ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/2801/23

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та проведення судового засідання за наявними матеріалами справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГОШКА», Київська обл., м. Вишневе

про стягнення заборгованості

без виклику представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГОШКА» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки №ОГ/102 від 22.11.2018 року у сумі 93429,43 грн.

Оскільки, ціна позову у справі №911/2801/23 не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2023 року, в якому подано відповідну позовну заяву, справа є не складною з огляду на наявні в ній матеріали, суд, в силу ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, вирішив, що дана справа є справою незначної складності, яку суд визнав малозначною та призначив до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.09.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2801/23 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач, який належним чином повідомлений про наявність у провадженні суду справи з позовними вимогами до нього, у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

Враховуючи, що ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОГОШКА» (за договором - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» (за договором постачальник) 22.11.2018 року укладено Договір поставки №ОГ/102 (далі Договір), згідно умов п. 1.1 якого, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставляти Покупцеві товари народного споживання (далі - Товар) відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати Товар та здійснювати оплату за його постачання.

Згідно п.п. 1.2, 1.3 Договору, замовлення Покупця здійснюється шляхом вибору Товару з асортименту Постачальника і надсилання такого замовлення Постачальнику в письмовій формі поштою, електронною поштою, факсом або іншим узгодженим Сторонами способом. Загальна кількість та вартість Товару, що є предметом поставок за цим Договором, визначаються на підставі видаткових накладних, які є невід`ємними частинами даного Договору. У видаткових накладних визначається перелік Товару, який був поставлений відповідно до умов Договору, ціна поставленого Товару, а також, за необхідності, інші відомості.

Відповідно до п. 2.1 Договору, поставка Товару за даним Договором здійснюється на умовах, визначених Сторонами у Додатку №1, який с невід`ємною частиною цього Договору

Обов`язки Постачальника по виконанню замовлення Покупця вважаються виконаними з моменту отримання Товару повноважним представником Покупця. Порядок поставки Товару Покупцю визначається Сторонами у Додатку №1 до даного Договору. Фактичним отриманням Товару з боку Покупця вважається момент безпосередньої передачі товару Покупцеві, що підтверджується підписом уповноваженої особи Покупця на відповідних товаросупровідних документах, а саме: на видаткових накладних, (або актах приймання-передачі) та товарно-транспортних накладних (або на транспортній декларації), складеними та підписаними у відповідності до норм чинного законодавства України, цього Договору, а в питаннях, що не врегульовані Договором - Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджених постановами Державного арбітражу Союзу РСР відповідно від 15.06.65 р. №П-6 і від 25,04.66 р. №П-7 (далі - Інструкціями). Товаросупровідними документами, що підтверджують факт отримання Товару Покупцем є: 2.2.1. у випадку самовивезення Товару - видаткова накладна; 2.2.2. у випадку доставки Постачальником - акт приймання-передачі, якщо Товар приймається коробами, або товарнотранспортна накладна, якщо Товар приймається поштучно; 2.2.3. у випадку доставки перевізником - транспортна декларація (при даному способі доставки Товар приймається коробами) (п. 2.2 Договору).

Право власності на Товар переходить до Покупця в момент підписання ним документів, зазначених у пункті 2.8 даного Договору (п. 2.9 Договору)

Пунктом 4.1 Договору визначено, що оплата Товару Покупцем здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний в даному Договорі. Інші умови оплати за Товар визначені Сторонами у Додатку №1 до даного Договору. Оплата здійснюється Покупцем лише на підставі належним чином оформлених документів. Якщо Постачальник не надає документи, передбачені цим договором (видаткові накладні, документи на підтвердження якості товару, гарантійні талони) вчасно, Покупець має право затримати розрахунок за Товар, стосовно якого допущено порушення, на відповідний час затримки у наданні документів і така затримка не вважатиметься за порушення Покупцем умов цього Договору. Ціна даного Договору є сумою, що визначається виходячи із загальної вартості всього Товару, зазначеного , видаткових накладних на Товар, складених протягом строку дії даного Договору (п. 4.4 Договору).

У п. 6.1 Договору сторони погодили, що цей Договір діє з моменту його підписання сторонами до 31.12.2019 року. Строк дії Договору автоматично продовжується на додаткові однорічні терміни у випадку, якщо не менше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку його дії будь-яка сторона не повідомить іншу сторону у письмовій формі про свій намір змінити його чи припинити його дію.

Згідно Додатку №1 (Комерційні умови) до Договору, сторони погодили, що строк доставки Товару Покупцеві 10 (десять) робочих днів з моменту отримання Замовлення. Покупець оплачує Товар по факту його реалізації не пізніше ніж через 15 п`ятнадцять календарних днів після звітної дати. Для цілей розрахунку граничних термінів оплати, звітною датою є дата, у яку має бути поданий звіт про реалізацію відповідно до умов цього Договору, незалежно від дати фактичного надання цього звіту. Покупець зобов`язується надавати Постачальникові звіти про реалізацію у звітну дату, а саме кожні 1-го та 16-го числа звітного місяця, а у разі, якщо такий день є неробочим (вихідним, святковим) згідно чинного законодавства України, - не пізніше наступного за ним робочого дня.

Крім того, сторонами до Договору укладено Додаток №2, згідно якого сторони вирішили доповнити Договір додатковими пунктами, а також, підписано Протокол розбіжностей до Договору.

Як зазначено позивачем, на виконання умов Договору та Додатку №1, ним здійснено постачання товару відповідачу, що підтверджується видатковими накладними №РН18-009272 від 23.11.2018, №РН19-002342 від 21.03.2019, №РН19-003233 від 22.04.2019, №РН19-009369 від 02.12.2019, №РН20-001612 від 02.03.2020, податковими накладними №1612 від 02.03.2020, №9369 від 02.12.2019, №2342 від 21.03.2019, №3233 від 22.04.2019, №12003 від 22.12.2021, товаро-транспортними накладними №РН19-002342 від 21.03.2019, №РН19-009369 від 02.12.2019, РН19-003233 від 22.04.2019, накладною на повернення товару №0/0003172 від 21.03.2019, коригуючими товарними накладними №Крн19-0005876 від 10.10.2019, №Крн 19-0005877 від 10.10.2019, №Крн19-0005878 від 10.10.2019. Однак, відповідачем в порушення своїх зобов`язань за Договором, оплату поставленого товару здійснено частково на суму 250884,41 грн., у зв`язку з чим, за ним утворилась заборгованість у сумі 93429,43 грн.

Позивачем на адресу відповідача надсилалась претензія №90 від 25.07.2023 року (докази надіслання додано до матеріалів справи) з вимогою погасити наявну заборгованість у сумі 93429,43 грн. Однак, зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар, обумовлений умовами Договору та Додатку №1, що підтверджується видатковими накладними №РН18-009272 від 23.11.2018, №РН19-002342 від 21.03.2019, №РН19-003233 від 22.04.2019, №РН19-009369 від 02.12.2019, №РН20-001612 від 02.03.2020, податковими накладними №1612 від 02.03.2020, №9369 від 02.12.2019, №2342 від 21.03.2019, №3233 від 22.04.2019, №12003 від 22.12.2021, товаро-транспортними накладними №РН19-002342 від 21.03.2019, №РН19-009369 від 02.12.2019, РН19-003233 від 22.04.2019, накладною на повернення товару №0/0003172 від 21.03.2019, коригуючими товарними накладними №Крн19-0005876 від 10.10.2019, №Крн 19-0005877 від 10.10.2019, №Крн19-0005878 від 10.10.2019. Однак, відповідачем в порушення умов Договору, у повному обсязі не оплачено отриманий від позивача товар, у зв`язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 93429,43 грн., що відповідачем не спростовано, доказів сплати боргу суду не надано. Розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, а тому, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену продукцію за Договором у сумі 93429,43 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГОШКА» про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОГОШКА» (08132, Київська обл., м.Вишневе, вул. Київська, буд. 6В, СДРПОУ 41833456) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АМІГО И С» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7Д, ) 93429 (дев`яносто три тисячі чотириста двадцять дев`ять) грн. 43 коп. заборгованості та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць