ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/2364/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, адреса для листування: 73003, м. Херсон, вул. Ушакова, 53; )
до Фізичної особи-підприємця Слупицького Віталія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 )
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

05.06.2023 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Слупицького Віталія Сергійовича, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Слупицького Віталія Сергійовича заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/0173/537290 від 27.03.2019 у загальному розмірі 76 547,45 грн., з яких заборгованість за дозволеним овердрафтом у розмірі 76 547,45 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом у розмірі 0,00грн., а також, просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 684,84 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/0173/537290 від 27.03.2019.

Ухвалою Господарського суду Харківської області 07.06.2023 прийнято позовну заяву Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Слупицького Віталія Сергійовича про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/2364/23. Вирішено розгляд справи №922/2364/23 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

01.08.2023 через кабінет Електронного Суду від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№20296 від 01.08.2023) про продовження процесуального строку, в якій просить суд продовжити строк розгляду справи поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України та надати час для додаткового вивчення матеріалів справи та подачі відзиву на позовну заяву.

В той же день, через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№20331 від 01.08.2023) про продовження процесуального строку та надання додаткового часу для подачі відзиву, в якому просить суд надати додатковий час для підготовки та подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Харківської області 04.08.2023 клопотання (вх.№20296 від 01.08.2023) представника відповідача про продовження процесуального строку та (вх.№20331 від 01.08.2023) відповідача про продовження процесуального строку та надання додаткового часу для подачі відзиву задоволено. Продовжено Фізичній особі-підприємцю Слупицькому Віталію Сергійовичу процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 11.08.2023. У разі подання відповідачем відзиву, встановлено позивачу строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання (ст.251 ГПК України).

11.08.2023 через кабінет Електронного Суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№21351 від 11.08.2023).

У відзиві відповідач зазначив, що належних доказів визначення розміру періоду заборгованості, розміру поточного ліміту у відповідному періоді позивачем суду не надано. Доказів належного повідомлення відповідача про встановлений розмір поточного ліміту в наступному періоді, у порядку п.9.4 Договору позивачем суду також не надано. Водночас, позивачем не надано суду Правил банківського обслуговування, які б містили зазначені вище положення та з якими відповідач був ознайомлений під час укладення кредитного договору, а також не надано суду належних доказів на підтвердження Тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків. За відсутності доказів щодо порядку нарахування та сплати процентів за користування кредитом, порядку та умов сплати щомісячного платежу за користування кредитом, порядку та умов погашення іншої заборгованості (в т.ч. недозволеного овердрафту), визначення строку забезпечення наявності коштів на рахунку відповідно до умов Правил банківського обслуговування, вважаю немає можливості дійти беззаперечного висновку про дійсне порушення відповідачем умов кредитного договору щодо сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Також належних доказів як щодо розміру страхового платежу, так і самого договору, на підставі якого такі платежі розраховуються, позивачем суду не надано. Отже без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила банківського обслуговування та Тарифи банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, щомісячного платежу, погашення заборгованості, якщо ці умови чітко не визначені у кредитному договорі, підписаному відповідачем, неможливо достовірно перевірити вказані обставини.

17.08.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання (вх.№22022 від 17.08.2023) про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву позивачу.

08.09.2023 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення до відзиву (вх.№24341 від 08.09.2023).

У письмових поясненнях відповідач акцентував на тому, що відповідно до п.9.7 Заяви №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р. не зрозуміло умовами саме якого договору здійснюється подальше кредитування відповідачем позивача та виконання зобов`язань, які виникли на підставі Договору від № 011/0173/537290 від 27.03.2019р., так як було змінено реквізити карткового рахунку (далі КР), його подальше введення, та в цілому надання кредиту Банком. Тобто з 07.08.2020р., не зрозуміло, якими саме положення регулюється погашення тіла кредиту, нарахування та списання відсотків, списання заборгованості за страховий платіж, та подальші виконання зобов`язань, які виникли між позивачем та відповідачем. Окрім цього, ані вказана Заява, ані будь-який інший документ, який доданий до позивної заяви, не містить підтвердження того, що відповідач був ознайомлений з Тарифами на введення та обслуговування кредиту, до яких встановлений ліміт кредитування згідно Тарифної моделі «Кредитна картка для підприємців 2.0». Заява №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р. та її пункти не містять інформацію, на яких саме правилах виникають обов`язки у відповідача перед позивачем. Правила, які були додані позивачем до позивної заяви в якості доказу, а саме Правила обслуговування Фізичних осіб в «АТ Райффайзен Банк» зовсім не містять розділу 8-го та відповідних підпунктів, пунктів та статей, що підтверджується не тільки не доданими сторінками цих Правил, але й змістом зазначеним в них, в якому зовсім не передбачено Розділу 8. До речі, виходячи з титульного листа цих Правил, вони набрали чинності 25.12.2021, тобто вже після виникнення зобов`язань між сторонами передбачених умовами Заявою №011/0173/537290/1 від 07.08.2020. Тобто не зрозуміло, саме з якою чинною редакцією Правил повинен був ознайомлений відповідач на момент підписання зазначеної Заяви, а саме на 07.08.2020р. Угода містить інформацію про Правила як один із термінів, який в ній вживається, але в ній не міститься інформації про те, що відповідач був ознайомлений зі змістом та вимогами Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль», в діючій редакції, яка повинна бути чинною на момент підписання цієї Угоди, а саме на 27.03.2019. Тобто з моменту підписання Заяви №011/0173/537290/1 від 07.08.2020 з`являється, що одні Правила, з якими відповідача не було ознайомлено. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження ознайомлення з вимогами вказаних Правил позивачем відповідача. Позивачем не надано доказів внесення змін до Правил або ж відсутності таких на дату підписання заяви про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» за №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р., як і не надано таких доказів за весь період взаємовідносин сторін. Матеріали справи не містять підтверджень, які саме Правила розумів відповідач та повинен був ознайомитися і погодився з ними, підписуючи договір кредитування, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за дозволеним та недозволеним овердрафтом, порядку черговості погашення заборгованості за кредитом.

На думку відповідача, документи відповідно до яких виникли зобов`язання між сторонами містять інформацію про Правила, на підставі яких регулюються правовідносини між сторонами у сфері кредитування, зокрема умови нарахування та сплати відсотків, обов`язковий платіж, умови погашення заборгованості за кредитом та інші вимоги, що регулюють кредитні відносини згідно спірних договорів. Але будь-які підтвердження відсутні про те, що відповідач як позичальник був ознайомлений з умовами та вимогами Правил, які регулюють відносини з позивачем як з банком, в діючій редакції, на момент виникнення зобов`язань між сторонами, а саме на момент підписання Договору про надання банківських послух та послуг у сфері страхування №011/0173/537290 від 27.03.2019р. та Заяви про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» за №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р. До того ж, позивач додає до позивної заяви в якості доказу Правила які зовсім не містять Розділу 8 в редакції, яка не діяла на момент підписання як Договору № 011/0173/537290 від 27,03.2019р. так і Заяви №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р.

Також, як стверджує відповідач, розрахунок заборгованості по картковому кредиту, який доданий до позивної заяви, містить суперечливі дані відносно вимог позивача щодо повернення боргу. По перше розрахунок заборгованості містить інформацію про рух коштів по картковому рахунку НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 згідно договору № 011/0173/537290 від 27.03.2019р., за період з 28.03.2019р. по 24.02.2023р. Але даний Розрахунок не містить будь-яких відомостей про рух коштів з 07.08.2020р., тобто з моменту підписання додаткового договору, а саме та Заяви про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» за №011/0173/537290/1, на підставі якої змінилися умови кредитування, та в силу цих змін змінились зобов`язання між сторонами, в тому числі зміни які передбачені в частині відкриття та введення КР, а також надання баком кредиту, про що зазначено в п.9.7 Заяви, про що сам позивач акцентує в позові. До того як передбачено п. 1.1 умовами. На умовах цієї Заяви, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № НОМЕР_4 / СКР (далі - КР) надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжний (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках, визначених договором. Тобто змінилися умови надання кредиту та змінилися будь-які правовідносини по картковому рахунку № НОМЕР_5 , який зазначений в п.1.1. договору про надання банківських послух та послуг у сфері страхування № 011/0173/537290 від 27.03.2019р. При цьому, розрахунок по договору №011/0173/537290 від 27.03.2019, який доданий до позову, містить різні реквізити номеру карткового рахунку чим ті, які передбачені в саму Договорі, а саме в договорі вказано наступні реквізити рахунку НОМЕР_5 ), а в розрахунку зазначено 07). Тобто в матеріали справи не містять достовірних даних на підтвердження фінансової вимоги позивача до відповідача.

На переконання відповідача, позив містить суперечливі вимоги виходячи з його змісту, так як в ньому містяться інформація про договір про надання банківських послух та послуг у сфері страхування № 011/0173/537290 від 27.03.2019р., на підставі якого виникають кредитні зобов`язання між позивачем та відповідачем, які продовжують існувати вже на умовах іншого договору, а саме Заяви про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» за №011/0173/537290/1 від 07.08.2020р., в якій окрім інших умов змінюються умови ведення карткового рахунку, в тому числі змінюються реквізити відповідного рахунку. До того ж в позивній заяві позивач на обґрунтування своїх вимог посилається саме на відповідні пункти Заяви №011/0173/537290/1 від 07.08.2020, але в резолютивній частині позиву вимагає повернення боргу, який виник на підставі договору №011/0173/537290 від 27.03.2019. Як і вимога про виконання грошових зобов`язань №114/5-К-2893447 від 01.03.2023 так і розрахунок заборгованості, який доданий до позову, не містять будь-яких посилань на Заяву №011/0173/537290/1 від 07.08.2020, що повинно бути обов`язковим для обґрунтування позивних вимог щодо стягнення заборгованості в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 призначено судове засідання для розгляду справи №922/2364/23 з повідомленням (викликом) сторін на 04 жовтня 2023 року. Явку позивача (його представника) у судове засідання, призначене на 04 жовтня 2023 року, визнано обов`язковою. Зобов`язано позивача у строк до 04 жовтня 2023 року подати до суду більш повний та детальний розрахунок заборгованості з врахуванням строку дії кредиту, встановленого договором, та з чітким розмежуванням сум з визначенням їх походження (пеня, штраф, страховий платіж, відсотки тощо) від загальної суми стягнення у розмірі 76 547,45 грн., заявленої позивачем, з посиланням на норми чинного законодавства та умови договору. Зобов`язано позивача у строк до 04 жовтня 2023 року надати суду пояснення стосовно долучених позивачем до позовної заяви Правил банківського обслуговування в редакції від 25.12.2021 з урахування дати виникнення спірних правовідносин.

03.10.2023 на електронну скриньку суду від представника позивача надійшла заява (вх.№26791 від 03.10.2023) щодо виконання ухвали Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 №922/2364/23.

Представник позивача в наданих поясненнях пояснила, що заборгованість за дозволеним овердрафтом - сума фактично використаного кредитного ліміту, але не більше дозволеного (встановленого ліміту) овердрафту згідно договору, це значить сума стовбців: зняття готівки, комісія за зняття готівки*, безготівкові платежі, страховий платіж, нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом, нараховані відсотки за недозволеним овердрафтом, штраф/пеня за несвоєчасне погашення, мінус стовбець зменшення заборгованості**. Маємо: 30 000,00 грн. (зняття готівки) +0,00 грн. (комісія за зняття готівки) +179 786,55 грн. (безготівкові платежі)+12 567,20 грн. (страховий платіж) +62 083,05 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом)+0,00 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом)+100,00 грн. (штраф/пеня)-207 989,35 грн.=76 547,45 грн. Щодо штрафу за несвоєчасний обов`язковий платіж 100 грн. від 26.12.2019 року відповідно до Договору про надання банківських послух та послуг у сфері страхування № 011/0173/537290 від 27.03.2019, а саме п.12.2.1 за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов`язань за Договором - штраф у розмірі 100 грн. Сплата штрафу не звільняє клієнта від виконання прострочених зобов`язань за Договором.

Щодо правил банківського обслуговування представник позивача надала Правила, редакція яких, як стверджує представник позивача, набувала чинності з 16.12.2019, що діяли на момент укладення Заяви - Договору №011/0173/537290/1 від 07.08.2020.

Також представник позивача пояснила, що відповідно до п. 7. Публічної Угоди №СМРРЕ-318796 від 25.03.2019 року підписанням заяви про акцепт/Угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами, що є чинними на дату підписання Заяви про акцепт/Угоди. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил, а також двадцять п`ятого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами, які до набрання ними чинності оприлюднюються банком відповідно до цього пункту. Звернення клієнта до банку для отримання Послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду клієнта з чинною редакцією Правил.

Представник позивача, яка приймала участь в судовому засіданні 04.10.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, не змогла надати обґрунтовані пояснення на питання: чи було продовжено строк дії договору, чи було змінено поточний ліміт з урахуванням п.1.4. Заяви, а також надати більш повний та детальний розрахунок заборгованості з врахуванням строку дії кредиту, встановленого договором, та з чітким розмежуванням сум з визначенням їх походження, зокрема, суми тіла кредиту, пені чи штрафу, страхового платежу, відсотків за користування кредитом, від загальної суми стягнення у розмірі 76 547,45 грн., заявленої позивачем, з посиланням на норми чинного законодавства та умови спірного договору, як того вимагалося ухвалою суду від 14.09.2023.

Присутній в судовому засіданні 04.10.2023 відповідач зазначив, що продовження строку дії договору не відбулося та заборгованість відсутня.

З огляду на зазначене, суд надав додатковий час позивачу для формулювання своєї позиції з наведених питань та надання до суду відповіді на відзив, оскільки представник позивача стверджувала, що відзив позивачем отримано не було.

У разі подання позивачем відповіді на відзив, суд встановив відповідачу додатковий строк на подання заперечень, у разі такої необхідності.

09.10.2023 на електронну скриньку суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№27309 від 09.10.2023).

У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що можливість розірвати Договір за ініціативою банку є правом, а не обов`язком банку.

Обрання певного засобу захисту, у тому числі досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист. Доказами направлення Вимоги є квитанція та список Укрпошти № Вимоги 03.03.2023 та квитанція від 03.03.2023 року та інформації з сайту Укрпошти по трекінгу №780, відповідно до якого згідно з інформацією з сайту Укрпошти відправлення повернуто відправнику. Отже, банк виконав вимоги щодо повідомлення клієнта, за адресами, які клієнт надав банку, а в разі зміни адреси проживання клієнт повинен був в письмовій формі повідомити банк.

Щодо строку договору представник позивача зазначила, що без укладання додаткових угод до Кредитного договору, банк має право продовжити строк дії кредиту на 24 календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано умови передбачені п. 1.3 Кредитного договору, а саме: кредитор за 20 (двадцять) робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа позичальника про відмову від продовження строку дії кредиту; відсутні факти невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором; відсутні умови, передбачені пунктом 8.2. Договору; договір страхування, який відповідає вимогам статті 4 Договору, укладено на строк, не менший, ніж строк, на який продовжується дія Договору. Банк не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку користування кредитом. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку користування кредитом розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку користування кредитом.

Представник позивача надала уточнений розрахунок заборгованості із відображення дати пролонгації дії договору від 12.03.2021.

Також, як стверджує позивач, інформація, яка міститься в правилах надання банківських послуг в АТ «Райффайзен Банк Аваль» є загальнодоступною та міститься на офіційному сайті банку. Відповідач ознайомлений з Правилами та тарифами, що були чинними на дату підписання Заяви про акцепт публічної пропозиції/угоди. Крім того відповідно до умов Угоди у відповідача виникає прямий обов`язок самостійно ознайомлюватись з умовами правил та діючими тарифами банку.

За твердженнями представника позивача, відповідачем не надано жодного доказу на спростування суми своєї заборгованості перед позивачем, відображеної у розрахунку.

На думку представника позивача, АТ «Райффайзен Банк» проведені дії у відповідності до вимог чинного законодавства України, умов кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, тому відсутні правові підстави для відмови у задоволення позову банку, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконанні та не погашені.

19.10.2023 через кабінет Електронного суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення на відповідь на відзив (вх.№28541 від 19.10.2023).

