ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3464/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (63460, Харківська обл., Чугуївський р-н., смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, буд. 2)
до Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Будинок-76" (63460, Харківська обл., Чугуївський р-н., смт. Слобожанське, вул. Лермонтова, буд. 13)
про стягнення 601984,45 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Будинок-76" про стягнення 721986,45 грн., з яких: основний борг у розмірі 219645,26 грн., пеня у розмірі 29501,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн. за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №88 від 01.04.2004; основний борг у розмірі 360599,56 грн., пеня у розмірі 22,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн. за договором з колективним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) №15/42 від 16.02.2022.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається з витрат зі сплати судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 10829,80 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.08.2023 позовну заяву залишено без руху з огляду на вимоги пункту 5 частини 3 статті 162, частини 1 статті 164 ГПК України та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

21.08.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано супровідний лист щодо виконання ухвали від 07.08.2023 (вх. №22205) разом із доданими до нього документами, який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.08.2023 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

21.09.2023 в системі діловодства господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх. №25594), в якій позивач зазначає про часткову оплату відповідачем заборгованості згідно платіжних інструкцій №124 від 24.07.2023 на суму 10000,00 грн., №132 від 04.08.2023 на суму 10000,00 грн., №141 від 28.08.2023 на суму 20000,00 грн., №147 від 04.09.2023 на суму 50000,00 грн., №148 від 05.09.2023 на суму 30000,00 грн. Відтак, позивач вказує, що за договором №88 від 01.04.2004 заборгованість за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить: основний борг у розмірі 99645,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн., пеня у розмірі 29501,62 грн. Всього - 205651,38 грн. Разом з тим, позивач зазначає, що за договором №15/42 від 16.02.2022 заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.01.2023 по 30.04.2023 становить: основний борг у розмірі 360599,56 грн., пеня у розмірі 22,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн.

Розглянувши вище вказану заяву про зменшення розміру позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд зазначає про таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Частиною 1, 2 статті 169 ГПК України передбачено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення закріплені у статті 170 ГПК України.

Суд зазначає, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Судом встановлено, що заява про зменшення розміру позовних вимог підлягає прийняттю до розгляду, оскільки така подана у строки, встановлені пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України та відповідає вимогам до форми та змісту письмової заяви. До вказаної заяви додано докази надіслання такої на адресу відповідача.

Відтак, позивач скористався своїм правом зменшити розмір позовних вимог у межах встановленого пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України строку, а тому суд приймає її до розгляду та подальший розгляд справи здійснюватиме з урахуванням даної заяви.

Оскільки позивачем зменшено розмір позовних вимог, предметом спору стає матеріально-правова вимога до відповідача про стягнення за договором №88 від 01.04.2004 основного боргу у розмірі 99645,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн., пені у розмірі 29501,62 грн. Крім того, за договором №15/42 від 16.02.2022 основний борг у розмірі 360599,56 грн., пеня у розмірі 22,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн. Всього - 601984,45 грн., що є новою ціною позову.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом. При цьому, суд зазначає, що копію ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 29.08.2023, яку було надіслано на належну адресу відповідача, що вказана у позовній заяві та яка підтверджена відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було вручено відповідачу, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучено судом до матеріалів справи.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Відтак, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем не було надано суду відзиву на позовну заяву, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до Статуту ПАТ "Центренерго" в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" та Положення про Зміївську ТЕС позивач здійснює діяльність із надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної та гарячої води (водопостачання) та водовідведення.

Матеріали справи свідчать, що 01.04.2004 між позивачем (енергопостачальна організація) та відповідачем (споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №88 (далі - договір №88 від 01.04.2004), відповідно до умов пункту 1 якого, енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Умовами пункту 2.1. договору №88 від 01.04.2004 погоджено, що теплова енергія постачається споживачу з урахуванням дефіцитності енергосистеми, в обсягах згідно з додатком 1 до договору у вигляді гарячої води на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гаряче водопостачання - протягом року; технологічні потреби - за виробничою програмою; кондиціювання повітря - в період опалювального сезону.

Згідно з пунктом 5.1. договору №88 від 01.04.2004 облік споживання теплової енергії проводиться розрахунковим способом, після встановлення та прийняття до комерційної експлуатації приладів обліку теплової енергії облік споживання виконується за показаннями приладів.

Відповідно до пункту 6.2. договору №88 від 01.04.2004 розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого складається та підписується обома сторонами акти звірки (в 2-х примірниках). Для підписання та отримання акту звірки споживач зобов`язан не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим явитися до абонентської служби енергопостачальної організації. У разі неповернення споживачем акта звірки енергопостачальній організації до початку наступного розрахункового періоду, цей акт вважається прийнятим та погодженим споживачем.

Пунктом 6.5. договору №88 від 01.04.2004 погоджено, що споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Умовами пунктів 10.1., 10.4. договору №88 від 01.04.2004 визначено, що договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2004 року, а в частині розрахунків - до їх повного завершення. Договір вважається пролонгованим (продовженим) на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатком №2 до договору №88 від 01.04.2004 є Акт розмежування балансової належності та/або експлуатаційної відповідальності сторін.

Додатком №3 до договору №88 від 01.04.2004 сторони погодили умови припинення або обмеження подачі теплової енергії.

Додатком №4 до договору ;88 від 01.04.2004 є розрахункові ціни і тарифи на послуги по постачанню теплової енергії в гарячій воді.

Обставини справи також свідчать, що 16.02.2022 між позивачем (виконавець) та відповідачем (колективний споживач) було укладено договір з колективним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) №15/42 (далі - договір №15/42 від 16.02.2022).

Відповідно до умов пункту 1 договору №15/42 від 16.02.2022, виконавець зобов`язується надавати колективному споживачеві послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення/на індивідуальний пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а колективний споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені договором.

Умовами пункту 17 договору №15/42 від 16.02.2022 погоджено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року). Станом на дату укладення договору тариф на теплову енергію становить: 651,06 грн. за 1 Гкал без ПДВ або 781,272 грн. за 1 Гкал з ПДВ за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 509,79 грн. за 1 Гкал без ПДВ або 611,748 грн. за 1 Гкал з ПДВ; тариф на транспортування теплової енергії - 137,70 грн. за 1 Гкал без ПДВ або 165,240 грн. за 1 Гкал з ПДВ; тариф на транспортування теплової енергії - 3,57 грн. за 1 Гкал без ПДВ або 4,284 грн. за 1 Гкал з ПДВ.

Пунктом 19 договору №15/42 від 16.02.2022 визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Відповідно до пункту 20 договору №15/42 від 16.02.2022 виконавець формує та надає колективному споживачу рахунок на оплату спожитої послуги не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою колективного споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживача.

Умовами пункту 21 договору №15/42 від 16.02.2022 погоджено, що колективний споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 39 договору №15/42 від 16.02.2022 визначено, що строк дії умов договору, згідно частини 3 статті 631 ЦК України застосовується до відносин, які виникли до його укладення та діють з 01.01.2022 по 01.01.2025 р., а в частині розрахунків - до їх повного завершення.

Додатком №2 до договору №15/42 від 16.02.2022 визначено схему теплотраси, що перебуває у експлуатаційній відповідальності споживачів.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0005 від 31.01.2022 до договору №88 від 01.04.2004 вартість виконаних послуг за січень 2022 року складає 140440,10 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0366 від 28.02.2022 до договору №88 від 01.04.2004 вартість виконаних послуг за лютий 2022 року складає 114205,16 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0806 від 31.03.2022 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за березень 2022 року складає 94346,40 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0202 від 31.01.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за січень 2023 року складає 88418,21 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0598 від 28.02.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за лютий 2023 складає 84936,13 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №0886 від 31.03.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за березень 2023 складає 62838,65 грн.

Відповідно до підписаного між сторонами Акту здачі-прийому послуг №1323 від 30.04.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість послуг за квітень 2023 складає 48291,46 грн.

Також, позивачем оформлено та виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури: №0126238 від 30.04.2023 на суму 48291,46 грн., №0126229 від 31.03.2023 на суму 62838,65 грн., №0126302 від 28.02.2023 на суму 84936,13 грн., №0126202 від 31.01.2023 на суму 88418,21 грн., №0126142 від 31.03.2022 на суму 94346,40 грн., №0126073 від 28.02.2022 на суму 114205,16 грн., №0126005 від 31.01.2022 на суму 140440,10 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про належне виконання взятих на себе зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді №88 від 01.04.2004 та договором з колективним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) №15/42 від 16.02.2022. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідачем порушено взяті на себе договірні зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати вартості теплової енергії, що мало наслідком виникнення заборгованості, яка в повному обсязі залишається не сплаченою.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов`язки учасників. Зміст договору становлять умови як ті, що погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові на підставі чинного законодавства.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи та підписуючи договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №88 від 01.04.2004 та договір з колективним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії (без обслуговування внутрішньобудинкових систем) №15/42 від 16.02.2022 сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означених договорів, суд вважає їх належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договорами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до Акту здачі-прийому послуг №0005 від 31.01.2022 до договору №88 від 01.04.2004 вартість виконаних послуг за січень 2022 року складає 140440,10 грн.; Акту здачі-прийому послуг №0366 від 28.02.2022 до договору №88 від 01.04.2004 вартість виконаних послуг за лютий 2022 року складає 114205,16 грн.; Акту здачі-прийому послуг №0806 від 31.03.2022 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за березень 2022 року складає 94346,40 грн.; Акту здачі-прийому послуг №0202 від 31.01.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за січень 2023 року складає 88418,21 грн.; Акту здачі-прийому послуг №0598 від 28.02.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за лютий 2023 складає 84936,13 грн.; Акту здачі-прийому послуг №0886 від 31.03.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість виконаних послуг за березень 2023 складає 62838,65 грн.; Акту здачі-прийому послуг №1323 від 30.04.2023 до договору №15/42 від 16.02.2022 вартість послуг за квітень 2023 складає 48291,46 грн.

Вище вказані Акти здачі-прийому послуг №0005 від 31.01.2022, №0366 від 28.02.2022, №0806 від 31.03.2022, №0202 від 31.01.2023, №0598 від 28.02.2023, №0886 від 31.03.2023, №1323 від 30.04.2023 містять підписи сторін, що скріплено відтисками печаток.

Умовами пункту 3.2. договору №88 від 01.04.2004 передбачено, що споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Пунктом 6.5. договору №88 від 01.04.2004 погоджено, що споживач за 10 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100% вартості зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Пунктом 19 договору №15/42 від 16.02.2022 передбачено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Відповідно до пункту 20 договору №15/42 від 16.02.2022 виконавець формує та надає колективному споживачу рахунок на оплату спожитої послуги не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою колективного споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживача.

Умовами пункту 21 договору №15/42 від 16.02.2022 погоджено, що колективний споживач здійснює оплату за договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Пунктом 26 договору №15/42 від 16.02.2022 передбачено, що колективний споживач зобов`язаний оплачувати спожиту послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, у строки, встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на виконання умов договору було оформлено та виставлено відповідачу на оплату рахунки-фактури: №0126238 від 30.04.2023 на суму 48291,46 грн., №0126229 від 31.03.2023 на суму 62838,65 грн., №0126302 від 28.02.2023 на суму 84936,13 грн., №0126202 від 31.01.2023 на суму 88418,21 грн., №0126142 від 31.03.2022 на суму 94346,40 грн., №0126073 від 28.02.2022 на суму 114205,16 грн., №0126005 від 31.01.2022 на суму 140440,10 грн.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із частиною 1, 4 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначені положення законодавства дають підстави дійти висновку, що коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли така сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним. Тобто однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Натомість обставини справи та наявні в матеріалах справи докази свідчать, що відповідачем порушено погоджені з позивачем умови договору №88 від 01.04.2004 та договору №15/42 від 16.02.2022 в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості теплової енергії та послуг з постачання теплової енергії, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного та повного розрахунку за спірними договорами, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості за договором №88 від 01.04.2004 у розмірі 99645,26 грн. та основної заборгованості за договором №15/42 від 16.02.2022 у розмірі 360599,56 грн. є обґрунтованою, правомірною, не спростованою, а тому підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн. за договором №88 від 01.04.2004 та інфляційних втрат у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн. за договором №15/42 від 16.02.2022, суд зазначає наступне.

Приписами статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 ЦК України).

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції необхідно мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Разом з тим, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого детального розрахунку інфляційних втрат у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн. за договором №88 від 01.04.2004 та інфляційних втрат у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн. за договором №15/42 від 16.02.2022, суд зазначає, що вказані нарахування відповідають погодженим умовам договору, розрахунок з огляду на прострочення сплати основної заборгованості виконано арифметично вірно, а тому позовна вимога у вказаній частині також визнається судом обґрунтованою, підтвердженою наявними матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 29501,62 грн. за договором №88 від 01.04.2004 та пені у розмірі 22,95 грн. за договором №15/42 від 16.02.2022, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною 2 статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною 6 статті 232 ГК України.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Умовами пункту 7.2. договору №88 від 01.04.2004 передбачено, що в разі несвоєчасної оплати обумовлених договором платежів - нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 30 договору №15/42 від 16.02.2022 у разі несвоєчасного здійснення платежів за послугу колективний споживач зобов`язаний сплатити пеню, але не більше як 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку пені у розмірі 29501,62 грн. за договором №88 від 01.04.2004 та пені у розмірі 22,95 грн. за договором №15/42 від 16.02.2022, суд зазначає, що здійснене нарахування з огляду на прострочення відповідачем грошового зобов`язання також відповідає встановленим обставинам справи, умовам договору, з урахуванням чого, позовна вимога про стягнення пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирних будинків "Будинок-76" (63460, Харківська обл., Чугуївський р-н., смт. Слобожанське, вул. Лермонтова, буд. 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська обл., Обухівський р-н., смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49) в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (63460, Харківська обл., Чугуївський р-н., смт. Слобожанське, Балаклійське шосе, буд. 2, ) за договором №88 від 01.04.2004 основний борг у розмірі 99645,26 грн., інфляційні втрати у розмірі 66953,48 грн., 3% річних у розмірі 9551,02 грн., пеню у розмірі 29501,62 грн. та за договором №15/42 від 16.02.2022 основний борг у розмірі 360599,56 грн., пеню у розмірі 22,95 грн., інфляційні втрати у розмірі 28826,54 грн., 3% річних у розмірі 6884,02 грн. та судовий збір у розмірі 9029,76 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "30" жовтня 2023 р.

Суддя Г.І. Сальнікова