СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2023 року м. Харків Справа № 905/634/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.,

без участі представників сторін,

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх.№1845Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023, прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Кротіновою О.В., дата складання повного тексту рішення - 11.08.2023, у справі №905/634/23

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк", м. Київ,

до 1-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-А", м. Дружківка Донецької області, 2-го відповідача ОСОБА_1 , с. Богородичне Слов`янського району Донецької області,

про стягнення 81 287, 92грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк Приватбанк звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Союз-А та ОСОБА_1 про стягнення 81 287, 92грн, з яких 74 880, 0грн заборгованості за кредитом та 6 407, 92грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії на підставі кредитного договору б/н від 15.12.2021.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.12.2021 відповідач 1 через систему інтернет-клієнт-банкінгу підписав із використанням електронного цифрового підпису анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ, невиконання останнім своїх зобов`язань із своєчасного повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, а також невиконання відповідачем 2 договору поруки №POR532 від 07.12.2021, укладеного в якості забезпечення виконання відповідачем 1 взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредиту та відсоткам.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" задоволено; стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-А" та ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 81 287, 92грн, з яких 74 880, 00грн заборгованості за кредитом та 6 407, 92грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Союз-А" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2 684, 00грн.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що факт видачі позивачем кредитних коштів, шляхом перерахування 15.12.2021 на особовий рахунок відповідача 1 № НОМЕР_1 у загальній сумі 90 000, 00грн підтверджується представленими суду банківськими виписками та визнається сторонами.

Судом першої інстанції встановлено, що станом на 03.05.2023 розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором становить 74 880, 00грн заборгованості по тілу кредиту, 6 407, 92грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Враховуючи умови пункти 1.1 договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем 2, місцевий господарський суд дійшов висновку, що сторонами визначено обсяг зобов`язань ОСОБА_1 , як поручителя за всіма зобов`язаннями за заявою б/н від 15.12.2021 про приєднання до Умов та правил надання послуги "Кредит "КУБ".

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду від 11.08.2023, ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 року у справі №905/634/23 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю; також просить визнати причину неподання доданих до скарги доказів поважною та долучити до матеріалів справи.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в договорі поруки не зазначені реквізити основного договору, а тільки вказано, що порукою забезпечується виконання зобовязання ТОВ "Союз-А" перед АТ КБ "Приватбанк" за угодами приєднання до розділу 3.2.2. "Кредит "КУБ" Умов та правил банківських послуг.

Як зазначає апелянт, позивачем не надано доказів про ознайомлення ОСОБА_1 з істотними умовами кредитного договору, укладеного між ТОВ "Союз-А" та АТ КБ "Приватбанк". Таким чином, на думку апелянта, договір поруки є нікчемним та не породжує наслідків.

Крім того, апелянт посилається на введення воєнного стану з 24.02.2022; як вказує апелянт, основним видом господарської діяльності ТОВ "Союз-А" є здача в оренду власної комерційної нерухомості у м. Донецьк, і згідно податкової звітності за 2022-2023 останній не здійснював господарську діяльність.

Апелянт зазначає, що форс-мажорні обставини підтверджуються сертифікатом Донецької торгово-промислової палати №1499-23-3665 від 22.08.2023, який апелянт не змогла вчасно подати до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, що вона є пенсіонеркою, зареєстрована як внутрішньо переміщена особа, а належне їй житлове майно повністю зруйноване.

До апеляційної скарги апелянтом додані копії заяви про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов`язаннями та сертифікату Донецької торгово-промислової палати №1400-23-3665 від 22.08.2023, відповідно до якого військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною, які унеможливили ОСОБА_1 виконання зобов`язання за кредитним договором №б/н від 15.12.2021 та за договором поруки №POR532 від 07.12.2021.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтами було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 у справі №905/634/23 та постановлено здійснити її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено учасникам справи строк до 04.10.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 04.10.2023 для подання заяв і клопотань.

Копії ухвали апеляційного господарського суду про відкриття апеляційного провадження були надіслані сторонам та вручені в підсистемі "Електронний суд", у тому числі, апелянту і його представнику.

Відтак, сторони належним чином повідомлені про розгляд скарги в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечень проти розгляду скарги в порядку спрощеного провадження від учасників справи не надходило.

05.10.2023 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що форс-мажорні обставини можуть звільняти від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання основного зобов`язання в цілому.