В поясненнях відповідач зазначив, що у виписці міститься інформація про рух коштів, але позивач не розмежував цю інформацію, викладену в ній, а саме щодо користування кредитними коштами та погашенням боргу з урахуванням відсотків, страхових платежів, тощо. Але можна припустити, що остання сторінка виписки містить інформацію про зняття кредитних коштів, так як в ній міститься дати та суми які частково збігаються з даними, що зазначені в таблиці розрахунку, а саме зі стовпчиками таблиці «Зняття готівки» та «Комісія за зняття готівки». Наприклад, на останній сторінці виписки є інформація про зняття коштів декілька разів з один день, а саме 11.07.2019 було зняття 6 разів коштів у розмірі 20 205 грн. та коштів у розмірі 10 105 грн., що становить загальну суму за вказаний день 131 335 грн. Ця ж саме інформація відображається у стовпчику «Безготівкові платежі» таблиці розрахунку заборгованості. Окрім зазначеного, на останній сторінці виписки по рахунку міститься інформація про зняття готівки 11.12.2020 у розмірах 2 000 грн. та 8 000 грн., що становить загальну суму за вказаний день 10 000 грн., а також зняття готівки 17.12.2020 у розмірі 8 000 грн., 4 000 грн. та 8 000 грн., що становить загальну суму за вказаний день 20 000 грн. Ця ж саме інформація відображається у стовпчику «Зняття готівки» у таблиці розрахунку заборгованості. Нажаль позивач не надав чіткого розуміння яким чином були сформовані суми у стовпчиках «Зняття готівки» та «Комісія за зняття готівки» у таблиці розрахунку заборгованості, але можна припустити, що ці суми виникають з останньої сторінки виписки з розрахунку з 27.03.2019 по 24.0 2.2023 які було долучено до позиву. Отже ми маємо інформацію з виписки по рахунку про зняття кредитних коштів, які відображаються у відповідних стовпчиках розрахунку заборгованості, але між ним є принципова різниця в цифрах які відображаються. А саме якщо просумувати цифри (зняття коштів) відображенні на останній сторінці виписки по рахунку, то ми маємо загальну суму у розмірі 189 346,97 грн. А якщо просумувати цифри які відображені в стовпчиках «Зняття готівки» та «Комісія за зняття готівки» таблиці розрахунку заборгованості, то отримуємо загальну суму 209 786,55 грн. Чому завищена сума у розрахунку заборгованості та на яких підставах вона виникла, позивач не обґрунтовує ані в позові, ані в поясненнях, ані будь-яким іншим документом який було долучено до матеріалів справи. Те ж саме стосується обґрунтування стовпчика з таблиці «Зменшення заборгованості» сума якої становить розмір 207 989,35 грн., не зрозуміло яким саме чином сформувалась дана сума яка входить в формулу розрахунку заборгованості, до того ж виписка по рахунку не містить подібних цифр які б підтверджували зазначене. Виходячи з вказаного не можна дійти беззаперечного висновку про те, що сума заборгованості у розмірі 76 547,45 грн. є достатньо обґрунтованою для стягування з відповідача у даному провадженні. До того ж позивач не виконав вимоги ухвали суду від 14.09.2023, в якій зобов`язував останнього подати більш повний та детальний розрахунок заборгованості з врахуванням строку дії кредиту, встановленого договором та з чітким розмежуванням сум з визначенням їх походження (пеня, штраф, страховий платіж, відсотки тощо) від загальної суми стягнення у розмірі 76 547,45 грн., заявленої позивачем, з посиланням на норми чинного законодавства та умови договору. Окрім цього позивач не довів ні в вимозі про виконання грошових зобов`язань від 01.03.2023 яку було надіслано відповідачеві, ні в позивній заяві, чому він вимагає стягнути саме суму 76 547,45 грн. в той час коли прострочена заборгованість за кредитом становить інша суму.

Щодо доданих до відповіді на відзив правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу-фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в редакції від 03.07.2019 відповідач зазначив про те, що відповідно до розділу І Загальних положень цих правил ці Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу фізичних осіб підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (далі Правила) визначають перелік Послуг, порядок та умови надання банком Послуг за Договором банківського обслуговування, права та обов`язки банку та клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від Договору банківського обслуговування та/або припинення надання Послуг, а також інші особливості надання окремих Послуг. Правила застосовуються до відносин сторін з дати прийняття (акцепту) Клієнтом Публічної пропозиції з підписанням сторонами Угоди. В ст.1 розділу І цих правил міститься термін, в тому числі термін Угода. У відповідності до цієї статті Угода підписаний банком та клієнтом правочин за формою згідно з Додатком №1 до Правил, що є акцептом Публічної пропозиції та невід`ємною частиною Договору з моменту її підписання сторонами, зазначена угода міститься в якості додатку до вказаних правих в редакції від 03.07.2019. Матеріали справі не містять підписану Угоду між позивачем та відповідачем, тому правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу-фізичних осіб підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль» в редакції від 03.07.2019 не повинні прийматися судом як доказ який регулював відносини між сторонами. При цьому, позивач у відповіді на відзив аргументуючи свою позицію щодо ознайомлення з тарифами відповідача, посилається на п. 9.7 договору №011/0173/537290 від 27.03.2019, який не тільки не містить умов, на які останній посилається, але й зовсім відсутній п.9.7 в даному договорі.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу та інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який наразі продовжено.

За змістом статей 10, 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя в Україні в умовах воєнного стану має здійснюватися у повному обсязі, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

За приписами статті 8 Конституції України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26 липня 2007 року; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08 грудня 2016 року).

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Критерій розумності строку розгляду справи визначений у листі Верховного Суду України від 25 січня 2006 року №1-5/45 "Щодо перевищення розумних строків розгляду справ", в якому зазначено, що критерії оцінювання розумності строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає в разі нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при переданні або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів для дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторного направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" зазначив, що [..] очевидно, для кожної справи буде свій прийнятний строк, і встановлення кількісного обмеження, чинного для будь-якої ситуації, було б штучним. Суд неодноразово визнавав, що неможливо тлумачити поняття розумного строку як фіксовану кількість днів, тижнів тощо (рішення у справі "Штеґмюллер проти Авторії"). Таким чином, у кожній справі постає питання оцінки, що залежатиме від конкретних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02 травня 2013 року, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15 березня 2012 року).

У статті 6 Конвенції закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Здійснюючи тлумачення положень Конвенції, ЄСПЛ у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28 травня 1985 року у справі Ашингдейн проти Великої Британії).

З огляду на запровадження на території України воєнного стану, враховуючи призупинення Акціонерним товариством Укрпошта приймання та пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованих територій України та районів ведення бойових дій, з урахуванням необхідності відповідача ознайомитись з матеріалами справи, з метою всебічного, повного, об`єктивного розгляду справи, задля забезпечення сторонам конституційного права на судовий захист, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, задля ефективної реалізації сторонами своїх процесуальних прав, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищезазначеного, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

19.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" із заявою про надання попереднього рішення щодо кредитування (а.с.26 т.1).

21.03.2019 ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" із заявою на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки та встановлення кредитного ліміту (для фізичних осіб-підприємців в рамках продукту "Кркдитна картка для підприємців") (а.с.24-25 т.1).

25.03.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (банк) та ОСОБА_1 (клієнт) було укладено угоду №СМDРЕ-318796 (надалі - Угода) (а.с.16-17 т.1), відповідно до п.2. якої сторони погодили, що з підписанням Угоди ОСОБА_1 приймає публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

Також, відповідно до п.2 Угоди, підписанням Угоди сторони безумовно визнають, що Публічна пропозиція, Угода, Правила, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати підписання сторонами Угоди та скріплення печатками банку і клієнта (за наявності).

Пунктом 1.5 Угоди визначено, що Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу-фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль»» (Правила) - документ, який оприлюднюється на Сайті банку та визначає перелік послуг, порядок та умови надання банком послуг клієнтам малого та мікробізнесу за договором, права та обов`язки банку та клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від Договору та/або припинення надання послуг, а також інші особливості надання окремих послуг.

Згідно з п.1.4. Угоди, послуги - визначені Правилами послуги та Пакети послуг, що надаються банком клієнту, зокрема, з відкриття та розрахунково-касового обслуговування рахунків, виписку та обслуговування платіжних карток, дистанційне обслуговування поточних рахунків за договором системи "Клієнт-Банк", приймання вкладів, договірне списання коштів з поточних рахунків на умовах "регулярних переказів коштів", інформаційні послуги тощо.

Відповідно до п.5. Угоди, один раз на місяць банк вносить зміни до Правил (в тому числі шляхом викладення в новій редакції), встановлює нові або вносить зміни до діючих тарифів та оприлюднює їх першого числа кожного календарного місяця на сайті банку та у відділеннях банку. Такі Правила вважаються прийнятими клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності клієнт не повідомить банк про розірвання Договору.

Підписанням Угоди клієнт підтверджує, що він ознайомлений з Правилами та тарифами, що є чинними на дату підписання Угоди. В подальшому клієнт зобов`язаний перед отриманням послуг ознайомитися з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент тарифами, а також першого числа кожного місяця ознайомлюватися з новими (зміненими) Правилами та тарифами банку (або з інформацією про їхню відсутність), які до набрання ними чинності оприлюднюються банком згідно з пунктами 5, 6 Угоди. Звернення клієнта до банку для отримання послуг або вчинення клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання послуг, свідчить про згоду клієнта з чинною редакцією Правил та діючими тарифами (п.7.Угоди).

Договір укладається на невизначений строк (п.24.Угоди).

Згідно з п.27 Угоди якщо договором передбачено направлення банком повідомлень клієнту, такі повідомлення вважаються належним чином направленими банком та отриманими клієнтом, якщо їх направлено хоча б одним із зазначених способів:

- направлено банком засобами систем дистанційного обслуговування/електронного документообігу відповідно до визначеного договором порядку відправлення, отримання та підписання документів у відповідних системах;

- надано клієнту під особистий відпис під час звернення до відділення банку;

- направлено банком на поштову адресу клієнта або на адресу електронної пошти, або на номер мобільного телефону (у випадку направлення банком sms-повідомлень), що зазначені клієнтом в угоді, заявах чи іншим чином стали відомі банку під час обслуговування клієнта;

- направлено в інший спосіб, як що це прямо передбачено договором.

27.03.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується статутом (надалі - банк), Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка Життя" (надалі - страховик) та Фізичною особою-підприємцем Слупицьким Віталієм Сергійовичем (позичальник) було укладено договір про надання банківських послух та послуг у сфері страхування №011/0173/537290 (надалі - Кредитний договір) (а.с.11-14 т.1).

Відповідно до п.1.1. Кредитного договору протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (надалі - кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, №83 ), МФО 350589, (далі - рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

Максимальний ліміт кредиту за Кредитним договором складає 250 000,00 грн.

В межах максимального ліміту встановлюється поточний ліміт кредиту.

На дату укладання Кредитного договору поточний ліміт кредиту складає 135 000,00 грн. В подальшому поточний ліміт встановлюється та визначається відповідно до ст.3 договору.

Згідно з п.1.2. Кредитного договору строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладання договору (дата початку кредитування) по 27.03.2021 включно (дата закінчення кредитування) (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

Без укладання додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк дії кредиту на 24 календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов:

- банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку дії кредиту;

- відсутні факти невиконання неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором;

- відсутні умови, передбачені п.8.2. договору.

Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів, розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку дії кредиту (п.1.3.Кредитного договору).

Кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується ЗУ "Про споживче кредитування" (п.1.4.Кредитного договору).

Умови відкриття рахунку, особливості його функціонування та комісійна винагорода банка за обслуговування операцій з використанням платіжної картки регулюються договором про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки 011/0173/537290 від 27.03.2019, укладеним між сторонами (далі - Договір банківського обслуговування).

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, протягом всього строку фактичного користування кредитом клієнт зобов`язаний сплачувати щомісяця банку проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 29,9 % річних, крім випадків, передбачених п.2.2. договору.

Для операцій зі здійснення клієнтом операцій по рахунку щодо оплати товарів/робіт/послуг з використанням спеціального платіжного засобу за рахунок кредиту (далі - операція) проценти в період з дати здійснення такої операції по 10 число місяця, наступного за першою датою розрахунку процентних платежів такої операції (далі - пільговий період) розраховується на основі процентної ставки в розмірі 0% річних (п.2.2.Кредитного договору).

Нарахування процентів здійснюється на щоденний залишок заборгованості по кредиту, зменшений на суму операцій, для яких діє пільговий період за строк фактичного користування кредитом. Таке нарахування здійснюється щомісяця в будь-який день в період, що починається за 4 робочих дні до кінця календарного місяця та закінчується в останній день, але не раніше 25 числа кожного календарного місяця (дата розрахунку процентних платежів, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується перший день фактичного використання клієнтом кредитних коштів, останній день строку користування кредитом не враховується. Нарахування процентів здійснюється за період з дати фактичного використання кредитних коштів по дату розрахунку процентних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному періоді включно.

При простроченні погашення кредиту проценти нараховуються за весь строк фактичного користування кредитом на суму фактичної заборгованості, в тому числі, протягом строку такого прострочення, та підлягають сплаті відповідно до умов договору (п.2.3.Кредитного договору).

Згідно з п.2.4. Кредитного договору, погашення процентів за кредитом здійснюється шляхом договірного списання банком коштів в необхідній сумі з рахунку в дату розрахунку процентних платежів, в тому числі за рахунок збільшення заборгованості за кредитом понад суму поточного ліміту. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів на рахунок клієнта. Клієнт погашає таку збільшену заборгованість за кредитом відповідно до п.5.2. договору.

Відповідно до п.3.1. Кредитного договору, на умовах договору, у разі ініціювання клієнтом операцій по рахунку з використанням спеціальних платіжних засобів та при відсутності (недостатності) на рахунку власних коштів клієнта, банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом безготівкового переказу з позичкового рахунку на рахунок в межах поточного ліміту та здійснити ініційовану клієнтом операцію.

З моменту здійснення таких платежів банк вважається таким, що надав клієнту кредит на суму здійснених платежів.

Поточний ліміт встановлюється банком щомісяця та діє в межах календарного місяця, в якому він встановлених. В першому місяці кредитування поточний ліміт встановлюється з дати початку кредитування (п.3.2.Кредитного договору).

Банк письмово повідомляє клієнта про встановлений поточний ліміт шляхом відправлення письмового повідомлення. Поточний ліміт встановлюється на наступний банківський день після дати відправлення банком клієнту відповідного повідомлення. У разі, якщо банк не надіслав клієнту повідомлення про встановлення розміру поточного ліміту в наступному місяці, сторони домовились що розмір поточного ліміту на наступний місяць дорівнює розміру поточного ліміту, встановленого в попередньому місяці.

Якщо фактична заборгованість за кредитом перевищує встановлений поточний ліміт, клієнт зобов`язаний до початку місяця, на який встановлюється поточний ліміт, зменшити заборгованість за кредитом до вказаного у повідомленні поточного ліміту.

Згідно з п.4.1. Кредитного договору предметом страхування за договором є майнові інтереси, що не суперечить законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю клієнта, який є страхувальником та застрахованою особою за договором. Правила добровільного страхування життя ПрАТ "Страхова компанія "Уніка життя"", в редакції чинній на момент укладання договору страхування (далі за текстом - правила страхування), та Програма страхування №10, яка є додатком №11 до Правил страхування (далі за текстом - програма страхування), є невід`ємною частиною договору.

Ризики, які страхуються за договором, та страхова сума на кожен період страхування передбачені пунктами 4.2., 4.3. Кредитного договору.

Страховий тариф зо договором становить 0,5% в місяць від страхової суми, визначеної на відповідний період страхування з врахування пунктів 4.3., 4.12. договору (п.4.5.Кредитного договору).

У відповідності до п.4.6. Кредитного договору, клієнт призначає банк - Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" вигодонабувачем для отримання страхових виплат за договором.

Страхова премія сплачується клієнтом кожного місяця, протягом перших десяти банківських днів поточного місяця (який є поточним періодом страхування), шляхом здійснення банком договірного списання коштів в необхідній сумі з рахунку на умовах та в порядку, передбаченому п.4.20. договору (п.4.7.Кредитного договору).

Строк дії умов страхування життя, здоров`я та працездатності клієнта, встановлених в договорі, дорівнює строку користування кредитом. У разі подовження строку користування кредитом в порядку, передбаченому п.1.3. Договору, строк дії умов страхування життя, здоров`я та працездатності клієнта, встановлених в договорі, подовжується на аналогічний строк, при цьому страховий захист за таким договором діє лише за умови своєчасної сплати клієнтом страхових премій у повному обсязі відповідно до умов договору (п.4.16.Кредитного договору).

Клієнт доручає банку, з метою сплати страхової премії страховику за договором, кожного місяця протягом перших 10 банківських днів, здійснити договірне списання грошових коштів з рахунку, у т.ч. за рахунок збільшення заборгованості за Кредитним договором в рамках встановленого кредитного ліміту, а за його відсутності/недостатності за рахунок недозволеного овердрафту за рахунком. Договірне списання здійснюється в розмірі страхової премії, що розраховується банком самостійно на підставі умов договору. При цьому, розмір заборгованості клієнта перед банком збільшується на суму страхового платежу. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів клієнту (п.4.20.Кредитного договору).

Згідно з п.4.20.3. Кредитного договору, договірне списання може здійснюватися банком протягом дії договору будь-яку кількість разів з дати настання строку виконання відповідного грошового зобов`язання (включно) до повного погашення заборгованості клієнта за договором перед банком та/або страховиком.

Відповідно до п.5.1. Кредитного договору, клієнт зобов`язаний протягом дії договору здійснювати погашення заборгованості в порядку визначеному договором шляхом зарахування на рахунок щомісячного обов`язкового платежу, розрахованого відповідно до умов п. 5.2. Договору та здійснити повне (остаточне) погашення заборгованості не пізніше дати закінчення кредитування.

Згідно з п.5.2. Кредитного договору клієнт зобов`язаний до 10 (десятого) числа включно кожного місяця починаючи з місяця наступного за першою (з дати укладання договору датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов`язкового платежу в сумі не менше 15 (п`ятнадцяти) відсотків від залишку заборгованості за кредитом на дату розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми встановленої відповідними тарифами банка. При цьому залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов`язкового платежу включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та штрафів за всіма видами заборгованості, зменшену на суму не внесеного клієнтом щомісячного обов`язкового платежу попередніх місяців.

В разі недостатності на рахунку коштів належних до сплати клієнтом банку за договором в термін виконання зобов`язань клієнта за договором клієнт вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань за договором.

Підписанням договору клієнт доручає банку здійснювати погашення кредиту, недозволеного овердрафту, процентів за користування ними, штрафів, погашення іншої заборгованості клієнта перед банком за договором, а також здійснювати дострокове погашення заборгованості за кредитом, в т.ч. в розмірі сум страхового відшкодування, отриманих клієнтом за договорами страхування, укладеними відповідно до статті 4 договору, шляхом здійснення договірного списання коштів клієнта в будь-якій валюті, що знаходиться на будь-якому із його рахунків в АТ "Райффайзен Банк Аваль" (п.5.5.Кредитного договору).

Банк зобов`язаний вести облік платежів в рахунок погашення заборгованості (п.5.7.Кредитного договору).

Вимоги банка щодо погашення заборгованості клієнта за договором підлягають задоволенню у такій черговості: погашення комісії та інших платежів згідно тарифів, погашення процентів за недозволеним овердрафтом, погашення процентів за кредитом, погашення недозволеного овердрафту, погашення кредиту.

Клієнт надає банку право самостійно приймати рішення щодо встановлення іншої черговості погашення заборгованості (п.5.9.Кредитного договору).

У відповідності до 12.2.1. Кредитного договору, клієнт на вимогу банка, в дату розрахунку процентних платежів сплачує останньому за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов`язань за договором - штраф у розмірі 100 грн.

07.08.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (банки) та Фізичною особою-підприємцем Слупицьким Віталієм Сергійовичем (позичальник) укладено заяву про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» №011/0173/537290/1 (надалі - Заява) (а.с.15 т.1), згідно умов якої сторони дійшли згоди, що з моменту підписання цієї Заяви умови договору №011/0173/537290 від 27.03.2019 та «Правил відкриття та введення поточних рахунків фізичних - осіб підприємців, до яких встановлено ліміт кредитування та користування платіжними картками АТ «Райффайзен Банк Аваль» припиняють застосовуватись до правовідносин сторін в частині відкриття та введення КР, а також надання баком кредиту (п.9.7. Заяви).

Відповідно до п.1.1. Заяви, на умовах цієї Заяви, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (далі - дата початку кредитування) клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № НОМЕР_6 / СКР (далі - КР) надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування (далі - проценти). Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках, визначених Договором.

Метою Кредиту є фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, та сплата клієнтом страхового платежу згідно пункту 6 цієї Заяви у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України «Про споживне кредитування».

Згідно п.1.2 Заяви, максимальний ліміт кредиту складає 300000,00 грн. (далі - максимальний ліміт), в межах якого встановлюється поточний ліміт кредиту (далі - поточний ліміт).

Відповідно до п.1.3 Заяви, розмір поточного ліміту на дату підписання Заяви становить 135 000,00 гривень та може бути змінений в порядку та на умовах, передбачених п. 2.1 Заяви.

Пунктом 1.4 Заяви визначено, що строк кредиту це сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. Строк кредиту становить 24 місяця, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Подовження строку кредиту є можливим згідно пункту 3 Заяви та підпункту 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 розділу 8 Правил.

Згідно п.1.5 Заяви, проценти за користування кредитом - процентна ставка фіксована, 29,9% річних.

Проценти за користування недозволеним овердрафтом - процента ставка фіксована, 49% річних (п.1.6.Зяви).

Відповідно до п.1.8 Заяви, клієнт зобов`язаний забезпечити щомісячне надходження коштів на відкриті в банку поточні рахунки клієнта в розмірі не менше 5 % від поточного ліміту, що діяв у відповідному місяці, та підтримувати зазначений показник до повного виконання клієнтом зобов`язань за кредитом. При цьому, при визначенні обсягу безготівкових надходжень на всі відкриті в банку поточні рахунки клієнта не враховуються: кредитні кошти; кошти, отримані за рахунок надання/ повернення фінансової допомоги; кошти, перераховані з вкладних рахунків клієнта в банку або інших банках; кошти, що надійшли на КР. Протягом трьох місяців від дати підписання заяви, штраф, передбачений підпунктом 8.1.2 пункту 8.1 Заяви та інші наслідки невиконання цього зобов`язання не застосовуються.

Згідно п.2.1 Заяви на дату підписання Заяви поточний ліміт становить 135 000,00 грн. Датою початку кредитування є 27.03.2019.

Банк повідомляє клієнта про розмір поточного ліміту в наступному періоді шляхом направлення клієнту sms-повідомлення на номер телефону, що наданий клієнтом при підписанні заяви або інший номер телефону, що наданий клієнтом в процесі обслуговування (далі - sms-повідомлення), згідно порядку, передбаченому підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 розділу 8 Правил.

Відповідно п.2.2 Заяви, зобов`язання банку щодо видачі кредиту є відкличними. Банк в будь-який момент має безумовне право встановити обмеження на видаткові операції клієнта в розмірі поточного ліміту (тимчасове блокування поточного ліміту) або встановити поточний ліміт в розмірі нуль гривень (скасування лімітів), в порядку та на умовах, передбачених п.2.4 статті 2 розділу 8 Правил.

Строк кредиту встановлений пунктом 1.4. Заяви. Без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви, банк має право подовжити строк кредиту на 48 місяців, за умови, що на останній робочий день строку кредиту банк не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку кредиту розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку кредиту (п.3.1.Заяви).

Відповідно до п.4.1 Заяви проценти нараховуються та сплачуються клієнтом в порядку, визначеному підпунктами 2.5.2, 2.5.3 п. 2.5 Статті 2 Розділу 8 Правил.

Згідно з п.4.2 Заяви в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5-2.5.6 п. 2.5 Статті 2 Розділу 8 Правил клієнт зобов`язується сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5 відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше фіксованої суми, встановленої тарифами банка на ведення та обслуговування карткових рахунків, до яких встановлений ліміт кредитування, або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, в т. ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5 - 2.5.12 пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження в останній робочий день подовженого строку користування кредитом.

Відповідно до п.4.3 Заяви у визначений підпунктом 2.5.5 пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил строк клієнт має забезпечити наявність коштів на КР або на рахунку, визначеному у п. 1.7 Заяви, а у випадку його відсутності/закриття - на будь- яких інших рахунках клієнта в банку (в тому числі - на рахунках клієнта як фізичної особи), для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими п. 9 Угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, неустойок, комісійних винагород за обслуговування КР, процентів за недозволеним овердрафтом здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному п. 9 Угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках (арешт коштів, закриття рахунків тощо), з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене клієнтом будь-яким іншим шляхом, погодженим банком.

Клієнт призначає банк вигодонабувачем для отримання страхових виплат за договором добровільного страхування життя (укладеним між Клієнтом та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» підписанням Заяви на приєднання до Договору добровільного страхування життя №РБ1703 від 01.07.2019) (п.6.1.Заяви).

