ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді С.В. Мартинюка за участю секретаря судового засідання Рибалка Г.Д.
Представники:
Від відповідача: Лаврентьєв М.М., ордер серія АЕ №1173104 від 11.01.2023, адвокат.
Від позивача: не з`явився.
за позовом ОСОБА_1 , м. Полтава та ОСОБА_2 , м.Полтава
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЬБУВА", м. Дніпро
про захист прав споживача
30.11.2020 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Октябрського районного суду м.Полтави з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альбува" про захист прав споживача.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 01.12.2020 відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.
11.10.2023 Господарським судом Дніпропетровської області ухвалено рішення.
27.10.2023 до суду від представника позивачів адвоката Листопад Н.А. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2023 призначено судове засідання на 07.11.2023 об 11:40 год. для розгляду заяви представника позивачів адвоката Листопад Н.А. про ухвалення додаткового рішення
01.11.2023 на електронну пошту суду від представника позивачів надійшло клопотання про проведення судового засідання за відсутності повноважного представника.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті,
Витрати на правову допомогу
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України врегульовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до ч.1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
15.11.2020 між позивачами ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (Клієнти) та адвокатом Листопад Надією Андріївною (Адвокат) укладено договір про надання правової допомоги (далі - Договір) відповідно до якого в рамках дії даного Договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Згідно п. 4.1. Договору, розмір гонорару визначається протоколом узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до Протоколу від 15.11.2020 узгодження договірної ціни щодо надання послуг, який є невід`ємною частиною Договору про надання надання правової допомоги від 15.11.2020, Сторонами погоджено гонорар в розмірі 10 000, 00 грн.
На підтвердження виконаних послуг 03.03.2023 складено Акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правової допомоги від 15.11.2020.
Господарський суд, дослідивши матеріали справи зазначає наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 с. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно ч. 7 ГПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Частиною 8 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
В обґрунтування заявлених витрат на правову допомогу позивачем надані належні докази (договір, акт), які вказують на доцільність, розумність та співмірність витрат з об`ємом наданої правової допомоги.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку, що понесені позивачем витрати на правову допомогу відповідають складності справи та обсягу наданих адвокатом послуг, є безпосередньо пов`язаними з розглядом справи, а їх розмір є розумним та пропорційним до предмету спору, проте заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в частині задоволених позовних вимог.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у даній справі підлягають задоволенню частково, до стягнення належать 3 015, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, вказані витрати є справедливими та співмірними.
Витрати, пов`язані із проведенням експертизи
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною 4 ст. 127 ГПК України встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 129 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із проведенням експертизи.
Позивачем ОСОБА_1 19.07.2021 відповідно до квитанції №9239-1373-006-2973 сплачено витрати, пов`язані із проведенням експертизи.
За результатами проведення експертизи складено експертний висновок (а.с.197-214, т.1).
Керуючись ч. 4 ст. 129 ГК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з вимогами ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, які потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судові витрати у вигляді витрат, пов`язаних із проведенням експертизи у даній справі підлягають задоволенню частково, до стягнення належать 1 530, 41 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
Керуючись ст.ст. 42, 120, 123, 126, 127, 129, 221, 232, 244 ГПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України

Повний текст додаткового рішення складено - 08.11.2023.

Суддя С.В. Мартинюк