ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.10.2023 Справа №905/912/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання Кравець А.Є., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудгранд», м. Полтава, Полтавська область,

до відповідача Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення заборгованості у розмірі 2972838,00грн, 3% річних у сумі 22723,88грн, інфляційних витрат у сумі 35674,06грн, всього 3031235,94грн,

За участю представників:

від позивача: Мартиненко Ю.В., адвокат на підставі ордеру серія ВІ № 1152914 від 01.05.2023 (в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фудгранд», м. Полтава, Полтавська область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, м.Маріуполь, Донецька область, про стягнення заборгованості у розмірі 2972838,00грн, 3% річних у сумі 22723,88грн, інфляційних витрат у сумі 35674,06грн, всього 3031235,94грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №9 від 13.01.2023 в частині остаточної та своєчасної оплати вартості поставленого товару.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Провадження у справі відкрито ухвалою Господарського суду Донецької області від 11.07.2023; розгляд справи здійснено в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання проведене на 24.07.2022 з подальшим відкладанням на 17.08.2023, 14.09.2023 та 03.10.2023; строк підготовчого провадження ухвалою суду від 17.08.2023 продовжений на 30 днів; ухвалою суду від 03.10.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.10.2023.

У підготовчому судовому засіданні 03.10.2023 суд розглянув клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №905/912/23, дійшов висновку про відмову в його задоволенні з тих мотивів, що матеріали справи №905/912/23 дозволяють встановити та оцінити обставини, що є предметом судового розгляду у цій справі, отже підстав для зупинення провадження у справі в розумінні положень п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України суд не вбачає. За результатом розгляду клопотання відповідача суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу в протокольній формі згідно з приписами ч.5 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 31.10.2023 в режимі відеоконференції взяв участь представник позивача, підтримав позовні вимоги.

Відповідач представника у судове засідання 31.10.2023 не направив; про дату, час та місце судового засідання відповідач був повідомлений шляхом направлення ухвали від 03.10.2023 через систему «Електронний суд» та на електронну адресу відповідача.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу по суті.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву, згідно з положеннями ст.178 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

13.01.2023 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудгранд» (постачальник), та відповідачем, Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області (покупець), був укладений договір №9, відповідно до умов якого в порядку та на умовах визначених договором, постачальник зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продуктові набори для потреб внутрішньо переміщених (евакуйованих) осіб (продовольчі пайки за кодом ДК021:2015:15890000-3 Продукти харчування та сушені продукти різні. Загальна кількість, часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура), одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна яких визначена Сторонами у специфікації та технічному завданні, що є додатком № 1 та № 2 відповідно цього договору.

Умовами договору визначене, що ціни на товар, що поставляється постачальником вказуються у специфікації. Сторони визнають, що ціни на товар, вказані у специфікації, є дійсними на дату укладання цього договору та погоджені сторонами (п.3.1 договору).

Загальна вартість товару, що підлягає поставці за договором, становить 61380000,00грн без ПДВ (п.3.3 договору).

Згідно з п.4.1 договору поставка товару здійснюється постачальником на умовах DAP (Офіційні правила тлумачення торговельних термінів. Міжнародної торгової палати Інкотермс 2020) згідно із заявками покупця.

Зобов`язання постачальника щодо поставка товару вважається виконаним в повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця, у разі відсутності претензії щодо якості товару від покупця (п.4.3 договору). Приймання-передача товару по кількості та якості проводиться відповідно до товаросупровідних документів (п.4.4 договору). Термін поставки товару: 30.04.2023 (п.4.6 договору).

Оплата здійснюється згідно накладної в розмірі повної вартості товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах у договорі. Покупець повинен сплатити поставлений товар протягом 30 календарних днів з дати поставки товару постачальником. Але, у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 30 календарних днів з дати отримання коштів покупцем на свій реєстраційний рахунок. (п.п.5.1, 5.2 договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (п.8.1 договору). Строк договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 договору, та закінчується 31.12.2023, а в частині фінансових зобов`язань до повного їх виконання сторонами. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.8.2 договору).

Одночасно з підписанням договору №9 від 13.01.2023 між сторонами було підписано специфікацію (додаток 1 до договору), якою погоджено найменування товару, кількість, ціну за одиницю та загальну вартість безе ПДВ у розмірі 61380000,00грн.

Разом з цим, між сторонами підписано технічне завдання до договору №9 від 13.01.2023 (додаток №2), в якому визначено склад продуктового набору, його кількість (90000), до якого неодноразово вносились зміни додатковими угодами №1 від 27.01.2023, №2 від 10.02.2023.

У виконання умов договору №9 від 13.01.2023 позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 25566992,00грн без ПДВ за видатковими накладними №ФГ-0004168 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0004163 на суму 1036640,00грн, №ФГ-0004619 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0004786 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0005364 від 06.02.2023 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0004789 від 03.02.2023 на суму 1527680,00грн, №ФГ-0005466 від 07.02.2023 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0005365 від 06.02.2023 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0005468 від 09.02.2023 на суму 1364000,00грн, №ФГ-0005467 від 08.02.2023 на суму 545600,00грн, №ФГ-0005469 від 10.02.2023 на суму 1636800,00грн, №ФГ-0007177 від 13.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0008157 від 16.02.2023 на суму 982080,00грн, №ФГ-0007183 від 13.02.2023 на суму 1473120,00грн, №ФГ-0008509 від 17.02.2023 на суму 1200320,00грн, №ФГ-0008887 від 20.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009022 від 21.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009198 від 23.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009423 від 24.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009532 від 27.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009539 від 27.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009535 від 27.02.2023 на суму 1418560,00грн.

Продукція була прийнята відповідачем 03.02.2023, 06.02.2023, 07.02.2023, 08.02.2023, 09.02.2023, 10.02.2023, 13.02.2023, 16.02.2023, 17.02.2023, 20.02.2023, 21.02.2023, 23.02.2023, 24.02.2023 та 13.03.2023, про що зазначено у видаткових накладних.

Зауважень та заперечень стосовно кількості та якості з боку відповідача не висувалось, що підтверджується підписами представників відповідача на видаткових накладних №ФГ-0004168, №ФГ-0004163, №ФГ-0004619, №ФГ-0004786, №ФГ-0005364 від 06.02.2023, №ФГ-0004789 від 03.02.2023, №ФГ-0005466 від 07.02.2023, №ФГ-0005365 від 06.02.2023, №ФГ-0005468 від 09.02.2023, №ФГ-0005467 від 08.02.2023, №ФГ-0005469 від 10.02.2023, №ФГ-0007177 від 13.02.2023, №ФГ-0008157 від 16.02.2023, №ФГ-0007183 від 13.02.2023, №ФГ-0008509 від 17.02.2023, №ФГ-0008887 від 20.02.2023, №ФГ-0009022 від 21.02.2023, №ФГ-0009198 від 23.02.2023, №ФГ-0009423 від 24.02.2023, №ФГ-0009532 від 27.02.2023, №ФГ-0009539 від 27.02.2023, №ФГ-0009535 від 27.02.2023. Отже, враховуючи приписи ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, вказані видаткові накладні приймаються судом як такі, що підтверджують належне виконання позивачем умов договору №9 від 13.01.2023 в частині поставки товару та прийняття його відповідачем.

