ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2835/22 (908/1829/23)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. - доповідач

суддів: Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Зелецький Р.Р.

представники сторін:

від відповідача-1 (скаржника): Бондаренко В.О., довіреність № 4730-К-О від 19.05.2021 р., представник;

від позивачів 1-34: Колотило С.В., діє на підставі ордерів від 02.10.2023 р., адвокат;

від інших учасників справи представники не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 року у справі № 908/2835/22(908/1829/23) (суддя Юлдашев О.О.)

за позовом позивачів:

1: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІВЕР ОІЛ" 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, просп., Перемоги, буд. 62, кімната 208,

2: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПАБЛАНКА", 29017, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 5,

3: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОРЕС", 25006, Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Ельворті, буд. 7, офіс 212,

4: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕДХОЛ", 89421, Закарпатська обл., Ужгородський район, с. Сторожниця, вул. Шевченка, буд. 8,

5: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕТЕЯ", 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Подолинського Сергія, буд. 31, офіс 203, ,

6: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАБРІ-С", 40000, Сумська обл., м. Суми, Майдан Незалежності, буд. 3/1, кабінет 106,

7: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕГІОН ХОЛ", 79049, Львівська обл., м. Львів, просп. Червоної Калини, буд. 62-А,

8: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛІНК ПРОМ", 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, буд. 3,

9: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРС" 2018, 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Соборна, буд. 40/2,

10: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕНСІС", 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Робоча, буд. 82-З,

11: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОПРАЙД", 50002, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 6,

12: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРВІНОК-ІНВЕСТ", 69005, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 72-А, кімната 9,

13: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛИВО КР", 50005, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, буд. 51,

14: Товариства з обмеженою відповідальністю "НОРД ОІЛ", 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, просп. Перемоги, буд. 62, кімната 208,

15: Товариства з обмеженою відповідальністю "НК БАРЕЛЬ", 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця Євгена, 264А, офіс 1,

16: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАЛЬМІРА ОІЛ", 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, просп. Перемоги, буд. 62, кімната 402,

17: Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕСТ ПЕТРОЛ", 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Святотроїцька, буд. 55-А, офіс 303,

18: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІЛАРА", 22455, Вінницька обл., Калинівський р-н, с. Корделівка (з), ву. Київська, буд. 64, ,

19: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРСАМ-С", 40000, Сумська обл., м. Суми, Майдан Незалежності, буд. 3/1, кабінет 94В, ,

20: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОМІНАНТ ТОРГ", 33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд 442-Г, офіс 204,

21: Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРНЕТТА-ТОРГ", 10020, Житомирська обл., м. Житомир, просп. Незалежності, буд. 10-Г,

22: Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВАКС ТРЕЙД", 61010, Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 4,

23: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІМАРІУС", 49001, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, буд. 11, ,

24: Товариства з обмеженою відповідальністю "НК МАРСЕЛЬ", 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська, буд. 49-А, офіс 3А,

25: Товариства з обмеженою відповідальністю "НК ВАЛЕНСІЯ", 76018, Івано-Франківська обл., м. Івано-Франківськ, вул. Новгородська, буд. 49-А, офіс 3-Б,

26: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЛІР", 54001, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Шевченка, буд. 71, офіс 623,

27: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЙЛОР ХОЛД", 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, буд. 3,

28: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ-ОІЛ", 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Святотроїцька, буд. 55-А, офіс 112,

29: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕКТУМ-С", 40000, Сумська обл., м. Суми, Майдан Незалежності, буд. 3/1, кабінет 94Г,

30: Товариства з обмеженою відповідальністю "МІДАН ЦЕНТР", 61001, Харківська обл., м. Харків, пр. Гагаріна, 20,

31: Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЛІНГ ОІЛ", 10014, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Басейна, буд. 2-А, оф. 5,

32: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЙЛ СТАРТ", 65003, Одеська обл., м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 72, офіс 1209,

33: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС ОЙЛ", 33024, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Соборна, буд. 442-Д, офіс 204,

34: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕРЕН", 73000, Херсонска обл., м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 19,

до відповідачів:

1. Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д,

2: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТІЛ-ПРОФІТ", 61105, Харківська обл., м. Харків, проп. Гагаріна, буд. 181, кімната 707,

3: Приватного підприємства "АЛЬКОР МАРКЕТ", 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Садова, буд. 1/3,

4: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАЙК ІНТЕРПРАЙЗ", 69096, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11-А,

5: Товариства з обмеженою відповідальністю "СІЛМА ТРЕЙД", 79031, Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, буд. 200,

6: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГМЕГАМАРТ", 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапапратна, буд. 3,

7: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАНТРЕЙД", 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 125,

8: Приватне підприємство "АСГАРД-ТК", 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Гагаріна, буд. 5,

9: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОНГ БРІДЖ ЛТД", 89412, Закарпатська обл., Ужгородський район, село Оноківці, вул. Центральна, буд. 10,

10: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНЕР ТРЕЙД", 18002, Черкаська обл., м. Черкаси, бул. Шевченка, 208, оф. 23,

11: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ-ПРОСТІР", 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Гоголя, буд. 15, кімната 416,

12: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЮКС ІНВЕСТМЕНТ", 39600, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Халаменюка, буд. 8, офіс 126,

13: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБК ПЛЮС", 61105, Харківська обл., м. Харків, просп. Гагаріна, буд. 181, кім. 707,

14: Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТОН КОМПАНІ", 43020, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Електроапаратна, буд. 3,

15: Товариства з обмеженою відповідальністю "САТУРН-11", 79031, Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, буд. 200,

16: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРІОН КОРПОРЕЙШН", 73009, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Нафтовиків, буд. 19,

17: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНЕФ МЕНЕДЖМЕНТ", 69063, Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Ласточкіна Миколи, буд 16,

18: Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕФІЛЛ", 61052, м. Харків, вул. Велика Панасівська, 68, кім. 109,

19: Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТЕЛ КАР", 39600, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Халаменюка, 8, офіс 124,

про визнання недійсними положень договорів лізингу, визнання недійсними договорів оренди, визнання права користування

в межах справи № 908/2835/22

про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінеф Менеджмент" код ЄДР 43697350 (69063 Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Миколи Ласточкіна, буд. 16)

кредитор - Приватне підприємство "Амтер" 21, код ЄДР 36687422 (47723 Тернопільська область, Тернопільський район, село Підгородне, вул. Вербицького, буд. 10)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 року у справі №908/2835/22 (908/1829/23) заяву позивачів про забезпечення позову задоволено.

До набрання законної сили рішенням суду у даній справі заборонено Акціонерному товариству Комерційний банк "Приватбанк" (адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо повернення та/або стягнення та/або вилучення (примусове або добровільне) зазначених нижче об`єктів лізингу, в тому числі, але не виключно, шляхом звернення до приватних та/або державних нотаріусів, а також інших осіб, які вчиняють нотаріальні дії, для одержання виконавчих написів, та/або шляхом звернення до приватних та/або державних виконавців з метою виконання таких виконавчих написів, на підставі 20 договорів лізингу та заборонено приватним та/або державним виконавцям вчиняти виконавчі дії щодо примусового вилучення 245 об`єктів нерухомого майна АЗС, перелічених у резолютивній частині цієї ухвали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, АТ КБ "Приватбанк" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального права та неправильне застосування ним норм процесуального права, а також на незаконність та необґрунтованість цієї ухвали, просить її скасувати, та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

- повідомлення, на які посилається заявник, за своєю суттю є листуванням між сторонами договорів лізингу, якими лізингоодержувачам було повідомлено про розмір заборгованості; крім того, банк як власник майна, має право припинити дію договору лізингу у разі прострочення сплати лізингових платежів;

- суд, вживши заходи забезпечення позову у цій справі, зупинив виконання судових рішень, які набрали законної сили у справах: 903/636/20, 903/634/20 та 914/2265/20 про виселення окремих заявників : ТОВ "РЕГІОН ХОЛ", ТОВ "ТЕЙЛОР ХОЛД", ТОВ "ЛІНК ПРОМ", не врахував висновки Верховного Суду та обставини, встановлені у справах №№910/3414/20, 910/1151/21, 640/10260/22, не перевірив підставу звернення до суду окремо по кожній вимозі та конкретні докази на підтвердження викладених обставин та допустив порушення об`єднання позовних вимог;

- заявлені заходи забезпечення позову є втручанням у господарську діяльність АТ КБ "Приват Банк", яка передбачає можливість банку як власника майна вільно реалізувати та захищати своє право власності у спосіб, визначений законом;

- задовольняючи заяву, суд не зазначив у судовому рішенні мотивів, якими він керувався, допустив порушення правила виключної підсудності та об`єднання позовних вимог, визначених ст. ст. 27, 173 ГПК України;

- заходи забезпечення позову є неспівмірними, виходять за межі предмету позову та не підтверджені належними доказами;

- суд допустив порушення розгляду окремих позовних заяв з вимогами до боржника у справах про банкрутство, визначених ст.8 Кодексу України з процедур банкрутства - у даному випадку відсутні підстави для розгляду справи у межах справи про банкрутство.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачів зазначив, що про наявність фактичних обставин, які вказують на вчинення банком дій на уникнення виконання зобов`язання та подальше ускладнення виконання рішення у даній справі є направлення ним на адреси лізингоодержувачів повідомлення про розірвання договорів лізингу та пред`явлення вимоги про повернення майна, в яких, у тому числі, висловлювалося попередження з посиланням на п.п.5.1.5 договорів.

Також, на підставі договору лізингу було отримано декілька виконавчих написів нотаріусів на повернення майна з лізингу (№3391 від 16.08.2019 року, №2 від 09.01.2020 року, №1 від 09.01.2020 року).

За твердженням позивачів, Банк вчиняє активні дії щодо розірвання договорів лізингу та повернення майна АЗС, які перебувають у законному їх користуванні, і невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком передчасну та повну втрату позивачами права вільного володіння та користування майном, а в подальшому може призвести до унеможливлення ефективно здійснити захист своїх прав. При цьому Банком застосовується механізм, передбачений п.5.1.5 договорів лізингу.

Позивачі вважають, що розірвання Банком лізингових договорів, наявність виконавчих написів та укладення договорів оренди свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позаяк такі підстави є реальними.

Крім того, активні дії Банку щодо повернення об`єктів нерухомого майна без врахування законних прав та інтересів орендарів зазначеного майна свідчать про те, що Банк не визнає право користування позивачів на зазначене майно, що свідчить про наявність підстав для захисту прав орендарів шляхом визнання їхнього права оренди вказаних об`єктів нерухомості.

Також позивачі зазначають, що:

- ні законодавством, ні укладеними договорами лізингу та оренди не передбачений порядок повернення об`єктів нерухомості користувачу у випадку їх безпідставного вилучення, що свідчить про те, що ефективний захист порушених прав та інтересів позивачів може бути унеможливлений;

- запропоновані заходи забезпечення позову є співмірними із позовними вимогами; на сьогоднішній день існує загроза того, що Банк на підставі договорів лізингу здійснить повернення об`єктів, адже по факту цей процес вже розпочався, про що свідчать докази, які були додані до позовної заяви;

- застосування обраного позивачем заходу забезпечення позову направлено на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2023 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Верхогляд Т.А., судді: Вечірко І.О., Парусніков Ю.Б.

31.08.2023 року у зв`язку з відставкою судді Вечірка І.О. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи, за результатами якого для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів: Мороза В.Ф., Паруснікова Ю.Б..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її розгляд у судовому засіданні на 23.10.2023 року.

Ухвалою суду від 18.10.2023 року розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 року у справі №908/2835/22(908/1829/23) призначено у судовому засіданні на 30.10.2023 року.

30.10.2023 року скаржником подано клопотання про зловживання процесуальними правами, в якому йдеться про те, що недобросовісні компанії, які є позивачами, за три роки 15 разів зверталися з однією позовною заявою та заявою про заходи забезпечення позову у різних справах. У одинадцяти випадках судді відмовляли та повертали позовну заяву через грубі порушення норм процесуального законодавства, що свідчить про зловживання недобросовісними компаніями процесуальними правами, які направлені на блокування господарської діяльності Банку та можливості у законний спосіб реагувати та проводити заходи досудового врегулювання проблемної заборгованості, чим спричиняється велика шкода інтересам держави.

Банк зазначає, що дії позивачів з подання декількох позовів до одного й того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, подання завідомо безпідставного позову, позову, який має штучний характер, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог, з метою зміни підсудності справи є зловживанням правами, на які суд має вжити заходи процесуального примусу.

31.10.2023 року представником позивачів подано заперечення на клопотання скаржника про зловживання правами, в яких йдеться про те, що це клопотання подано поза межами процесуальних строків. Також зазначено про необґрунтованість доводів скаржника щодо безпідставності позову, оскільки справа перебуває на стадії підготовчого провадження, на якій суд не здійснював дослідження усіх обставин справи. Дослідження таких обставин, за твердженням позивачів, суд не здійснює й на стадії вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.

Крім того, представник позивачів зазначає, що питання про об`єднання позовних вимог вирішується судом при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі, та у випадку безпідставності такого об`єднання суд приймає ухвалу про повернення позовної заяви. У даному випадку судом встановлено наявність підстав для об`єднання позовних вимог.

Позивачі стверджують, що визначення кола відповідачів є правом позивача, тому суд на стадії підготовчого провадження позбавлений можливості встановити обставини, що могли б свідчити про ознаки завідомої безпідставності. Позивачами було подано лише одну позовну заяву до господарського суду Запорізької області із цим колом учасників справи, підставами та предметом позову, що виключає підозри про маніпуляції автоматизованим розподілом судових справ із сторони позивачів.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта та застосування до позивачів заходів процесуального примусу шляхом винесення окремої ухвали з огляду на наступне.

За положеннями ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

У даному випадку, подання позову та заяви про забезпечення позову є процесуальним правом особи та вказані обставини не є самі по собі підставами для визнання дій позивача такими, що є зловживанням процесуальними правами.

Перелічені у заяві апелянта підстави можуть бути оцінені судом під час розгляду справи по суті, між тим на етапі перегляду ухвали суду про забезпечення позову суд апеляційної інстанції позбавлений права надавати оцінку доводам по суті спору та підставності/безпідставності заявлення позову.

Крім того слід зазначити, що за приписами ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

У даному випадку, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 31.08.2023 року відкрито провадження за апеляційною скаргою Банку та, у тому числі, надано учасникам справи право у строк до 20.10.2023 року подати клопотання та заяви (за наявності).

Клопотання Банку подано до суду 27.10.2023 року, тобто з пропуском строку, встановленого для його подання без клопотання про поновлення такого строку.

У судовому засіданні 30.10.2023 року оголошено перерву до 01.11.2023 року до 09:10 год.

У судовому засіданні 01.11.2023 року представники апелянта та позивачів підтримали викладені ними раніше доводи та заперечення.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази, що стосуються фактів, на які учасники провадження у справі посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права дійшла висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, у 2016 році між АТ КБ "Приватбанк" у якості лізингодавця та юридичними особами відповідачами у якості лізингоодержувачів було укладено ряд договорів фінансового лізингу, відповідно до умов яких Банк передав Ллзингоодержувачам майно, а лізингоодержувачі прийняли майно від Банку в платне володіння та користування, а після сплати всієї суми лізингових платежів у власність, на умовах фінансового лізингу.

В подальшому, відповідачі-лізингоодержувачі, діючи на підставі зазначених вище договорів лізингу, уклали із позивачами договори оренди, за умовами яких лізингоодержувачі передали, а позивачі прийняли у тимчасове володіння і платне користування індивідуально визначене нерухоме майно.

Позивачі, звернувшись до господарського суду Запорізької області з позовом у даній справі, просили визнати недійсними положення договорів лізингу, визнати недійсними договори оренди, визнати за ними право користування. Позов подано для розгляду в межах справи № 908/2835/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІНЕФ МЕНЕДЖМЕНТ".

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду.

Разом з позовною заявою 02.06.2023 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо повернення та/або стягнення та/або вилучення (примусове або добровільне) зазначених в заяві об`єктів лізингу, в тому числі, але не виключно, шляхом звернення до приватних та/або державних нотаріусів, а також інших осіб, які вчиняють нотаріальні дії, для одержання виконавчих написів, та/або шляхом звернення до приватних та/або державних виконавців з метою виконання таких виконавчих написів, на підставі зазначених в заяві договорів лізингу, а також шляхом заборони до вирішення спору по суті приватним та/або державним виконавцям вчиняти виконавчі дії щодо примусового вилучення зазначених в заяві об`єктів нерухомого майна.

Заява обґрунтована наступним:

- станом на сьогоднішній день АТ КБ "Приватбанк" вчиняються активні дії щодо розірвання договорів лізингу та повернення об`єктів лізингу. При цьому, при поверненні об`єктів лізингу, відповідачем-1 застосовуються положення договорів, які регламентують беззаперечне повернення об`єктів на його користь з вчиненням виконавчих написів нотаріусів. Зокрема, АТ КБ "Приватбанк" було здійснено направлення на адреси лізингоодержувачів повідомлення про розірвання договорів лізингу та пред`явлено вимоги про повернення майна, в яких, в тому числі, висловлювалось попередження з посиланням на п.п. 5.1.5 договорів лізингу про можливість примусового повернення майна в беззаперечному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- п.5.1.5 договорів лізингу суперечать іншим положенням договорів, зокрема п. 7.2. та п. 9.3., що свідчить, що такі положення не відповідають дійсним намірам сторін при укладенні відповідних договорів, а також створюють суттєвий дисбаланс сторін в частині забезпечення можливості кредитора без зустрічних і пропорційних гарантій для боржника;

- відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, можливість вчинення виконавчого напису допускається лише на документі, який є нотаріально-посвідченим у встановленому законом порядку; при цьому, договори лізингу не були посвідчені нотаріально, у зв`язку з чим, виконання їх положень в порядку здійснення виконавчого напису нотаріуса виключається;

- викладені вище дії ПАТ КБ "Приватбанк" зумовили звернення лізингоодержувачів, як орендодавців, з повідомленнями до позивачів про припинення оренди.

Також у заяві йдеться про те, що на підставі договорів лізингу Банком були отримані виконавчі написи нотаріусів на повернення майна з лізингу, зокрема:

- виконавчий напис №3391 від 16.08.2019 року, виданий Остапенко Євгеном Михайловичем, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу про повернення банку об`єкту лізингу, а саме нерухомого майна за адресою Тернопільська обл., Тернопільський р-н, вул. Підволочинське шосе, буд. 3А; нежитлове приміщення загальною площею 12,8 кв.м.,

- виконавчий напис № 2 від 09.01.2020 року, виданий Остапенко Євгеном Михайловичем, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу про повернення банку об`єкту лізингу, а саме нерухомого майна: за адресою: Львівська обл., Сколівський р„ смт. Верхнє Синьовидне, вул. Січових Стрільців, 207а (двісті сім «ач): операторна. А, загальна площа 43,3 кв.м, навіс, Б, замощения, І, резервуари, І (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 45); за адресою: Волинська область, Ковельський р., с. Старі Кошари, вул, Лісова, буд. 2 (два): загальною площею 112,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 21); за адресою Волинська область, Луцький район, с. Чаруків, вул. Вокзальна, буд. 146 (сто сорок шість): загальною площею 38,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 28); за адресою АДРЕСА_1 ) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 58); за адресою Львівська обл., Городоцький р-н, с. Братковичі, вул. Гайдамацька, буд.101: загальною площею 81,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 09); за адресою Рівненська обл., Дубенський р-н, с.Дубрівка, вул Дубенська, буд.42 (сорок два): Автозаправочна станція, загальна площа 72, 7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16); за адресою Рівненська обл., Дубенський р-н, с.Шепетин, вул.Кременецька, буд. 2 (два): А1 - будівля АЗС, цегла, загальною площею 70,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16); за адресою Рівненська область, Млинівський район, с. Зоряне, вул. Дубенська, буд. 3 (три) (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 38); за адресою Рівненська область, Рівненський район, с. Велика Омеляна, вул. Дубнівська, буд. 27а (двадцять сім "а") (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 46); за адресою Рівненська область, Рівненський район, с. Велика Омеляна вул. Дубнівська, будинок 14-а (чотирнадцять тире "а"): 1. А- авт;

- виконавчий напис № 1 від 09.01.2020 року, виданий Остапенко Євгеном Михайловичем, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу про повернення банку об`єкту лізингу, а саме нерухомого майна: за адресою: Рівненська обл., Радивилівський р., с. Опарипси, вул. Бродівська, 98: будівлі і споруди автозаправної станції, заг. пл. 334,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:58); за адресою: Рівненська обл., Радивилівський р., с. Опарипси, вул. Бродівська, 98а: АГЗС-100М, загальною площею 3,0 кв.м.(реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:58).

За переконанням позивачів, вказані вище виконавчі написи нотаріусів суттєво порушують їх права на мирне володіння та користування переданими їм на підставі договорів оренди об`єктами нерухомого майна - автозаправними станціями (АЗС) у загальній кількості 244 одиниці.

Активні дії АТ КБ "Приватбанк" по поверненню об`єктів нерухомого майна без врахування прав та інтересів орендарів такого майна свідчить про невизнання відповідачем-1 права користування (оренди) позивачів на зазначене вище майно, що є підставою для захисту позивачами своїх прав, як від безпосередніх дій відповідачів, так і у відносинах з нотаріусами та органами та особами, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

АТ КБ "Приватбанк" може у будь-який момент здійснити дії щодо примусового повернення АЗС, і це не гіпотетичні, а реальні дії, які несуть загрозу для володіння майном заявниками на підставі договорів оренди, які укладені на підставі діючих договорів лізингу.

Щодо співмірності заходів забезпечення позову, позивачі вказують, що у разі задоволення позовних вимог без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим повернення об`єктів лізингу АТ КБ "Приватбанк", які були передані на підставі оскаржуваних договорів лізингу, в першу чергу на підставі виконавчих написів нотаріуса.

За результатами розгляду заяви про забезпечення позову господарським судом Запорізької області постановлено оскаржувану ухвалу.

У відповідності до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 2 та 3 ч.1 ст. 137 ГПК України передбачено забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії, заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачу або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.321 ЦК України особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Одна з основних умов, яка повинні міститися в заяві про забезпечення позову, це обґрунтування необхідності забезпечення позову та заходу забезпечення позову, який належить застосувати (ст. 139 ГПК України).

Припущення заявника щодо необхідності забезпечення позову має бути обґрунтованим, тобто підтверджувалося певними доказами.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Статтями 77 та 78 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Задовольняючи заяву позивачів та приймаючи оскаржувану ухвалу, суд виходив з того, що з огляду на пов`язаність заходів забезпечення з предметом спору, наявність обставин, які свідчать про реальну можливість утруднення або унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову, наведені у заяві способи забезпечення позову дозволять уникнути несприятливих та безповоротних наслідків у вигляді остаточної втрати права користування майном. Якщо АТ КБ "Приватбанк" здійснить вилучення відповідних АЗС, то навіть у випадку задоволення позовних вимог у справі, позивачі не зможуть досягнути ефективного захисту своїх прав, адже фактично об`єкти вже будуть знаходитись у відповідача-1, а позивачам доведеться вживати додаткових заходів захисту, в тому числі, шляхом пред`явлення ще одного позову з метою зобов`язання відповідача-1 повернути об`єкти нерухомості для можливості користуватись ними згідно з рішенням суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

При прийнятті судового рішення щодо вжиття заходів забезпечення позову за позовними вимогами немайнового характеру суд повинен дослідити підставу для вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Крім того необхідно враховувати, що вирішуючи питання забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Безпідставне застосування таких заходів може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

При цьому адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії (правова позиція Верховного Суду у справі №910/8188/21 від 13.12.2021 року).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що дії місцевого господарського суду у даній справі про забезпечення позову шляхом заборони АТ КБ "Приватбанк" та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо повернення та/або стягнення та/або вилучення (примусове або добровільне) зазначених нижче об`єктів лізингу, в тому числі, але не виключно, шляхом звернення до приватних та/або державних нотаріусів, а також інших осіб, які вчиняють нотаріальні дії, для одержання виконавчих написів, та/або шляхом звернення до приватних та/або державних виконавців з метою виконання таких виконавчих написів, на підставі 20 договорів лізингу та заборони приватним та/або державним виконавцям вчиняти виконавчі дії щодо примусового вилучення 245 об`єктів нерухомого майна АЗС, перелічених у резолютивній частині цієї ухвали не можна вважати адекватними та співмірними з обсягом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів, за висновками суду, призведе до порушення збалансованості інтересів сторін.

У даному випадку суд першої інстанції, забезпечуючи позовну заяву шляхом заборони вчиняти дії щодо належного АТ КБ "ПриватБанк" майна, порушив його законні права як власника майна на вільне володіння та розпорядження цим майном і на захист свого права власності.

Одночасно, оскаржувана ухвала не містить посилань на очевидну протиправність дій Банку по відношенню до позивачів.

Банк, як лізингодавець, має право припинити дію договору фінансового лізингу у разі прострочення сплати лізингових платежів, яке надано йому приписами Закону України "Про фінансовий лізинг".

Між Банком і позивачами відсутні прямі договірні відносини, він не є стороною договорів суборенди та не пов`язаний з ними договірними правовідносинами, тому позивачі повинні довести, що негативні наслідки для них можуть настати саме із -за відповідних дій Банку.

Крім того, оцінюючи необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених прав та інтересів позивачів у контексті спірних правовідносин слід враховувати, що за загальним правилом зміна особи, яка здійснює повноваження власника орендованого майна не впливає на право орендаря щодо володіння та користування цим майном.

З направлених Банком на адреси лізингоодержувачів повідомлень про розірвання договорів лізингу та повернення майна, на які посилаються заявники, не вбачається, що вимога про таке повернення стосується позивачів. Також ці повідомлення не містять посилань на спірні пункти договорів лізингу.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є таке судове рішення, яке ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Щодо досліджуваної справи, то суд першої інстанції не врахував викладені обставини, не надав належної оцінки доводам позивачів, викладеним ними у заяві та поданих на їх підтвердження доказам стосовно необхідності вжиття відповідних заходів, з урахуванням адекватності та співмірності вимог про забезпечення позову і дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

З урахуванням вищевикладеного, вжиті судом заходи забезпечення позову не відповідають меті та завданням господарського судочинства.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З цих підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню як така, що прийнята з порушенням норм процесуального права, при нез`ясуванні та недоведеності обставин, що мають значення для справи, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 06.06.2023 року у справі № 908/2835/22(908/1829/23) скасувати.

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскарження до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови.

Постанова складена у повному обсязі 07.11.2023 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя В.Ф.Мороз