_2 згідно розписки від 26.08.2007 передані позивачем відповідачу на виконання зобов`язань за договором про спільну діяльність від 26.08.2007.

56. При цьому, представник позивача в судовому засіданні 03.11.2023 стверджував, що Договір про спільну діяльність від 26.08.2007 відношення до даної справи не має, оскільки безпосереднім предметом дослідження в справі є стягнення за борговими розписками, які надавалися відповідачем позивачу на отримання коштів за продаж в майбутньому земельної ділянки.

57. Водночас, Господарський суд виходить з того, що принцип юридичної визначеності є одним з основних елементів верховенства права, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

58. Відтак, обставини, встановлені Верховним Судом у постанові 31.05.2022 у справі № 348/2111/18, зокрема щодо того, що спір у справі стосується невиконання зобов`язань за договором про спільну діяльність від 26.08.2007, з огляду на положення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу, не потребують доказування при розгляді даної справи.

59. Поряд із цим, суд звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), де зазначено, що досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

60. Так, в розписці від 26.08.2007 ОСОБА_2 зазначила про отримання завдатку у розмірі 10 000 у. о. від суми 75 000 у. о. за земельну ділянку площею 250 кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , а також передбачено: якщо по вині ОСОБА_2 не буде здійснено продаж земельної ділянки (передача прав орендаря по договору земельної ділянки) вона зобов`язується повернути завдаток у п`ятикратному розмірі.

61. Як встановлено з матеріалів справи відповідач станом на дату виникнення спірних правовідносин була зареєстрована як фізична особа - підприємець та здійснювала господарську діяльність, а саме торгівлю відео та аудіо касетами, дисками, відеоіграми та іншим, яку провадила у власних торгових кіосках на перехресті

АДРЕСА_3 . Для забезпечення своєї підприємницької діяльності остання у 2002 році розробила проект відведення земельної ділянки, який був затверджений рішенням Надвірнянської міської ради за № 663 від 04.07.2002 та на підставі якого їй було передано земельну ділянку в оренду під будівництво магазину з офісом. Згодом, 11.02.2003 ОСОБА_2 уклала із Надвірнянською міською радою Договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого Надвірнянська міська рада передала останній в оренду (строкове, платне користування) земельну ділянку, яка знаходилася в м. Надвірна на розі вулиць Чорновола та Мазепи. Дана земельна ділянка надавалася в оренду з метою несільськогосподарського використання для будівництва та обслуговування магазину з офісом строком на 25 років.

63. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був бути обізнаний про перебування спірної земельної ділянки в оренді ОСОБА_2 та її приналежність до земель комунальної власності.

64. Так, як зазначено вище, розпискою визначено графік викупу земельної ділянки, згідно якого: 20 000 у. о. після отримання всіх дозвільних документів на початок будівництва і з початку будівництва; 45 000 у. о. після будівництва готової споруди 12 % і реєстрації в БТІ. В даній розписці також передбачено: якщо по вині ОСОБА_2 не буде здійснено продаж земельної ділянки (передача прав орендаря по договору земельної ділянки) вона зобов`язується повернути завдаток у п`ятикратному розмірі.

65. Відповідно до п. 4.1. договору про спільну діяльність, відповідач взяла на себе зобов`язання укласти договір оренди усієї необхідної для будівництва земельної ділянки, отримати всі необхідні для будівництва нового приміщення документи та відповідні дозволи на початок будівельних робіт, а також надати будівельній організації земельну ділянку що знаходиться у неї (у власності чи оренді) відповідно до договору.

66. Судом встановлено, що 04.02.2009 на виконання умов договору про спільну діяльність Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 уклала з Надвірнянською міською радою договір оренди земельної ділянки посвідчений нотаріально за № 413, відповідно до якого Надвірнянська міська рада передала їй в оренду (строкове, платне користування) земельну ділянку площею 0, 0178 га., що знаходилася в АДРЕСА_3 , яка надавалася останній для будівництва та обслуговування магазину з офісом строком на 5 років (а. с. 82).

67. Згідно із рішенням Надвірнянської міської ради № 3482-49/2010 від 22.10.2010 ФОП ОСОБА_2 отримала дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду 0, 0077 га на розі АДРЕСА_5 та Чорновола для облаштування будівельного майданчика за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови м. Надвірна (а. с. 85).

68. 08.09.2010 між ФОП ОСОБА_2 (замовник) та ТзОВ "Ґражда" (підрядник) був укладений договір підряду, за яким підрядник зобов`язувався відповідно до кошторисної документації виконати роботи по будівництву фундаменту і підвальних приміщень під магазин з офісом по АДРЕСА_6 (а. с. 89).

69. 16.11.2010 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області було видано дозвіл на виконання будівельних робіт № 836, яким надано дозвіл ОСОБА_2 та ТзОВ "Гражда" на виконання будівельних робіт з будівництва магазину з офісами в АДРЕСА_3 (а. с. 88).

70. 24.11.2010 ФОП ОСОБА_2 було передано ТзОВ "Ґражда" по Акту будівельний майданчик для початку будівництва магазину з офісом по АДРЕСА_6 (а. с. 92).

71. Згідно із Витягом про державну реєстрацію прав № 29721984 від 19.04.2011 за ОСОБА_2 було зареєстровано одноосібне право приватної власності на об`єкт незавершеного будівництва. З даного витягу вбачається, що підставою виникнення права власності на незавершене будівництво є договір оренди земельної ділянки № Д-123 від 11.02.2003 та договір оренди земельної ділянки № 413 від 04.02.2009 (а. с. 94).

72. 25.05.2011 Надвірнянська міська рада рішенням № 304-9/2011, зокрема, вирішила:

- надати СПД ОСОБА_2 дозвіл на розміщення малої архітектурної форми (навісу) та огорожі для складування будматеріалів на земельній ділянці площею 0, 0077 га на розі АДРЕСА_3 .

- укласти з СПД ОСОБА_2 договір особистого строкового сервітуту щодо користування земельною ділянкою площею 0, 0077 га на розі АДРЕСА_3 для розміщення малої архітектурної форми (навісу) та огорожі для складування будматеріалів, терміном на 3 (три) роки. Плату за користування земельною ділянкою визначити в розмірі 12 % нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.

- зобов`язати СПД ОСОБА_2 забезпечити: провести державну реєстрацію договору особистого строкового сервітуту щодо користування земельною ділянкою для розміщення малої архітектурної форми (навісу) та огорожі для складування будматеріалів, у порядку встановленому Земельним кодексом України; дотримання належного санітарного стану на території об`єкту та прилеглій території по периметру 10 м земельної ділянки для встановлення малої архітектурної форми та правил благоустрою;

- попередити СПД ОСОБА_2 про те, що у випадку недотримання вимог пунктів 2 - 4 цього рішення та Правил благоустрою і утримання міст інших населених пунктів Івано-Франківської області, її буде притягнуто до адміністративної відповідальності і дане рішення буде відмінене.

- витрати, пов`язані з складанням та оформленням договорів особистого строкового сервітуту щодо користування земельною ділянкою для розміщення малої архітектурної форми, сплачує СПД ОСОБА_2 (а. с. 86).

73. 17.06.2011 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу незавершеного будівництва приміщення магазину з офісом, посвідчений нотаріально за № 1443. За яким ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 незавершене будівництво приміщення магазину з офісом, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_4 і знаходиться на земельній ділянці площею 0, 0178 га, кадастровий № 01:001:0239, наданій в строкове платне користування ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування магазину з офісом, згідно Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського РНО, ОСОБА_7 , 04.02.2009 за реєстровим № 413 та земельній ділянці площею 0, 0072 га, кадастровий № :01:001:0335, наданій в строкове платне користування ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування магазину з офісом, згідно Договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського РНО, ОСОБА_8 , 11.02.2003 за реєстровим № Д-123. Об`єкт незавершеного будівництва, що відчужується, бутобетонний, відсоток готовності 12 % (дванадцять %), зазначений в плані літерою "А" (а. с. 95).

74. Пунктами 5, 6 договору купівлі-продажу незавершеного будівництва від 17.06.2011 встановлено, що продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 149 229, 00 гривень, які покупець сплатив, а продавець одержав повністю до підписання цього договору. Підписанням цього договору сторони підтверджують про факт повного розрахунку за продане майно та передачі його покупцю.

75. Також необхідно зазначити, що в договорі купівлі-продажу незавершеного будівництва приміщення магазину з офісом від 17.06.2011 так само зазначався факт перебування в оренді ОСОБА_2 земельних ділянок під незавершеним будівництвом.

76. При цьому, з матеріалів справи встановлено, що в той же день 17.06.2011 згідно розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 через ОСОБА_5 39 320, 00 доларів США за земельну ділянку по АДРЕСА_4 .

77. З урахуванням наведеного, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 належним чином виконано умови Договору про спільну діяльність від 26.08.2007, зокрема нею укладено договір оренди земельної ділянки, укладено договір підряду та передано по Акту будівельний майданчик для початку будівництва, отримано дозвільні та інші документи пов`язані з початком будівництва магазину з офісами, та в подальшому зареєстровано право власності на незавершене будівництво. З доданих відповідачем до відзиву на позов доказів, також вбачається, що витрати на оформлення означених документів покладалися на ОСОБА_2 . Водночас, як пояснив в судовому засіданні, під час розгляду справи по суті представник відповідача, адвокат Куций О. С., кошти які були передані позивачем за розписками ОСОБА_2 , останньою оплачувались роботи з будівництва об`єкту підрядній організації.

78. Суду не надано достовірних доказів (рахунків, платіжних доручень, чеків чи ін.) на підтвердження здійснення позивачем фінансування будівництва торгівельно-офісного комплексу. Відтак, посилання представника позивача, заявлене в судовому засіданні 03.11.2023, про те, що фінансування будівництва торгівельно-офісного комплексу проводилось позивачем шляхом перерахунку сум грошових коштів підрядній організації за відсутності належних доказів оплати послуг підрядної організації є безпідставними.

79. Поряд із цим, в судовому засіданні 03.11.2023 представник позивача зазначив, що в пункті 2.2. договору встановлено, що спільна діяльність Сторін буде здійснюватися відповідно до "Програми робіт" (Додаток № 1), що додається до Договору, в якому Сторони визначають порядок, строки, етапи та інші умови спільної діяльності, а пунктом 11.1. договору визначено, що цей Договір набуває сили з моменту його підписання і затвердження Сторонами проектної документації (кошторису чи Додатка № 2) по будівництву приміщення і діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків за цим Договором.

80. Відтак, з урахуванням непідписання Сторонами "Програми робіт" до договору та відсутністю затвердженої останніми проектної документації (кошторису) представник позивача посилався на неукладеність Договору про спільну діяльність від 26.08.2007.

81. Водночас, як встановлено з фактичних обставин справи сторонами здійснювалися дії на виконання Договору про спільну діяльність від 26.08.2007, та ними досягнуто мету задля якої такий договір укладався - будівництво приміщення торгівельно-офісного комплексу, що розміщене за адресою м. Надвірна, Івано-Франківська область, на розі вулиць Чорновола та Мазепи.

82. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 виклала правовий висновок про те, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

83. Враховуючи вищевикладене, фактичне виконання сторонами Договору про спільну діяльність від 26.08.2007 виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного.

84. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину.

85. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

86. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 по справі № 203/2612/13-ц та постанові від 19.06.2018 по справі № 5023/3905/12.

87. Слід зауважити, що на теперішній час Договір про спільну діяльність від 26.08.2007 у передбаченому чинним законодавством України порядку недійсними визнано не було. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

88. З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

89. Відповідно до частини 1 статті 570 Цивільного кодексу України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

90. Головними ознаками завдатку та обов`язковими умовами правомірного застосування його забезпечувальної функції є:

1) письмова форма вчинення правочину щодо забезпечення виконання зобов`язань завдатком (розписка, акт, письмовий договір завдатку, тощо) (ч. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України);

2) факт укладення основного договору, яким встановлено, що його виконання забезпечується завдатком (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

91. В постанові Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 522/19690/18 визначено, що частиною другою статті 570 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію авансу, якщо в правочині не зазначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку, аванс це лише платіж, він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати.

92. Водночас доводи позивача про те, що вищевказані кошти передані відповідачу в якості авансу не відповідають дійсності, оскільки в розписці міститься інформація про отримання ОСОБА_2 саме завдатку. При цьому, Договір про спільну діяльність від 26.08.2007 є укладеним та виконаний відповідачем належним чином. Відтак, сплачена згідно розписки від 26.08.2007 сума в розмірі 10 000, 00 у. о. є завдатком, та з урахуванням встановлених обставин справи не підлягає поверненню позивачу.

93. У вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

94. Враховуючи викладені вище висновки Верховного Суду, дослідивши додані до матеріалів справи розписки ОСОБА_2 від 07.06.2010 про отримання від ОСОБА_1 коштів в сумі 2 000, 00 доларів США на виконання умов договору з ОСОБА_1 , від 17.06.2011 про отримання від ОСОБА_1 39 320, 00 доларів США за земельну ділянку по АДРЕСА_4 та від 03.01.2011 про отримання від ОСОБА_1 3 000, 00 доларів, суд вважає за необхідне зазначити, що в даних розписках відсутня умова про повернення коштів.

95. Таким чином, суд виходить з того, що за своїм змістом розписки від 07.06.2010, від 17.06.2011 та від 03.01.2011 не можуть вважатися борговими документами, оскільки не містить умов зобов`язального характеру для ФОП ОСОБА_2 в частині повернення будь-яких грошових коштів ОСОБА_1 .

96. Відтак, з огляду на викладені обставини справи, та беручи до уваги вказані правові висновки Верховного суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень.

97. Відповідно до частин 1 - 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

98. За приписами частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

99. Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

100. У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

101. Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

102. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

103. За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

104. Поряд із цим, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

105. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

106. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

107. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводам, наведеним позивачем по справі в обґрунтування позовних вимог, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог.

108. Водночас, щодо заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності суд вважає необхідним зазначити таке.

109. За змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

110. Як вказано у пункті 66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 909/337/19 (провадження № 12-35гс20), суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

111. З урахуванням того, що в даному випадку суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, заява про застосування строку позовної давності судом не вирішується.

Висновок суду.

112. За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати.

113. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги відмову у задоволені позову, в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, підстави для стягнення судового збору в дохід Державного бюджету відсутні.

Керуючись статтями 73, 86, 123, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. У позові ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про повернення авансу за договором купівлі-продажу земельної ділянки в сумі 54 320, 00 доларів США, що в еквіваленті станом на 27.06.2023 за курсом НБУ становить 1 986 406, 35 гривень відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

4. Повний текст рішення складено - 08.11.2023.

Суддя В. В. Михайлишин