Клієнт надає банку право кожного місяця, протягом перших десяти робочих днів поточного місяця (який є поточним періодом страхування) здійснювати договірне списання коштів з КР в сумі страхової премії (платежу) , що розраховується в порядку, визначеному договором добровільного страхування життя, у тому числі за рахунок збільшення заборгованості за Кредитом в рамках встановленого поточного ліміту, а за його відсутності/недостатності - за рахунок недозволеного овердрафту. Банк має право на власний розсуд не здійснювати договірне списання коштів в сумі страхового платежу з КР за наявності двох умов: 1) наявність простроченої заборгованості клієнта за кредитом строком тридцять та більше календарних днів станом на перше число місяця, що відповідає даному періоду страхування; та 2) якщо за КР клієнта наявний недозволений овердрафт або списання коштів в сумі страхового платежу призведе до виникнення недозволеного овердрафту (п.6.2.Заяви).

Відповідно до п.7 Заяви, позичальник засвідчив та гарантував, що він має відповідний фінансовий стан і володіє достатнім рівнем платоспроможності і кредитоспроможності, необхідних для вчасного виконання ним визначених Заявою зобов`язань; не існують і йому невідомі обставини, які можуть негативним чином вплинути на виконання ним визначених Заявою зобов`язань або про будь-які інші поточні або майбутні зобов`язання, які можуть мати пріоритет над виконанням визначених Заявою зобов`язань (крім зобов`язань, що можуть мати пріоритет в силу закону), в тому числі не існує жодної з обставин передбачених підпунктом 2.4.1. пункту 2.4. статті 2 розділу 8 Правил (п.п.7.1.1.Заяви).

Клієнт зобов`язується підтримувати дійсність зазначених в цьому пункті 7.1. Заяви засвідчень та гарантій протягом дії цієї заяви а в разі зміни обставин, що впливають на їх зміст негайно інформувати про це Банк та вжити всіх необхідних заходів для приведення їх змісту до первісних намірів, якими Сторони керувались при визначенні відповідних засвідчень та гарантій (п.7.1.2.Заяви).

Клієнт підтверджу, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією Заявою поширюються положення Договору, Правил в тому числі Розділу 8 Правил. Клієнт зобов`язується дотримуватись умов договору, Правил зокрема тих положень, що регламентують умови надання банком кредитів. Підписанням цієї Заяви клієнт підтверджує, що до відносин сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору в тому числі розділ 8 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом - п.10.Заяви Договору.

Відповідно до п.9.1 Заяви, інші умови надання банком кредиту, зокрема порядок нарахування банком процентів, умови виникнення та погашення недозволеного овердрафту, черговість погашення заборгованості за кредитом регламентується Правилами.

Згідно з п.9.4 Заяви належним доказом того, що клієнт повідомлений банком про обставини, передбачені пунктами 2.2, 3.1, 5.2 Заяви є запис в електронному реєстрі банку про здійснення з клієнтом комунікацій (із зазначенням в реєстрі реєстраційного номеру облікової картки платника податків клієнта, дати направлення клієнту sms-повідомлення).

Відповідно до п.9.7 Заяви сторони дійшли згоди, що з моменту підписання цієї Заяви умови договору №011/0173/537290 від 27.03.2019 та «Правил відкриття то ведення поточних рахунків фізичних осіб-підприємців до яких встановлено ліміт кредитування та користування платіжними картками «Райффайзен Банк Аваль» припиняють застосовуватися до правовідносини сторін в частині відкриття та ведення КР, а також надання банком кредиту. Розрахунково-касове обслуговування КР та надання клієнту Кредиту здійснюється Банком з застосуванням умов Договору на умовах, передбачених Тарифами на ведення та обслуговування КР яких встановлений ліміт кредитування згідно Тарифної моделі «кредитна картка для підприємці 2.0».

Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін поширюються положення Договору, правил, в тому числі розділу 8 Правил (п.10.Заяви).

Як стверджує позивач, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору. На підтвердження зазначеного позивач надає копію виписки по картковому рахунку (а.с.18-19 т.1) та посилається на висновок ВГС України, наведений в постанові від 06.04.2017 у справі №905/2009/15, згідно якого банківські виписки є належними та достатніми доказами на підтвердження видачі кредиту.

За твердженнями позивача, з укладенням Кредитного договору та Заяви у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених Заявою та Правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками.

Проте, як стверджує позивач, всупереч вимогам Кредитного договору та п.4.1., 4.2. Заяви позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 24.02.2023 заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» за Кредитним договором становить 76 547,45 гривень, яка складається з:

- заборгованості за дозволеним овердрафтом: 76 547,45 гривень;

- заборгованості за недозволеним овердрафтом: 0,00 гривень;

- в тому числі прострочена заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску - 16 302,16 гривень (п. 4.2 Кредитного договору).

Також в матеріалах справи міститься Вимога позивача до відповідача про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 01.03.2023 вих.№114/5-К-289347, список згрупованих відправлень та роздруківка з розділу "Відстежити" офіційного сайту АТ "Укрпошта" за штрихкодовим ідентифікатором № 780 (а.с.20-23 т.1).

Згідно вказаної Вимоги, позивач вимагав протягом не більше ніж 30 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити погашення кредиту у повному обсязі в сумі 76, 547,45 грн. у зв`язку порушенням сплати відповідачем кредиту в сумі 16 302,16 грн.

В свою чергу відповідач у відзиві зазначив, що позивачем надано трекінг відстеження на сайті «Укрпошта» за штрихкодовим ідентифікатором №780 (вимога направлена банком відповідачу), в якому зазначено станом на 10.03.2023 - «Відправлення прямує до точки видачі/доставки». Як зазначено на цьому аркуші дата та час перевірки статусу відстеження: 2023-05- 05, 10:39. Проте, майже через 2 місяці статус - «Відправлення прямує до точки видачі/доставки» не змінилося, тобто не відомо чи дійшло це відправлення до місця видачі адресату чи ні. Окрім цього, додатки до позивної заяви не містять підтвердження що саме ця Вимога була направлена за поштовим трекінгом № 780. Ані опису ані будь-якого іншого підтвердження відправки цієї вимоги відповідачу немає.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як свідчать матеріали справи, 27.03.2019 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», що підтверджується статутом (банк), Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка Життя" (страховик) та Фізичною особою-підприємцем Слупицьким Віталієм Сергійовичем (позичальник) було укладено договір про надання банківських послух та послуг у сфері страхування №011/0173/537290 (Кредитний договір), згідно умов якого протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (кредиту) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, №83 ), МФО 350589, (далі - рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів. На дату укладання Кредитного договору поточний ліміт кредиту складає 135 000,00 грн. Строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладання договору (дата початку кредитування) по 27.03.2021 включно (дата закінчення кредитування) (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

В подальшому, 07.08.2020 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (банки) та Фізичною особою-підприємцем Слупицьким Віталієм Сергійовичем (позичальник) укладено заяву про надання кредиту «Кредитна картка для підприємців» №011/0173/537290/1, згідно умов якої сторони дійшли згоди, що з моменту підписання цієї Заяви умови договору №011/0173/537290 від 27.03.2019 та «Правил відкриття та введення поточних рахунків фізичних - осіб підприємців, до яких встановлено ліміт кредитування та користування платіжними картками АТ «Райффайзен Банк Аваль» припиняють застосовуватись до правовідносин сторін в частині відкриття та введення КР, а також надання баком кредиту.

Відповідно до п.1.1. Заяви, на умовах цієї Заяви, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (далі - дата початку кредитування) клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № НОМЕР_6 / СКР (далі - КР) надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на КР одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках, визначених Договором.

Метою кредиту є фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта, та сплата клієнтом страхового платежу згідно пункту 6 цієї Заяви у зв`язку із чим до відносин сторін не застосовується Закон України «Про споживне кредитування».

Таким чином, укладений Кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України, статтями 11, 202, 509 ЦК України і відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу положень частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію та інші платежі передбачені Договором.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (§1. Позика) цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Проценти, у розумінні статті 1048 ЦК України, сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за користування кредитом. Тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч.3 ст.1049 ЦК України).

Відтак, надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку. Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно користуватися кредитом, натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за користування кредитом) за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Згідно частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Разом з цим, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку.

Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому відповідно до пункту 61 вказаного Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками по кредитному договору можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором, які повинні досліджуватися в сукупності з іншими доказами.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 01 грудня 2021 року у справі №569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Згідно п.1.1. Кредитного договору протягом строку дії кредиту банк надає клієнту можливість використання кредитної лінії (надалі - кредит) з поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, №83 ), МФО 350589, (далі - рахунок) шляхом здійснення платежів в межах поточного ліміту з рахунку у разі відсутності (недостатності) на рахунку грошових коштів.

Відповідно до п.1.1. Заяви з дати встановлення (зміни) поточного ліміту, а саме з 27.03.201, клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку № НОМЕР_7 надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з карткового рахунку у випадках, визначених Договором.

Як зазначив позивач в позовній заяві, згідно умов п.1.1. Заяви з дати початку кредитування банк надав клієнту в межах поточного ліміту кошти у сумі 135 000,00 гривень. Кредит надавався, шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок № НОМЕР_2 .

Відтак, належним та достатнім доказом на підтвердження видачі позивачем відповідачу кредиту в межах поточного ліміту у сумі 135 000,00 гривень є виписка з карткового рахунку № НОМЕР_2 .

Згідно банківської виписки, наданої позивачем, по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.04.2019 по 01.02.2023 було здійснено всього 134 транзакції (а.с.18-19 т.1).

Водночас у вказаній виписці по рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.04.2019 по 01.02.2023 відсутні транзакції від 28.03.2019 на суму 10 105,00 грн., від 11.07.2019 на суму 131 335,00 грн., від 11.12.2020 на суму 10 000,00 грн., від 12.12.2020 на суму 81,50 грн., від 17.12.2020 на суму 20 000,00 грн., від 21.12.2020 на суму 2 756,00 грн., від 30.12.2020 на суму 1 1258,37 грн., від 12.01.2021 на суму 5 275,10 грн., від 19.03.2021 на суму 6 686,00 грн., які зазначені позивачем в розрахунку заборгованості по картковому рахунку № НОМЕР_2 07) як "зняття готівки" та "безготівкові платежі".

Розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання належних доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру.

В той же час, розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 та Верховного Суду України у постанові від 11 березня 2015 року № 6-16цс15.

Отже, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту та користування ним, а відтак не є належним доказом існування боргу.

Водночас, позивач надає виписки по № картки НОМЕР_8 , по якій було здійснено одну транзакцію 28.03.2019 на суму 10 105,00 грн., та по № картки НОМЕР_9 , по якій було проведено 20 транзакцій, зокрема, 11.07.2019 на загальну суму 131 335,00 грн., 11.12.2020 на загальну суму 10 000,00 грн., 12.12.2020 на суму 81,50 грн., 17.12.2020 на загальну суму 20 000,00 грн., 21.12.2020 на загальну суму 2 756,00 грн., 30.12.2020 на суму 1 1258,37 грн., 12.01.2021 на суму 5 275,10 грн. та 19.03.2021 на суму 6 686,00 грн.

Всього по рахунку № НОМЕР_2 та № картки НОМЕР_8 , № картки НОМЕР_9 було здійснено155 транзакцій.

Доказів того, що картки № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 пов`язані з рахунком № НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Використання карток № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 Кредитним договором не передбачена.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2019 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , як фізичною особою, було укладено угоду №СМDРЕ-318796, відповідно до п.2. якої сторони погодили, що з підписанням Угоди ОСОБА_1 приймає публічну пропозицію банку про надання послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах, та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

Відтак існує вірогідність того, що відповідач міг користуватися іншими кредитними рахунками на підставі інших договорів.

Будь-яких інших доказів на підтвердження факту видачі банком відповідачу кредитних карток № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 та зарахування на ці картки коштів на підставі спірного Кредитного договору позивачем не надано.

Так, суд погоджується з твердженням позивача про те, що банківські виписки є належними доказами підтвердження видачі та користування кредитом.

Однак не будь-яка банківська виписка може підтвердити видачу та користування кредитом за спірним Кредитним договором, а виключно банківська виписка по рахунку, передбаченому цим Кредитним договором. В даному ж випадку, по рахунку № НОМЕР_2 .

Якщо ж припустити, що остання сторінка виписки позивача є продовженням виписки саме по рахунку № НОМЕР_2 , а картки № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 є платіжними картками по рахунку № НОМЕР_2 , то залишається не зрозумілим, чому транзакції від 15.02.2022, 28.02.2022, 31.03.2022, 29.04.2022, 31.05.2022, 30.06.2022, 09.08.2022, 08.09.2022, які позивач вказує як безготівкові платежі здійснені відповідачем, відображені в виписці по рахунку № НОМЕР_2 , а інші транзакції із зняття готівки та безготівкових платежів у вказаному рахунку не зазначені, а зазначені виключно у виписках по картках № НОМЕР_8 та № НОМЕР_9 .

Водночас, як вбачається з банківської виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 , відповідачем вносилися кошти на вказаний рахунок на загальну суму 207 989,35 грн. Призначення платежу у вказаній виписці відсутні.

З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми відсотків та інших нарахувань в тому числі у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 27.05.2019 по справі №910/20107/17, від 21.05.2019 по справі №916/2889/13, від 16.04.2019 по справам №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі №910/1389/18, від 14.02.2019 по справі №922/1019/18, від 22.01.2019 по справі №905/305/18, від 21.05.2018 по справі №904/10198/15, від 02.03.2018 по справі №927/467/17.

Судом було зобов`язано позивача надати більш повний та детальний розрахунок заборгованості з врахуванням строку дії кредиту, встановленого договором, та з чітким розмежуванням сум з визначенням їх походження (пеня, штраф, страховий платіж, відсотки тощо) від загальної суми стягнення у розмірі 76 547,45 грн., заявленої позивачем, з посиланням на норми чинного законодавства та умови договору.

В свою чергу позивач надав розрахунок заборгованості з зазначенням періоду зміни відсоткової ставки та пролонгації дії кредитного договору.

Також позивач пояснив, що заборгованість за дозволеним овердрафтом це сума фактично використаного кредитного ліміту, але не більше дозволеного (встановленого ліміту) овердрафту згідно договору, це значить сума стовбців: Зняття готівки, Комісія за зняття готівки*, Безготівкові платежі, Страховий платіж, Нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом, Нараховані відсотки за недозволеним овердрафтом, Штраф/пеня за несвоєчасне погашення, мінус стовбець Зменшення заборгованості**. Маємо: 30 000,00 грн. (зняття готівки) +0,00 грн. (комісія за зняття готівки) +179 786,55 грн. (безготівкові платежі)+12 567,20 грн. (страховий платіж) +62 083,05 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом)+0,00 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом)+100,00 грн. (штраф/пеня)-207 989,35 грн.=76 547,45 грн. Поточний кредитний ліміт, встановлений Кредитним договором № 011/0173/537290 від 27.03.2019 в розмірі 135 000 грн. Математично обґрунтовується сума загальної заборгованості та сума недозволеного овердрафту наступним чином: суми які зазначені стовбцях розрахунку суми заборгованості («Зняття готівки», «Комісія за зняття готівки», «Безготівкові платежі», «Страховий платіж», «Нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом», «Нараховані відсотки за недозволеним овердрафтом», «Штраф/пеня за несвоєчасне погашення») сумуємо та від цієї суми віднімаємо суму зазначену в стовпці (зменшення заборгованості).

Дослідивши пояснення та розрахунок позивача, суд зазначає, що заборгованість за кредитом, отриманим згідно з кредитним договором, це сукупність усіх коштів, які споживач повинен заплатити банку протягом періоду кредитування, а саме тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та інші нарахування передбачені відповідним договором та чинним законодавством. Однак, ніяк не сума фактично використаного кредитного ліміту, яка сумується стовбцями, визначеними позивачем в розрахунку заборгованості.

Кредитний ліміт за спірним Кредитним договором становить 135 000 грн., що в свою чергу є грошовими коштами (тілом кредиту), які згідно вимог статті 1046 ЦК України позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у такій же сумі грошових коштів (сумі позики).

Порядок нарахування процентів за правомірне користування кредитом регулюється статтями 1048, 1056-1 ЦК України, в той час як нарахування процентів за неправомірне користування кредитом передбачені статтею 625 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважує, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Як стверджує позивач, спірний кредитний договір було пролонговано з 12.03.2021, оскільки відповідач продовжив користуватися кредитом.

Як вбачається з банківської виписки, по рахунку № НОМЕР_2 у період з 12.03.2021 по 08.09.2022 значаться транзакції під назвою "корекція рахунку по кредиту" та корекція платежів - дебіт", які позивач вказує в розрахунку заборгованості як безготівкові платежі та зменшення заборгованості.

Суд ставить під сумнів, що вказані транзакції є саме безготівковими платежами, здійсненими відповідачем, оскільки поняття "корекція платежів" не відповідає поняттю "безготівковий платіж".

Водночас, згідно з п.1.2. Кредитного договору строк дії кредиту - з наступного дня, що слідує за датою укладання договору (дата початку кредитування) по 27.03.2021 включно (дата закінчення кредитування) (може змінюватися в порядку, передбаченому договором).

Без укладання додаткових угод до договору, банк має право продовжити строк дії кредиту на 24 календарних місяці за умови, що на дату закінчення кредитування буде дотримано кожну з наступних умов:

- банк за 20 робочих днів до останнього робочого дня строку дії кредиту не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку дії кредиту;

- відсутні факти невиконання, неналежного виконання клієнтом своїх зобов`язань за договором;

- відсутні умови, передбачені п.8.2. договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже однією з обов`язкових умов продовження строку дії кредиту є відсутність фактів невиконання чи неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.

Однак позивач стверджує, що у відповідача станом на 12.03.2021 існувала заборгованість за кредитом, з огляду на що, у позивача було відсутнє право продовжувати строк кредиту без укладання додаткових угод до Кредитного договору.

Уклавши Кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Водночас, пунктом 1.4 Заяви визначено, що строк кредиту це сукупність періодів, протягом яких банк визначає поточний ліміт відповідно до пункту 2 Заяви. Строк кредиту становить 24 місяця, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (дати початку кредитування). Подовження строку кредиту є можливим згідно пункту 3 Заяви та підпункту 2.3.4 пункту 2.3 статті 2 розділу 8 Правил.

Разом з цим, відповідно до п.3.1. Заяви, строк кредиту встановлений пунктом 1.4. Заяви. Без укладання додаткових заяв (договорів) до Заяви, банк має право подовжити строк кредиту на 48 місяців, за умови, що на останній робочий день строку кредиту банк не отримав листа клієнта про відмову від подовження строку кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після подовження строку кредиту розглядається сторонами як згода клієнта на подовження строку кредиту.

В свою чергу згідно з п.9.4 Заяви належним доказом того, що клієнт повідомлений банком про обставини, передбачені пунктами 2.2, 3.1, 5.2 Заяви є запис в електронному реєстрі банку про здійснення з клієнтом комунікацій (із зазначенням в реєстрі реєстраційного номеру облікової картки платника податків клієнта, дати направлення клієнту sms-повідомлення).

Однак доказів того, що клієнт повідомлений банком про продовження строку кредиту у відповідності до п.9.4. Заяви матеріали справи не містять.

Підстави та вимоги до нарахування неустойки (штрафу, пені) визначені главою 49 § 2 ЦК України.

Страховий платіж це кошти, які є платою за страхування та вносяться страхувальником у строки, зазначені в договорі страхування. Розмір страхового внеску визначається на підставі страхового тарифу й страхової суми. Страховий тариф це ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування.

Вимоги щодо страхування передбачені, зокрема, главою 67 ЦК України та Законом України «Про страхування».

Відтак, повернення тіла кредиту, сплата нарахованих процентів за користування кредитом, страхові платежі та штраф за прострочення платежу мають різне правове походження.

Як з банківської виписки так і з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач у період 28.03.2019 по 24.02.2023 здійснював зарахування коштів на рахунок у загальному розмірі 207 989,35 грн., однак призначення цих коштів (тіло кредиту, проценти, страховий платіж чи штраф) ані виписка, ані розрахунок не містить.

Заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості у розмірі 76 547,45 грн. не передбачена Кредитним договором, а розраховується, зокрема, у відсотковому співвідношенні на умовах Кредитного договору. Відтак правильність та обґрунтованість її нарахування повинен перевірити суд.

Однак, з матеріалів справи не вбачається, яку саме суму тіла кредиту, процентів, страхового платежу та штрафу відповідач сплатив, а яку ні. В свою чергу банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за дозволеним овердрафтом у розмірі 76 547,45 грн., не розмежував вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, страховими платежами та штрафом.

Суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин заборгованості повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відтак суд не може задовольнити позов виключно з тих підстав, що сума стовбців: 30 000,00 грн. (зняття готівки) + 0,00 грн. (комісія за зняття готівки) + 179 786,55 грн. (безготівкові платежі) + 12 567,20 грн. (страховий платіж) + 62 083,05 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом) + 0,00 грн. (нараховані відсотки за дозволеним овердрафтом) + 100,00 грн. (штраф/пеня) - 207 989,35 грн. дорівнює 76 547,45 грн.

При цьому, з позовної заяви вбачається, що в суму заборгованості у розмірі 76 547,45 грн. в тому числі входить прострочення заборгованість із щомісячного обов`язкового внеску у розмірі 16 302,16 грн. з посиланням на п.4.2. Кредитного договору. Однак, розрахунку заборгованості суми у розмірі 16 302,16 грн. позивач взагалі не надав.

Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості належним чином перевірити розрахунок заборгованості та оцінить його в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами.

Разом з цим позивач, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості по Кредитному договору у сумі 76 547,45 грн., в тому числі їх розмір і порядок нарахування, посилався на Правила банківського обслуговування фізичних осіб в АТ "Райффайзен Банк", правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичнихї осіб підприємців та фізичних осіб, які проводять незалежну професійну діяльність в АТ "Райффайзен Банк" (а.с.27-30,185-190 т.1; а.с.6-36 т.2).

Зокрема, відповідно до п.4.2 Заяви в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5-2.5.6 п. 2.5 Статті 2 Розділу 8 Правил клієнт зобов`язується сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5 відсотків від власної заборгованості перед банком, але не менше фіксованої суми, встановленої тарифами банка на ведення та обслуговування карткових рахунків, до яких встановлений ліміт кредитування, або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом, в т. ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5 - 2.5.12 пункту 2.5 статті 2 розділу 8 Правил. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення кредиту та процентів не пізніше дати закінчення строку кредиту, а у разі його подовження в останній робочий день подовженого строку користування кредитом.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи відповідний договір.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року № 6-16цс15.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Банку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Стосовно направлення позивачем на адресу відповідача (63701, Харківська обл., м. Куп`янськ, вул. Леніна, буд.13) вимоги вих.№114/5-К-289347 від 01.03.2023, суд встановив, що вказану вимогу позивач направив на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 03.03.2023 з використанням АТ "Укрпошта". Однак, як станом на день відправлення вимоги, так і станом на день відкриття провадження по цій справі будь-яка кореспонденція не відправлялася до поштового відділення 63701 у зв`язку з призупиненням Акціонерним товариством «Укрпошта» приймання та пересилання поштових відправлень до тимчасово окупованих територій України та районів ведення бойових дій, на території яких не працюють відділення поштового зв`язку у зв`язку з повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України. На підставі зазначеного, сформована кореспонденція поверталась відправнику без її направлення адресату.

Вказані обставини є загальновідомими, а відповідна інформація розміщена на офіційному сайті АТ "Укрпошта".

Відтак, відповідач ніяк не міг отримати вказану вимогу, оскільки така вимога фактично йому не направлялась.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ, - зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи господарського судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність господарського судочинства, за яким суд розглядає господарські справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому, учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За викладених обставин, суд, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, Суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи судову практику, на яку посилаються сторони, суд зазначає, що кожен правовий висновок Верховного Суду було оцінено на релевантність в аспекті подібності до правовідносин, що склалися між учасниками цього спору і застосовано судом при прийнятті рішення у цій справі, якщо було встановлено подібність правовідносин. Проте, виходячи з завдань господарського судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спорів, а не доведенні чи роз`ясненні учасникам провадження змісту постанов суду касаційної інстанції, оцінці правильності розуміння ними висновків суду за результатами розгляду касаційної скарги, враховуючи, що судом була надана відповідь на основні аргументи позову та заперечень щодо нього, суд вважає за недоцільне наводити у судовому рішенні аналіз всієї практики касаційних судів, на яку посилалися сторони.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні позову, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до Фізичної особи-підприємця Слупицького Віталія Сергійовича про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "30" жовтня 2023 р.

Суддя Т.О. Пономаренко