В свою чергу у виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором №9 від 13.01.2023 відповідачем було здійснено часткову оплату поставленого товару у загальному розмірі 22594154,00грн, що вбачається з платіжних інструкцій №№51,52,53,54,55,56,57 від 10.02.2023, №63 від 15.02.2023, №№83,84,85,86 від 23.02.2023, №78 від 28.02.2023, №№104,105,106,107 від 30.03.2023, №188,189,190 від 31.03.2023,

Підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості у розмірі 2972838,00грн, 3% річних у сумі 22723,88грн, інфляційних витрат у сумі 35674,06грн, всього 3031235,94грн стало порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині остаточної та своєчасної оплати за поставлений товар

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Укладений сторонами договір №9 від 13.02.2023 є договором поставки.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, згідно з якою за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу положень ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

Як свідчать матеріали справи позивач виконав господарські зобов`язання за договором №9 від 13.01.2023 з поставки товару на загальну суму 25566992,00грн без ПДВ.

В свою чергу відповідач частково сплатив за поставлений товар у загальній сумі 22594154,00грн.

Між тим обставини справи свідчать, що відповідач не здійснив остаточного розрахунку за поставлений позивачем товар за видатковими накладними №ФГ-0009532 від 27.02.2023 на суму 135718,00грн (частково сплачено), №ФГ-0009535 від 27.02.2023 на суму 1418560,00грн, №ФГ-0009539 від 27.02.2023 на суму 1418560,00грн, у встановлений договором №9 від 13.01.2023 строк протягом 30 календарних днів з дати поставки товару постачальником, тобто за накладними №ФГ-0009532 від 27.02.2023, №ФГ-0009535 від 27.02.2023, №ФГ-0009539 від 27.02.2023, товар за якими був отриманий відповідачем 13.03.2023, про що свідчить відмітка на вказаних накладних, у строк до 12.04.2023 включно, у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України першим днем порушення строків оплати, з якого можливо нарахування штрафних санкцій, є 13.04.2023, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість за договором №9 від 13.01.2023 у розмірі 2972838,00грн, наявність якої відповідачем не заперечується.

На підставі викладеного, враховуючи відсутність доказів сплати заборгованості у розмірі 2972838,00грн, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором №9 від 13.01.2023 у розмірі 2972838,00грн, отже, позов в цій частині підлягає задоволенню.

З огляду на невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару у строк, встановлений договором №9 від 13.01.2023, суд дійшов висновку, що відповідач згідно з ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, який прострочив виконання зобов`язання.

Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача на підставі ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних у сумі 22723,88грн за періоди прострочення з 30.03.2023 по 30.06.2023, а також інфляційних втрат у сумі 35674,06грн за періоди 30.03.2023 по 30.06.2023, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За результатом проведеної перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних судом встановлена його невідповідність фактичним обставинам справи в частині невірного визначення початкових дат періодів нарахування 3% річних.

Здійснивши перерахунок 3% річних за правильні періоди з 13.04.2023 по 30.06.2023 на суму заборгованості 2972838,00грн, суд встановив, що належним розміром 3% річних за вказаний період є 19303,09грн, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у сумі 22723,88грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 19303,09грн.

За результатом проведеної судом перевірки розрахунку інфляційних нарахувань за період 30.03.2023 по 30.06.2023 на суму заборгованості 2972838,00грн, судом встановлено, що він методологічно є неправильним, оскільки позивачем враховані індекси інфляції за неповні місяці існування боргу, а саме за квітень 2023 місяць, в якому час прострочення складає неповний місяць.

Здійснивши розрахунок інфляційних втрат за цілі місяці існування заборгованості, суд встановив, що інфляційні втрати, нараховані за період травень червень 2023 на суму заборгованості 2972838,00грн становлять 38765,81грн, що складає більшу суму, ніж заявлена позивачем.

З урахуванням ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо стягнення інфляційних втрат у сумі 35674,06грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 28000,00грн витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Вказані норми узгоджуються з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якими гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем до матеріалів справи надано орієнтовний розрахунок судових витрат, ордер на надання правничої (правової) допомоги ВІ №1152914 від 01.05.2023, договір про надання правової допомоги від 01.05.2023 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудгранд» (клієнт) та адвокатом Мартиненко Юлією Володимирівною (адвокат), акт приймання-передачі наданих послуг від 29.06.2023 на суму 28000,00 грн.

З наданих матеріалів судом встановлено, що 01.05.2023 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фудгранд» (клієнт) та адвокатом Мартиненко Юлією Володимирівною (адвокат), укладений договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався за завданням клієнта надавати клієнту правову допомогу, а клієнт зобов`язався оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання договору. Під послугами розуміється наступне: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги (п.1.1 договору).

Гонорар - форма винагороди адвоката за надання послуг, передбачених договором (п.3.1 договору). Клієнт сплачує на поточний рахунок адвоката гонорар відповідно до кількості витраченого адвокатом часу на ведення справи виходячи із ставки у розмірі 1000,00грн за годину роботи адвоката, однак загальний розмір гонорару не буде перевищувати 50000,00грн за проведення консультацій, підготування процесуальних документів (у тому числі вивчення документів, аналіз нормативно-правових актів, аналіз судової практики, визначення правових позицій, складання позовної заяви, оформлення додатків до позовної заяви) та представництво клієнта у суді (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 клієнт сплачує адвокату гонорар на підставі договору, рахунку адвоката та акту приймання-передачі наданих послуг.

Факт надання передбачених договором послуг підтверджується актом (п.4.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками (за наявності) та діє п 31.12.2023 включно (п.9.1 договору).

На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивачем надано акт від 29.06.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 01.05.2023, відповідно до якого адвокат в період з 01.05.2023 по 29.06.2023 надав юридичні послуги (правову допомогу), що передбачені договором про надання правової допомоги від 01.05.2023, а клієнт прийняв наступні послуги:

1. Проведення консультації щодо стягнення з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суми заборгованості, збитків від інфляції, 3% річних 1 год, 1000,00грн;

2. Підготовка позовної заяви про стягнення з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суми заборгованості, збитків від інфляції, 3% річних, - 27 год, 27000,00грн, у тому числі:

- вивчення документів, наданих клієнтом (2год);

- аналіз нормативно-правових актів (2год);

- аналіз судової практики (2год);

- визначення правових позицій (1год);

- складання позовної заяви (13год);

- здійснення розрахунків збитків від інфляції, 3% річних, судового збору (3год);

- оформлення додатків до позовної заяви (3год);

- направлення позовної заяви на адресу відповідача та суду (1год).

Всього вартість наданих послуг становить 28000,00грн..

Акт підписаний з боку двох сторін без зауважень, отже матеріали справи свідчать про надання адвокатом послуг за договором від 01.05.2023 про надання правової допомоги.

Таким чином матеріали справи свідчать про надання послуг за договором про надання правової допомоги адвокатом у сумі 28000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, судом враховано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Тобто при визначенні розміру відшкодування суд, виходячи з конкретних обставин справи, дотримується критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру витрат (за наявності обґрунтованих та доведених відповідними доказами заперечень протилежної сторони). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Слід вказати, що критерій розумності розміру витрат судом не оцінюється з огляду на відсутність заперечень відповідача з цього приводу, що відповідає правовій позиції, наведеній в постанові Верховного Суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019.

Враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, суд не розцінює витрати позивача на проведення консультації щодо стягнення з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради суми заборгованості, збитків від інфляції, 3% річних (1 год, 1000,00грн) як такі, що пов`язані з розглядом справи в суді.

Отже враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розмір витрат на правову допомогу, який підлягає розподілу, становить 27000,00грн.

Відповідно до ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші (крім судового збору) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України заява позивача про розподіл судових витрат підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 26969,53грн.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області (87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-т Миру, б.70, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фудгранд» (36020, Полтавська область, м.Полтава, вул. Небесної сотні, б.9/17, ) заборгованість у сумі 2972838,00грн, 3% річних у сумі 19303,09грн, інфляційні втрати у сумі 35674,06грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 45417,23грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26969,53грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 31.10.2023 суд проголосив та підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.11.2023.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів; зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова