ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2023 р. Справа № 924/902/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., за участю секретаря судового засідання Крупської В.В., розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Терен", м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області

до благодійної організації "Благодійний фонд "Сила Єднання Українців", м. Хмельницький

про стягнення 187 453,15 грн. заборгованості за договором №1 поворотної фінансової допомоги від 06.06.2022 року,

представники сторін: не з`явились;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 187 453,15 грн. заборгованості за договором №1 поворотної фінансової допомоги від 06.06.2022 року. Вимоги мотивує неналежним виконанням БО «БФ «Сила Єднання Українців» своїх зобов`язань з своєчасного повернення отриманої за договором №1 від 06.06.2022 року поворотної фінансової допомоги.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 23.08.2023 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 03.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач не з`явився на судовий розгляд справи, у надісланій від 17.09.2023 року заяві просить розгляд справи здійснювати без особистої участі позивача та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 30.10.2023 року надіслав заяву про зменшення позовних вимог, у якій повідомляє, що 16.10.2023 року позивачем сплачено 10 000,00 грн. заборгованості, тому просить прийняти зменшення позовних вимог на вказану суму та завершити розгляд справи за відсутності позивача.

З приводу поданої зави про зменшення позовних вимог судом враховується, що за положеннями ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Водночас, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 03.10.2023 року закрито підготовче провадження у даній справі, що свідчить про відсутність підстав для прийняття заяви позивача про зменшення позовних вимог, оскільки вона подана за межами встановленого ГПК України строку.

Відповідач не скористався правом участі свого представника в засіданнях суду у даній справі, відзиву на позов не подав, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку процесуальних документів суду в електронний кабінет в ЄСІТС БО "БФ "Сила Єднання Українців".

Зокрема, з часу відкриття провадження у даній справі (23.08.2023 року), відповідачем не поданого жодного клопотання по суті спору, натомість, неодноразово подавались заяви про відкладення засідань на невизначений термін з підстав відрядження голови фонду ОСОБА_1

Під час розгляду вказаних клопотань судом роз`яснювалось відповідачу про можливість забезпечення явки іншого представника; про відсутність необхідності явки відповідача загалом та про необхідність вчинення процесуальної дії, строк вчинення якої пропущено.

Так, судом прийнято до уваги, що ухвала суду від 23.08.2023 року про відкриття провадження у даній справі, у якій встановлено строк для подання відзиву на позов, доставлена до електронної скриньки відповідача (вказаної ним також у клопотанні про відкладення розгляду справи від 02.10.2023 року (том 1, акр. 41)), 23.08.2023 року. Тобто, строк для подання відзиву на позов для відповідача склав 26 календарних днів.

14.09.2023 року від відповідача надійшла заява-клопотання від 14.09.2023 року, у якій голова БО "БФ "Сила Єднання Українців" ОСОБА_1 просить суд перенести судове засідання на іншу дату та дозволити подати відзив на позов при приїзду з-за кордону. Заяву мотивував тим, що голова фонду терміново виїжджає 14.09.2023 року за межі України для потреб ЗСУ.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року відкладено підготовче засідання на 03.10.2023 року та продовжено відповідачу строк для подання відзиву до 02.10.2023 року.

Відзиву на позов у встановлені ухвалою суду від 19.09.2023 року строки не подано, натомість, 03.10.2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 надійшло з електронного кабінету в ЄСІТС клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження від 02.10.2023 року із тотожним до заяви-клопотання від 14.09.2023 року змістом.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача від 02.10.2023 року про відкладення підготовчого засідання та продовження строку для подання відзиву на позов. Ухвала мотивована вимогами розумності строків вирішення спору, обставинами даної справи; тим, що явка сторін у справі №924/902/23 обов`язковою не визнавалась; відповідач не був позбавлений права мати уповноваженого представника, якому доручити функцій представництва в засіданні.

За наслідками підготовчого засідання 03.10.2023 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2023 року.

19.10.2023 року відповідачем нарочно подано Господарському суду Хмельницької області заяву-клопотання про перенесення розгляду справи за підписом голови Фонду ОСОБА_1, у якій представник відповідача просить суд перенести судове засідання на іншу дату на грудень - січень місяць 2023-2024 років та дозволити подати відзив на позовну заяву по приїзду із-за кордону; викликати та допитати в судовому засіданні в якості свідка позивача щодо обставин справи та укладення мирової угоди та ін.; у зв`язку з поверненням позивачу 10 000,00 грн. та зміною ціни позову повернути позивачу позовну заяву.

Заяву обґрунтовує тим, що судом не прийнято до уваги факт вимушеного виїзду голови Фонду ОСОБА_1 за гуманітарною допомогою для ЗСУ та перебування за кордоном, що свідчить про поважність причин неприбуття в судове засідання. Окрім того, ОСОБА_1 також не має змоги прибути в судове засідання 20.10.2023 року, позаяк знову терміново змушений виїжджати за межі України для збирання, отримання (закупівлі) допомоги, вантажу для ЗСУ та особам, які постраждали від війни.

На підтвердження викладених у заяві обставин представником відповідача надано незасвідчені копії сторінки неідентифікованого паспорта, платіжної інструкції №74 від 16.10.2023 року, листа, іменованого "Асоціація Східноєвропейської допомоги Німеччини" та листа від 06.10.2023 року німецькою мовою ( без перекладу у встановленому порядку українською мовою, в тому числі, без нотаріального посвідчення згідно ст. 79 Закону України «Про нотаріат»).

Судом розглянуто заяву відповідача від 19.10.2023 року та зазначено, що у випадку неможливості явки керівника юридичної особи, така особа може бути представлена іншим представником, в тому числі, адвокатом. Тому суд визнав необґрунтованими доводи відповідача про необхідність відкладення судового засідання у зв`язку з неможливістю особистої явки голови Фонду ОСОБА_1, оскільки представництво БО "БФ "Сила Єднання Українців" може бути забезпечене іншим уповноваженим представником. Окрім того, у даній справі судом не визнавалась обов`язковою ні особиста явка голови Фонду ОСОБА_1, ні будь-якого іншого представника відповідача.

Щодо можливості надання відзиву на позов по приїзду з-за кордону судом роз`яснено, в тому числі, що згідно ч. 5 ст. 119 ГПК України пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Проте, з моменту відкриття провадження у даній справі (23.08.2023 року) та станом на даний час (03.11.2023 року) відповідачем не подано відзив на позов.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про судовий розгляду справи, подання останнім клопотань по справі, в тому числі, через електронний кабінет в ЄСІТС та нарочно, проте, ненадання жодних пояснень по суті спору, спрямованість поданих заяв лише на відкладення розгляду справи без об`єктивних на те підстав та, очевидно, з метою затягування строку вирішення спору, суд доходить висновку про те, що відповідачу в повному обсязі надано можливості для реалізації ним своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України).

Зі змісту п. 1 ч. 3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд розглядає справу за відсутності учасника справи, якого було належним чином повідомлено про судове засідання, та яким не було повідомлено про причини неявки.

Згідно ч. 1 ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право , Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом , а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст.9 Конституції України, статті 19 Закону України Про міжнародні договори України і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст.11 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справи ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (AlimentariaSanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі Смірнова проти України ).

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

06.06.2022 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Терен» (позикодавець) та благодійною організацією «Благодійний фонд «Сила Єднання Українців» (позичальник) укладено договір №1 про надання поворотної фінансової допомоги (далі - договір), за умовами якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору поворотна фінансова допомога - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування на визначений строк відповідно до даного договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами.

У п. 2.1. договору визначено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 185 000,00 грн.

Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується (п. 2.2. договору).

Перерахування грошових коштів здійснюється позикодавцем на поточний рахунок позичальника ХФ АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 (п. 2.3. договору).

Сторони у п. 3.1. договору погодили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 03 червня 2023 року.

Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахунку грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку (п. 3.2. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договором (п. 8.1. договору).

На виконання умов договору позивачем згідно виписки з банківського рахунку перераховано 06.06.2022 року на рахунок відповідача, вказаний у п. 2.3 договору, 185000,00 грн. поворотної фінансової допомоги.

ТОВ «Терен» звернувся до БО «БФ «Сила Єднання Українців» з претензіями від 07.06.2023 року та від 18.07.2023 року щодо повернення 185000,00 грн. поворотної фінансової допомоги.

Проте, у зв`язку з невиконанням відповідачем вимог позивача в добровільному порядку, останній звернувся з даним позовом до суду.

16.10.2023 року відповідачем сплачено позивачу 10000,00 грн. згідно платіжної інструкції №74 із призначенням платежу "повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору №1 від 04.06.2022 року".

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором позики, згідно якого за приписами статті 1046 ЦК України, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі №909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору.

Свобода договору, як одна із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, укладаючи та підписуючи договір про надання поворотної фінансової допомоги №1 від 06.06.2022 року, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, в тому числі, поворотний характер допомоги та строк її повернення.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до пункту 2.1. договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 185000,00 гривень.

Матеріалами справи підтверджено, що 06.06.2022 року позикодавець перерахував на рахунок позичальника на погоджений у п. 2.3. договору рахунок поворотну фінансову допомогу у розмірі 185 000,00 грн. з відповідним призначенням платежу.

Таким чином, позивачем належно виконано взяті на себе зобов`язань за договором №1 від 06.06.2022 року шляхом перерахування на рахунок позичальника поворотну фінансову допомоги у розмірі 185 000,00 грн.

Обов`язок позичальника повернути позику врегульований приписами статті 1049 ЦК України, з аналізу приписів частини 1 якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Умовами пункту 3.1. договору погоджено, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню до 03.06.2023 року.

Судом враховується, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15).

Відтак, у відповідача виник обов`язок з повернення отриманої від позивача поворотної фінансової допомоги до 03.06.2023 року включно.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України та частини 7 статті 193 ГК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 3 статті 509 ЦК України унормовано, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Наведене положення законодавства вказує, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним.

В ході розгляду даного спору відповідач повернув позивачу 10 000,00 грн. отриманої фінансової допомоги, що також підтверджується ТОВ "Терен".

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (позиція Верховного Суду у складі Об`єднаної палати КЦС, викладена у постанові від 20.09.2021 року у справі №638/3792/20).

Приймаючи до уваги врегулювання частини спірних у даній справі правовідносин шляхом сплати 10000,00 грн. заборгованості та відсутність у сторін спірних питань з даного приводу, суд приходить до висновку про закриття провадження у справі №924/902/23 в частині стягнення 10000,00 грн. заборгованості.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів, які б свідчили про повернення позикодавцю решти поворотної фінансової допомоги в розмірі 175 000,00 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення поворотної фінансової допомоги у вказаній сумі є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, незапереченою позичальником, а тому підлягає задоволенню.

Щодо заявлених вимог про стягнення 3% річних за період з 03.06.2023 року по 06.08.2023 року та інфляційних втрат за червень 2023 року на підставі статті 625 ЦК України, суд звертає увагу на наступне.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічні за змістом положення містяться у частині 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 року у справі №910/8349/22 зазначив наступне.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (Закон України № 2120-ІХ від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 р. за № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" (із змінами), в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (із змінами), який триває до цього часу.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до підпункту 14.1.257 статті 14 ПК України поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування відсотків або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Статтею 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З аналізу положень пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" та ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 06.09.2023 року у справі №910/8349/22 дійшов висновку про те, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги розповсюджується дія пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.

З позовної заяви слідує, що позикодавцем здійснено розрахунок та заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати за період з червня 2023 року по серпень 2023 року на підставі статті 625 ЦК України, тобто під час дії в Україні воєнного стану.

Отже, відповідно до вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (Закон України № 2120-ІХ від 15.03.2022) позичальник звільняється від обов`язку сплатити на користь позикодавця 3% річних та інфляційні втрати у зв`язку із простроченням позичальника в період дії в Україні воєнного стану.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи, наведені норми права, а також враховуючи правову позицію Верховного Суду, в задоволенні позовних вимог про стягнення 973,15 грн. 3% річних та 1480,00 грн. втрат від інфляції суд відмовляє.

З всього вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Терен", м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області до благодійної організації "Благодійний фонд "Сила Єднання Українців", м. Хмельницький про стягнення 177 453,15 грн. заборгованості за договором №1 поворотної фінансової допомоги від 06.06.2022 року, підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути 175 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги. В стягненні 973,15 грн. 3% річних та 1480,00 грн. втрат від інфляції суд відмовляє. Провадження у справі №924/902/23 в частині стягнення 10000,00 грн. заборгованості підлягає закриттю.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. Судовий збір за вимогою, провадження у якій закрито (в розмірі 150,00 грн.), може бути повернутий з Державного бюджету України на підставі відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 129, 231, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

провадження у справі №924/902/23 в частині стягнення 10 000,00 грн. заборгованості закрити.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Терен", м. Новомиргород Новоукраїнського району Кіровоградської області до благодійної організації "Благодійний фонд "Сила Єднання Українців", м. Хмельницький про стягнення 177 453,15 грн. заборгованості за договором №1 поворотної фінансової допомоги від 06.06.2022 року, задовольнити частково.

Стягнути з благодійної організації «Благодійний фонд «Сила Єднання Українців» (29027, м. Хмельницький, вул. Залізняка, буд. 18, кв. 127, код 39541551) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Терен» (26000, Кіровоградська область, Новоукраїнський район, м. Новомиргород, вул. Соборності, буд. 108, офіс 6, код 14137783) 175 000,00 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч грн. 00 коп.) поворотної фінансової допомоги, 2625,00 грн. (дві тисячі шістсот двадцять п`ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

В стягненні 973,15 грн. 3% річних та 1480,00 грн. втрат від інфляції відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 06.11.2023 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 1 прим.: 1 - до справи; сторонам - в електронні кабінети