ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3923/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги 8 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (67633, Одеська обл., Одеський р-н, селище Набережне, вул. Єлісєєва, буд. 1, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, )

про стягнення 12874,77 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Беренжук А.О., діє на підставі довіреності

від відповідача: не з`явився

Суть спору: 8 Територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг про стягнення 12874,77 грн. безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання умов укладеного договору №3788/08 від 07.09.2022 про закупівлю палива на користь відповідача були перераховані грошові кошти у розмірі 196800 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 12874,77 грн., однак на думку позивача розмір ПДВ за даним договором мав розраховуватись за нульовою ставкою, внаслідок чого сплачений розмір ПДВ має бути повернений.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 29.09.2023 о 12:45. У судовому засіданні 29.09.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 20.10.2023 о 12:45.

У судовому засіданні 20.10.2023 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Відповідач повідомлявся шляхом направлення ухвал суду на юридичну адресу, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись до суду з відповідними довідками поштових відділень та додатково на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань електронну пошту. Таким чином, судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/3923/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 20.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

07.09.2022 між 8 Територіальним вузлом урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг (постачальник, відповідач) укладений договір про закупівлю палива №3788/08.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору предметом договору є - продукти нафтоперероблення рідкі, бензин А-92 Євро, за ДК 021:2015 код 09130000-9 Нафта і дистиляти, що поставляються наливом, в подальшому іменовані товар, КЕКВ 2210, КПКВК 6641010. Закупівля проводиться в порядку Постанови КМУ №169 від 28.02.2022 року зі змінами, для забезпечення потреб сектору безпеки та оборони; кількість товару: автобензин А-92 Євро - 4100 літрів, за ціною 48,00 грн за 1л.

Згідно з п.2.1 договору строк поставки товарів - по 31.10.2022; поставка товару здійснюється одразу повною кількістю, на підставі заявки покупця протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати формування замовлення; постачальник поставляє паливо покупцю в літрах власним транспортом та за власний рахунок, за адресою: 67633, Одеська обл., селище Набережне, вул. Єлісєєва, 1; разом з поставленим товаром надається повний перелік необхідної документації на товар (рахунок, рахунок-фактура, накладна, накладна вимога, документи підтверджуючі якість пального та інше); кількість товару перевіряється покупцем в момент поставки; проводиться забір проб з кожної ємності у чисту скляну тару та опечатується двома печатками відповідно до ДСТУ; витрати на вантажно-розвантажувальні роботи, транспортні витрати по доставці продукції до покупця включені у загальну вартість продукції.

За п.п. 3.1, 3.2 договору загальна сума договору становить 196800 грн 00 коп. (сто дев`яносто шість тисяч вісімсот грн 00 коп.), в тому числі з ПДВ 12874 грн 77 коп. (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири грн 00 коп.); ціна включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені чинним законодавством України, у тому числі податок на додану вартість та вартість вантажних робіт в місцях завантаження, розвантаження і транспортні витрати.

У відповідності до п.4.1 договору розрахунки між сторонами здійснюються в Українській національній валюті - гривнях; вид розрахунків - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Згідно з п.10.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

В Додатковій угоді №1 від 14.09.2022 до договору №3788/08 сторони виклали п.1.2 договору в наступній редакції: кількість товару: автобензин А-92 Євро - 2000 літрів, на суму 96000 грн. - за ціною 48,00 грн. за 1 літр; автобензин А-92 Євро - 2190 літрів, на суму 100800 грн. - за ціною 46,0274 грн. за 1 літр.

В матеріалах справи наявні підписані видаткові накладні: №0114/0006784 від 07.09.2022 на суму 96000 грн., ПДВ - 6280,37 грн.; №0114/0006929 від 14.09.2022 на суму 100800 грн., ПДВ - 6594,39 грн.

Також в матеріалах справи наявний рахунок-фактура №0114/0005885 від 07.09.2022 на суму 96000 грн., ПДВ - 6280,37 грн. та рахунок-фактура №0114/0006025 від 14.09.2022 на суму 100800 грн., ПДВ - 6594,39 грн.

У претензії від 12.05.2023 №58/06-432 позивач повідомив відповідача про необхідність повернення суми податку на додану вартість за договорами постачання палива у розмірі 12874,77 грн. згідно постанови КМУ №178.

У листі від 14.06.2023 Одеська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Південного регіону просила позивача надати інформацію про вжиті (заплановані) заходи щодо повернення зайво сплаченого податку на додану вартість у сумі 12874,77 грн. за договором №3788/08 від 07.09.2022.

Неповернення відповідачем сплаченої суми ПДВ за договором про закупівлю палива №3788/08 від 07.09.2022 у розмірі 12874,77 грн. стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

У відповідності до ч.1 ст. 189 ГК України ціна в цьому Кодексі є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування.

Відповідно до п.14.1.178 ст. 178 ПК України податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу;.

Згідно з п/п "а", "б" п.185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

У відповідності до п.188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з п/п г п.195.1.2. ст. 195 ПК України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством;

Постановою Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022 Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою; ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц:

- предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права;

- зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України);

- об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб;

- під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №495/2442/16-ц наведено, що системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). У постанові також вказано, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд зазначає, що на виконання вимог укладеного між сторонами договору №3788/08 від 07.09.2022 позивачем було закуплено у відповідача автобензин А-92 Євро на загальну суму 196800 грн., в тому числі ПДВ 12874,77 грн. Разом з тим, з урахуванням норм ПК України та постанови Кабінету Міністрів України №178 від 02.03.2022 господарський суд вбачає, що сплачений позивачем товар на суму 183925,23 грн. повинен був оподатковуватись за нульовою ставкою.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що з урахуванням встановлених судом обставин, позивач під час здійснення оплати за товар на суму 196800 грн., в тому числі ПДВ 12874,77 грн., не мав сплачувати розмір ПДВ, а тому господарський суд дійшов висновку, що сплачена сума у розмірі 12874,77 грн. є такою, що набута відповідачем без достатньої правової підстави та підлягає поверненню позивачу.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 12874,77 грн.

Іншого відповідачем не доведено.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги 8 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лівайн Торг (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 503, ) на користь 8 Територіального вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (67633, Одеська обл., Одеський р-н, селище Набережне, вул. Єлісєєва, буд. 1, ) грошові кошти у розмірі 12874 /дванадцять тисяч вісімсот сімдесят чотири/ грн. 77 коп. та 2684 /дві тисячі шістсот вісімдесят чотири/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля