РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.10.2023Справа №910/8902/23

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського"

до Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни

про стягнення 1 129,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни про стягнення 1 129,54 грн.

В обґрунтування позовних вимог Національний технічний університет України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" вказує, що Фізичною особою-підприємцем Котенко Аллою Євгенівною в порушення своїх зобов`язань за Договором оренди №7120 нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.04.2015 не виконано своїх зобов`язань перед позивачем, як балансоутримувачем майна, із сплати частини орендної плати (50%) за користування у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року майном, у зв`язку з чим у відповідача виник борг у розмірі 989,58 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором оренди №7120 від 30.04.2015 позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни пені у розмірі 101,28 грн, 3% річних у розмірі 6,08 грн та інфляційних втрат у розмірі 11,40 грн, нарахованих за період з 16.11.2022 по 15.05.2023, а також штрафу у розмірі 21,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 відкрито провадження у справі №910/8902/23; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки на подання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 12.06.2023 була надіслана відповідачу 13.06.2023 на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (01135, м. Київ, вул. В`ячеслава Чорновола, буд. 30, кв. 84), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали.

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте до суду 30.06.2023 із відмітною на довідці відділення поштового від 20.06.2023 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 12.06.2023 є 20.06.2023 (день проставлення у довідці відділення поштового зв`язку відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі №910/8902/23 встановлено Фізичній особі-підприємцю Котенко Аллі Євгенівні строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Фізична особа-підприємець Котенко Алла Євгенівна повинна була подати відзив на позов у строк до 05.07.2023 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.04.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Котенко Аллою Євгеніївною (орендар) укладено Договір оренди №7120 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення, загальною площею - 2,00 кв.м., розміщену за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 14, на першому поверсі навчального корпусу №18 (реєстровий №02070921.1.БДЧАХЯ042), що перебуває на балансі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", ідентифікаційний код 02070921 (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.03.2018 і становить 36 900,00 грн без урахування ПДВ (в редакції змін, внесених Договором №7120/1 від 07.09.2018 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №7120 від 30.04.2015).

Відповідно до п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення торговельного автомата, що відпускає продовольчі товари.

Згідно з п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у Договору, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акту приймання-передавання майна.

Пунктом 3.1 Договору в редакції змін, внесених Договором №7120/1 від 07.09.2018, передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2018 року - 290,60 грн. Орендна плата за перший місяць оренди квітень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень 2018 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщені на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, уключаючи день оплати.

У пункті 3.8 Договору вказано, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Пунктом 5.3 Договору встановлено обов`язок відповідача своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

На виконання умов Договору Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву передало, а Фізична особа-підприємець Котенко Алла Євгенівна прийняла в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення, загальною площею - 2,00 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 14, на першому поверсі навчального корпусу №18 (реєстровий №02070921.1.БДЧАХЯ042), що перебуває на балансі Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут", ідентифікаційний код 02070921, про що 30.04.2015 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, Фізичною особою-підприємцем Котенко Аллою Євгеніївною було складено акт приймання-передавання орендованого майна за адресою: м. Київ, вул. Політекхнічна, 41, за погодженням із балансоутримувачем - Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут".

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями позивача про наявність у відповідача заборгованості за Договором із слати на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського", як балансоутримувача, 50% орендної плати за користування у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року орендованим майном у розмірі 989,58 грн, а також нарахованих на суму боргу штрафу, пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 10.1 Договору останній укладено строком на 1 рік, що діє з 30.04.2015 по 30.04.2016 включно.

Пунктом 10.4 Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього Договору.

З урахуванням пункту 10.4 Договору строк дії останнього неодноразово продовжувався.

Так, згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву вих. №30-06/5561 від 20.05.2016 строк дії Договору було продовжено до 30.04.2017, листа вих. №30-06/5631 від 23.05.2017 - до 30.04.2018, листа вих. №30-06/9010 від 07.09.2018 - до 30.04.2019.

07.09.2018 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Фізичною особою-підприємцем Котенко Аллою Євгеніївною було укладено Договір №7120/1 про внесення змін до договору оренди нерухомого майна №7120 від 30.04.2015, у п. 4 якого сторонами було погоджено продовжити Договір оренди №7120 від 30.04.2015 строком на 1 рік, що діє з 30.04.2018 по 30.04.2019.

Згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву вих. №30-06/4000 від 13.05.2019 строк дії Договору було продовжено до 30.04.2020, згідно листа вих. №30-06/3679 від 06.05.2020 - до 30.04.2021.

У листі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву вих. №30-06/5669 від 27.12.2022 орендар зазначив, що строк дії Договору було продовжено до 31.05.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину", пункту 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-COVID" від 04.12.2020 №1071-IX.

Відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" строк дії Договору продовжено на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Таким чином, за твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, Договір є чинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України вказано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вбачається з акту приймання-передавання орендованого майна від 30.04.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - частину нежилого приміщення, загальною площею - 2,00 кв.м., розміщеного за адресою: м. Київ, вул. Політехнічна, 14, на першому поверсі навчального корпусу №18.

Отже, матеріалами справи (актом приймання-передавання орендованого майна від 30.04.2015) підтверджується факт користування відповідачем орендованим згідно Договору нерухомим майном починаючи з 30.04.2015, в той час як відповідач не скористався своїм правом на доведення зворотного.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

З огляду на відсутність будь-яких доказів повернення спірного майна з орендного користування орендодавцеві (шляхом складення сторонами відповідного акту) або фактичного припинення користування орендарем спірним майном, суд приходить до висновку, що у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року відповідач є таким, що користувався орендованим згідно Договору майном.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1 та 4 статті 285 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Пунктом 3.1 Договору в редакції змін, внесених Договором №7120/1 від 07.09.2018, передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) та становить без ПДВ за базовий місяць оренди - березень 2018 року - 290,60 грн. Орендна плата за перший місяць оренди квітень 2018 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за квітень 2018 року.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 Договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщені на веб-сайті Фонду державного майна України (п. 3.3 Договору).

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% на 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Таким чином, за умовами Договору здійснюється розподіл сум орендної плати між державним бюджетом та балансоутримувачем орендованого нерухомого майна. Позивачу (як балансоутримувачу орендованого нерухомого майна) від відповідача за Договором щомісячно має перераховуватись 50% орендної плати за користування об`єктом оренди.

Згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву вих. №30-04/7268 від 31.08.2020 відповідача було звільнено від сплати орендної плати згідно постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

01.06.2022 постанова Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 №611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" втратила чинність у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" (надалі - Постанова КМ №634).

За приписами підпункту 2 пункту 1 Постанови КМУ №634 на період воєнного стану, але у будь-якому разі не довше ніж до 30 вересня 2022 року за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розміщене: на територіях Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Запорізької. Миколаївської областей і м. Києва (крім адміністративно-територіальних одиниць на визначених територіях).

Таким чином, відповідач був звільнений від сплати орендної плати до 30.09.2022.

Згідно підпункту 4 пункту 1 Постанови КМ №634 на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 року або раніше орендарям на територіях, визначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) після 30 вересня 2022 року і 30 травня 2022 року відповідно і до закінчення строку, визначеного в абзаці першому цього підпункту.

Враховуючи зазначене, після 30 вересня 2022 року відповідачу почала нараховуватись орендна плата у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої Договором (з урахуванням її індексації).

За обрахунками позивача, які не спростовані відповідачем, загальний розмір орендних платежів за користування у період з жовтня 2022 року по березень 2023 року спірним майном складає 989,58 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п. 3.6 Договору відповідач повинна була сплачувати на користь позивача частину орендної плати (50%) щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції.

Приписами статті 251 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Отже сторонами у п. 3.6 Договору погоджено термін виконання зобов`язання зі сплати орендних платежів - не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним.

При цьому, у даному випадку суд не застосовує приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, у відповідності до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, оскільки дана норма визначає порядок обрахунку строку, який визначений у календарних днях, а не терміну, який визначений певним числом місяця.

Наведене тлумачення законодавства суд обґрунтовує тим, що сторони, погоджуючи строк (у календарних днях від певної події), не мають можливості перебачити, на який саме день припаде закінчення такого строку. В той же час, погоджуючи термін (число місяця виконання зобов`язання), сторони не позбавлені можливості визначити за допомогою календаря на який саме день припаде настання строку виконання зобов`язання, а відтак у відповідності ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України не позбавлені можливості визначити, що сторона договору має виконати своє зобов`язання до відповідного числа місяця.

Із стилістики викладення положень ст.ст. 251, 252, 253, 254, 530 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець не передбачав можливість застосування приписів ст. 254 Цивільного кодексу України при визначенні закінчення терміну, оскільки норми ст.ст. 253, 254 цього Кодексу чітко визначають, що мова йде про строк та не містять жодного посилання на термін, на противагу нормі ст. 530 Кодексу, де законодавець посилається і на строк, і на термін.

Так, відповідач як добросовісний суб`єкт господарських правовідносин, маючи на меті належним чином виконати своє зобов`язання зі сплати орендного платежу до 15 числа місяця наступного за звітним, міг завчасно встановити останній робочий (банківський) день, у який таке зобов`язання підлягало виконанню.

Тобто станом на дату укладення Договору, враховуючи погодження сторонами терміну оплати (а не строку), сторони мали можливість достеменно встановити відповідні числа місяця, в які підлягали виконанню зобов`язання зі сплати орендних платежів за кожен місяць протягом всього терміну дії договору.

Оскільки відповідач міг завчасно визначити останній день виконання зобов`язання зі сплати орендного платежу у кожному місяці для його виконання не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, то відповідно підстави для застування частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України та перенесення термінів оплати (у разі їх припадання на вихідний/святковий/неробочий день) відсутні.

Таким чином, Фізична особа-підприємець Котенко Алла Євгенівна повинна була сплатити за користування орендованим майном у жовтні 2022 року до 15.11.2022, у листопадів 2022 року - до 15.12.2022, у грудні 2022 року - до 13.01.2023, у січні 2023 року - до 15.02.2023, у лютому 2023 року - до 15.03.2023, у березні 2023 року - до 14.04.2023.

Доказів сплати вказаної орендної плати матеріали справи не містять, так само як відсутні докази звернення однієї із сторін про припинення цього Договору у визначений Договором строк та докази повернення відповідачем частини орендованого приміщення за актом приймання-передачі, що свідчить про неналежне виконання відповідачем господарських зобов`язань.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту та обсягів невиконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Фізична особа-підприємець Котенко Алла Євгенівна не виконавла належним чином своїх зобов`язань за Договором зі сплати орендних платежів.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни за Договором у сумі 989,58 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимоги Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" про стягнення з відповідача боргу в розмірі 989,58 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором позивач вказує про наявність правових підстав для стягнення з Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни пені у розмірі 101,28 грн, 3% річних у розмірі 6,08 грн та інфляційних втрат у розмірі 11,40 грн, нарахованих за період з 16.11.2022 по 15.05.2023, а також штрафу у розмірі 21,20 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, та враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача проти правильності здійсненого Національним технічним університетом України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" розрахунку, прийшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 6,08 грн та інфляційних втрат у розмірі 11,40 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 101,28 грн, нараховану за період з 16.11.2022 по 15.05.2023, та штраф у розмірі 21,20 грн.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно пункту 3.7 Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному в пунктом 3.6 Договору співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У пункті пункту 3.8. Договору вказано, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені і штрафу та визнано його арифметично вірним.

За таких обставин позовні вимоги Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" підлягають задоволенню повністю, а з Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни підлягає стягненню борг у розмірі 989,58 грн, 3% річних у розмірі 6,08 грн, інфляційні втрати у розмірі 11,40 грн, пеня у розмірі 101,28 грн та штраф у розмірі 21,20 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір, сплачений за розгляд судом даного спору, покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 74, 126, 129, 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Котенко Алли Євгенівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут Ігоря Сікорського" (03056, м. Київ, пр. Берестейський, буд. 37; ідентифікаційний код 02070921) борг у розмірі 989 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн 58 коп., 3% річних у розмірі 6 (шість) грн 08 коп., інфляційні втрати у розмірі 11 (одинадцять) грн 40 коп., пеню у розмірі 101 (сто одну) грн 28 коп., штраф у розмірі 21 (двадцять одна) грн 20 коп. та судовий збір у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.10.2023.

Суддя Р.В. Бойко