Також позивач зазначає, що у самому договорі поруки зафіксовано, що поручитель з умовами Угоди 1 ознайомлений (пункт 1.3. договору поруки), що є завірянням Антошиної Т.А. про обізнаність з умовами та обсягом прийнятого нею зобов`язання та не потребує додаткового оформлення.

Позивач також звертає увагу суду на суперечливу поведінку апелянта, оскільки остання, посилаючись на нікчемність договору поруки, в той же час, у заяві про засвідчення форс-мажорних обставин зазначає цей договір та вказує на обов`язок виконати зобов`язання за ним перед АТ КБ "Приватбанк".

З огляду на викладене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 у справі №905/634/23 - залишити без змін.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

В силу статті 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Вирішуючи питання прийняття наданих апелянтом додаткових доказів, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до положень статті 80 Господарського процесуального кодексу України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а до суду апеляційної інстанції додаткові докази подаються у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідач-2 мав, належним чином користуючись своїми процесуальними правами, подати усі докази суду першої інстанції, зокрема разом з відзивом на позовну заяву.

Апелянт посилається на те, що зібрати документи для звернення до ТПП з метою отримання сертифікату ОСОБА_1 змогла лише у серпні (15.08.2023) у зв`язку із знаходженням в евакуації.

Однак, судова колегія зазначає, що згідно матеріалів справи, 08.08.2023 представник відповідача-2 подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідачем-2 не було повідомлено суд про неможливість подати відповідні докази з об`єктивних причин, як і не було посилань щодо наміру відповідача-2 звернутись до ТПП.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не приймає надані апелянтом додаткові докази: копії заяви про засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) для суб`єктів господарювання/фізичних осіб за договірними зобов`язаннями та сертифікату Донецької торгово-промислової палати №1400-23-3665 від 22.08.2023, і здійснює розгляд скарги за поданими суду першої інстанції доказами.

Поряд з цим, судова колегія зазначає, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, в якому ТПП України засвідчує, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами, є загальновідомим та перебуває у вільному доступі у мережі Інтернет.

Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянтів, а також доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, 15.12.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю Союз-А (клієнт) підписана заява про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ, згідно якої, ця заява та Умови разом складають кредитний договір між Банком - Акціонерним товариством Комерційний Банк Приватбанк та Клієнтом.

Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий кредит для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни (пункт 1.1 заяви про приєднання).

Пунктом 1.2 заяви про приєднання встановлено розмір кредиту: 90 000, 00грн.

Строк кредиту: 12 місяців з дати видачі кредитних коштів (пункт 1.3 заяви про приєднання).

У період з дати підписання заяви процентна ставка за користування кредитом перші 6 місяців дії кредиту становить 1, 6% в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця користування кредитом - 1, 4% в місяць від початкового розміру кредиту (в т.ч. при достроковому погашенні кредиту) (пункт 1.4 заяви про приєднання).

Проценти за користування кредитом у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором: 4% в місяць від суми простроченої заборгованості (пункт 1.5 заяви про приєднання).

Порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом; погашення процентів щомісяця до календарного числа місяця, в яке було надано кредит, включно із цим числом. Порядок дострокового погашення кредиту: якщо в звітному місяці дата дострокового погашення кредиту передує даті сплати щомісячного платежу, - клієнт сплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі; якщо дата дострокового погашення слідує за датою погашення щомісячного платежу, клієнт також оплачує залишок заборгованості та проценти поточного періоду в повному розмірі Сторони узгодили, що графік погашення кредиту (Додаток 1 до цієї заяви) є невід`ємною частиною договору (п.1.6 заяви про приєднання).

Відповідно до пункту 1.7 заяви про приєднання, сторони узгодили, що в разі: - порушення строку повернення кредиту, визначеного п. 1.3. цієї Заяви, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку, - настання обставин, передбачених п. 3.2.2.3.1.3. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні Банку, - настання обставин, передбачених п. 3.2.2.6.2., п. 3.2.2.6.6. Умов, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту.

Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі 4% в місяць від простроченої суми заборгованості.

Заяву від 15.12.2021 підписано позивачем та відповідачем 1 електронно-цифровим підписом, що підтверджується копією витягу з онлайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису).

У пункті 2 заяви приєднання зазначено, що клієнт підтверджує ознайомлення із розділом 1.1 Загальні положення, а також розділом 3.2.2 Умови та Правила надання кредиту Кредит КУБ Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Банку, у редакції, чинній на дату підписання цієї заяви.

Пунктом 3.2.2.1 умов визначено, що банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати клієнту строковий Кредит КУБ (послуга) для фінансування поточної діяльності клієнта та/або для придбання основних засобів в обмін на зобов`язання клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в заяві про приєднання до умов та правил надання послуги КУБ, а також системі Приват24.

Клієнт приєднується до послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом заяви в системі Приват24 або у сервісі Paperless або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Згідно з пунктом 3.2.2.3 умов надання кредитів у рамках послуги здійснюється на умовах:

- повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в даті щомісячних внесків, зазначених у заяві (пункт 3.2.2.3.1 умов);

- клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту (пункт 3.2.2.3.1.4 умов).

Пунктом 3.2.2.3.2 умов встановлено, що за користування послугою клієнт сплачує щомісячно протягом всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений графіком, вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з пунктом 3.2.2.6.2.).

Згідно з пунктом 3.2.2.3.3 умов, у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитним договором клієнт сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому тарифами.

Розділом 3.2.2.5 умов регламентовано обов`язки клієнта.

Пунктом 3.2.2.5.2 умов встановлено обов`язок зі сплати щомісячних процентів за користування кредитом згідно з п. 3.2.2.3.2.

Відповідно до пункту 3.2.2.5.3 умов встановлено повернення кредиту та здійснення інших платежів, передбачених договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.2.3.1, 3.2.2.3.2, 3.2.2.5.14, 3.2.2.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

Пунктом 3.2.2.5.5 умов встановлено зобов`язання сплати банку клієнтом процентів згідно з п.п.3.2.2.3.1, 3.2.2.3.2.

Відповідно до пункту 3.2.2.5.6 умов, клієнт доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, сплати процентів за його використання, а також з усіх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів згідно з заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу щодо послуги, сума неоплаченого платежу виноситься на прострочення до моменту погашення.

Згідно з пунктом 3.2.2.5.7 умов, черговий платіж по кредиту КУБ може списуватися з поточного рахунку клієнта лише за рахунок його власних коштів.

Розділом 3.2.2.6 умов врегульовано права банку.

Відповідно до пункту 3.2.2.6.4 умов, банк має право на списання грошових коштів з поточних рахунків клієнта згідно з пунктом 3.2.2.5.6 при настанні термінів будь-якого з платежів, зазначених у заяві або передбачених цим договором, у межах сум, що підлягають сплаті банку.

Згідно з пунктом 3.2.2.6.5 умов, у разі порушення клієнтом термінів виконання будь-якого з грошових зобов`язань, встановлених цим договором (за відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках клієнта для здійснення повноважень банку згідно з п. 3.2.2.5.6 цього договору), а також для сплати передбачених цим пунктом комісійних винагород, клієнт доручає банку здійснювати списання коштів з усіх поточних і депозитних рахунків клієнта в банку в порядку, передбаченому законодавством та цим договором.

Відповідно до пункту 3.2.2.9.1 умов, за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.2.1, 3.2.2.3 цього договору клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п.3.2.2.3.2.

Пунктом 3.2.2.9.2 умов встановлено, що нарахування процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на початковий розмір кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Згідно з пунктом 3.2.2.9.3 умов сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (пункт 3.2.2.3.1).

Пунктом 3.2.2.9.6 умов передбачено, що зобов`язання за цим договором виконуються в такій послідовності: кошти, отримані від клієнта, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 3.2.2.5.14 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 3.2.2.10 цього договору, далі - процентів згідно з п. 3.2.2.3.4 цього договору, далі - прострочених процентів згідно з п. 3.2.2.3.3 цього договору, далі - простроченого кредиту, далі - процентів, далі - кредиту. Остаточне погашення заборгованості за цим договором проводиться не пізніше дати, зазначеної в п. 3.2.2.9.3 цього договору. У разі несплати процентів у відповідні дати сплати, визначені в цьому договорі, вони вважаються простроченими.

Відповідно до пункту 3.2.2.9.7 умов, розрахунок і нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у терміни, вказані в заяві, кожного місяця, на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на первісну суму кредиту.

Договір є чинним з моменту підписання клієнтом заяви про приєднання. Строк дії договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 3.2.2.11 договору).

Додатком №1 до заяви приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ б/н від 15.12.2021 сторони узгодили графік погашення основної суми боргу та процентів за кредитом.

Згідно цього графіку відповідач 1 повинен був протягом 12 місяців вносити кожного місяця 7 500, 00грн - суму кредиту, 1 440, 00грн - суму процентів перших 6 місяців, 1 260, 00грн сума процентів останніх 6 місяців.

Згідно наданої позивачем банківської виписки по рахунку відповідача 1 за період з 15.12.2021 по 03.05.2023, останнім 15.12.2021 було видано відповідачу 1 кредит КУБ згідно договору б/н в розмірі 90 000, 00грн.

Також згідно вказаної виписки, відповідачем 1 погашено заборгованість за кредитним договором б/н від 15.12.2021: 15.01.2022 у сумі 7 500, 00грн, 15.02.2022 у сумі 7 500, 00грн, 15.03.2023 у сумі 60, 00грн, 16.03.2023 у сумі 50, 00грн, 17.03.2023 у сумі 10, 00грн, загалом 15 120, 00грн.

Залишок основного боргу відповідача 1 за кредитним договором б/н від 15.12.2021 складає 74 880, 00грн.

Одночасно згідно банківської виписки по рахунку відповідача 1 за період з 15.12.2021 по 03.05.2023, позивачем нараховано комісію за кредитним договором б/н від 15.12.2021 у розмірі 16 200, 00грн, а відповідачем 1 сплачено загалом 9 792, 08грн.

Залишок заборгованості за комісією відповідача 1 за кредитним договором б/н від 15.12.2021 складає 6 407, 92грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що в забезпечення вищевказаного кредитного договору 07.12.2021 між Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №POR532 (договір поруки), предметом якого є надання поруки поручителем за виконання підприємством ТОВ Союз-А (боржник) зобов`язань за угодами-приєднання до розділу 3.2.2 Кредит КУБ Умов та правил надання банківських послуг (Угода 1), по сплаті: процентної ставки за користування кредитом: за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.2.3.2 Угоди 1 перші 6 місяців 1, 6 відсотка в місяць від початкового розміру кредиту, починаючи з 7-го місяця 1, 4 відсотка від початкового розміру кредиту; за період користування кредитом згідно з пунктом 3.2.2.3.3 Угоди 1 4, 0% в місяць від суми простроченої заборгованості; кредиту в розмірі 90 000, 00грн.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за Угодою 1 в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності (пункт 1.2 договору поруки).

Поручитель з умовами Угоди 1 ознайомлений (пункт 1.3 договору поруки).

Відповідно пункту 1.5 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником якого-небудь зобов`язання, передбаченого пунктом 1.1 договору поруки, кредитор має право направити поручителю вимогу із зазначенням невиконаного зобов`язання. Не направлення кредитором вказаної вимоги не є перешкодою та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з вимогою виконати всі взяті на себе поручителем зобов`язання або вимагати від поручителя виконання взятих на себе зобов`язань іншими способами. Поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник у випадку невиконання боржником зобов`язань за Угодою 1, незалежно від факту направлення чи не направлення кредитором поручителю передбаченої даним пунктом вимоги (пункт 2.1.2 договору поруки).

Сторони взаємно домовилися, що порука за договором припиняється через 15 років після укладення цього договору. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за Угодою 1 цей договір припиняє свою дію (пункт 4.1 договору поруки).

Договір поруки №POR532 від 07.12.2021 підписано 15.12.2021 позивачем та відповідачем 2 електронно-цифровим підписом, що підтверджується копією витягу з онлайн сервісу створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису).

Не здійснення погашення простроченої заборгованості та неповернення кредиту у повному обсязі стало підставою звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач 1 підтверджує факт видачі йому кредиту у сумі 90 000, 00грн; щодо невиконання за ним зобов`язань, починаючи з лютого 2022, посилається на: початок війни внаслідок військової агресії російської федерації проти України; те, що його місцезнаходженням є м. Дружківка Донецької області, яке перебуває у зоні проведення активних бойових дій; вказує, що основним видом господарської діяльності відповідача 1 є здавання в оренду власної комерційної нерухомості у м. Дружківка Донецької області, діяльність товариства наразі не проводиться; посилається на форс-мажорні обставини; зазначає, що неналежне виконання договору не є наслідком її неправомірних дій і виключає наявність вини, яка є обов`язковою умовою для настання відповідальності за порушення зобов`язання. Відтак, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач 2 фактично підтримує таку позицію, поряд з цим, стверджує, що позивачем не надано доказів про ознайомлення відповідачем 2, як поручителем, з істотними умовами кредитного договору, звідси робить висновок про нікчемність договору поруки.

Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачами до прийняття судового рішення не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором.

Апеляційним господарським судом встановлено, що апелянтом не оспорюються обставини щодо отримання відповідачем-1 кредиту у позивача на вказаних в позовній заяві умовах, укладення відповідачем-2 з позивачем договору поруки.

В апеляційній скарзі апелянт також не спростовує суму заборгованості, її арифметичну вірність.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що договір поруки є нікчемним через ненадання позивачем доказів ознайомлення відповідачем 2 з істотними умовами кредитного договору, в забезпечення якого укладений договір поруки з відповідачем 2, а також на наявність форс-мажорних обставин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке ж положення міститься і в статті 173 Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини виникли між сторонами у справі, у зв`язку із неповерненням відповідачем-1 наданих позивачем кредитних коштів.

Станом на 03.05.2023 розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором становить 74 880, 00грн - заборгованість по тілу кредиту, 6 407, 92грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії.

Позивачем надано банківські виписки, які підтверджують заборгованість позичальника перед позивачем станом на 03.05.2023 за заявою б/н від 15.12.2021 про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ у означеному розмірі та нарахування відсотків за користування кредитом у встановленому договором порядку.

Враховуючи, що за умовами заяви б/н від 15.12.2021 про приєднання до Умов та правил надання послуги КУБ строк зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Союз-А настав, а заборгованість сплачено не було, позивач на підставі договору поруки №POR532 від 07.12.2021 (підписано 15.12.2021) просить суд стягнути дану заборгованість солідарно з позичальника та поручителя.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з частиною першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частинами 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, - такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Отже, у межах кредитного договору позичальник отримує кредитні кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Договірні зобов`язання мають виконуватися належним чином, а одностороння відмова від зобов`язань не допускається.

Наявність форс-мажору не може бути підставою для невиконання безпосередньо зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України, а також статтею 218 Господарського кодексу України, передбачено можливість звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо сторона договору доведе, що таке порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (форс-мажору).

Частиною 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, тощо.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався, і діє на даний час.

Торгово-промисловою палатою України було оприлюднено лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, яким повідомлено, що військова агресія російської федерації проти України є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору.

Але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань.

Тобто, апелянт, посилаючись на форс-мажорні обставини, має довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

Однак, форс-мажорні обставини є підставою для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання, а не від виконання в цілому основного зобов`язання.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тобто, виходячи з вищезазначеного випливає, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

У даному ж випадку позивач просить стягнути 74 880, 0грн заборгованості за кредитом та 6 407, 92грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії на підставі кредитного договору б/н від 15.12.2021, що не є відповідальністю за невиконання зобов`язання, а є нарахованими процентами за користування грошовими коштами відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Позивачем також не нараховувалась неустойка (штраф, пеня).

Повернення позичальником кредитних коштів та процентів за користування ними є не відповідальністю у розумінні цивільного законодавства України, а виконанням своїх зобов`язань за кредитним договором.

І у спірних правовідносинах апелянтом не доведено наявності правових підстав для звільнення від цього обов`язку перед позивачем, тим паче, що у будь-якому випадку кредитні кошти мали бути повернуті позивачу не пізніше 15.12.2022 (протягом 12 місяців з дати підписання кредитного договору).

Відтак, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги до відповідача-1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як свідчать матеріали справи, відповідач-2 поручився за належне виконання відповідачем-1 зобов`язань за кредитним договором, що апелянтом не заперечується.

Стаття 543 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції, що відповідач-2 несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли на підставі кредитного договору разом з відповідачем-1.

Судова колегія відхиляє доводи апелянта щодо нікчемності договору поруки, виходячи з такого.

У самому договорі поруки зафіксовано, що поручитель з умовами Угоди 1 ознайомлений (пункт 1.3 договору поруки).

Зазначене само по собі свідчить про обізнаність з умовами та обсягом прийнятого відповідачем 2 зобов`язання та не потребує додаткового оформлення.

Отже, доводи відповідача 2 про нікчемність договору поруки, у зв`язку з тим, що його не ознайомлено з умовами кредитного договору, у тому числі істотними, обґрунтовано відхилено судом першої інстанції.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає законним та обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів 74 880, 0грн заборгованості за кредитом та 6 407, 92грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії на підставі кредитного договору б/н від 15.12.2021.

І доводи апелянта, що вона є пенсіонеркою, внутрішньо переміщеною особою не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог; укладаючи договір поруки, відповідач 2, проявивши розумну обізнаність, мала передбачити для себе настання відповідних правових наслідків.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 у справі №905/634/23 без змін.

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 11.08.2023 у справі №905/634/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Л.М. Здоровко

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя В.В. Лакіза