ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про часткове визнання кредиторських вимог

"23" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/1909/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпова Р.М.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

та за участю:

кредитора - ОСОБА_1 ;

кредитора - ОСОБА_2

розглянувши заяву кредитора ТОВ "Агролендлізинг" (69005, м. Запоріжжя, Майдан Профспілок, 5, кімн. 572) до боржника Фермерського господарства «Бурейчак», , у справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 66);
про визнання банкрутом Фермерського господарства «Бурейчак» (62512, Харківська обл., Вовчанський район, с. Землянки, вул. Східна, 33) ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.05.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Фермерського господарства «Бурейчак», . Визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" у сумі 6 274 792, 38 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Саутенка Сергія Олеговича (свідоцтво № 216 від 20.02.2013, адреса: 61166, м. Харків, вул. Кримська, 6), попереднє засідання господарського суду призначено на 29.06.2023 о 12:45 год.

27.05.2023 здійснено офіційне оприлюднення на офіційному вебпорталі судової влади України про відкриття справи про банкрутство боржника Фермерського господарства "Бурейчак", , із зазначенням, зокрема, граничного строку подання заяв конкурсних кредиторів з вимогами до боржника.

Постановою господарського суду від 08.09.2023 визнано Фермерське господарство "Бурейчак" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором Фермерського господарства "Бурейчак" - арбітражного керуючого Саутенка С.О.

12.09.2023 на адресу господарського суду надійшла заява ТОВ "Агролендлізинг" (вх. № 24590) з грошовими вимогами до боржника - Фермерського господарства «Бурейчак» .

Ухвалою суду від 13.09.2023 прийнято заяву ТОВ "Агролендлізинг" з грошовими вимогами до боржника до розгляду в судовому засіданні господарського суду, яке відбудеться 05.10.2023 о 12:15 год. Зобов`язано розпорядника майна арбітражного керуючого Саутенка С.О. розглянути заяву кредитора та письмово повідомити про результати розгляду заявника та суд.

04.10.2023 до канцелярії суду від арбітражного керуючого Саутенка С.О. надійшло повідомлення про результати розгляду вимог кредитора ТОВ "Агролендлізинг" (вх. № 26933), в якому арбітражний керуючий повідомив, що заявлені грошові вимоги даного кредитора у справі № 922/1909/23 визнаються частково, а саме вимоги у розмірі 1 337 864,88 грн. Арбітражний керуючий зазначив, що розмір основної заборгованості боржника за договором лізингу складає 1 332 496, 88 грн (заборгованість зі сплати лізингових платежів з відшкодування вартості предмету лізингу). При цьому розмір штрафу за неподання відомостей про місцерозташування предмету лізингу майже у три рази перевищує розмір основної заборгованості, що є явно непропорційним. Арбітражний керуючий, ліквідатор ФГ «Бурейчак» вважає, що розмір штрафу, нарахованого ТОВ «Агролендлізинг» за невиконання боржником зобов`язання, визначеного п. 13.2. договору лізингу щодо періодичного надання лізингоодержувачем довідок із зазначенням адреси приміщень (майданчиків/стоянок), в/на яких знаходиться переданий у користування предмет лізингу, є непропорційним розміру основної заборгованості боржника за договором лізингу та не несе компенсаторного характеру, оскільки неповідомлення про місцезнаходження майна не може нести такого негативного впливу на права та інтереси кредитора, щоб застосовувати штраф у розмірі 10% від повної вартості предмету лізингу за кожне неповідомлення. Щодо нарахування пені та штрафу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань боржником, на переконання ліквідатора, заявлений розмір штрафу та пені не є пропорційним розміру заборгованості та обставинам, через які боржник порушував строки сплати платежів. Так, з аналізу наданих кредитором даних, боржник належним чином здійснював оплати до лютого 2022 року. Так, після початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України, що відбулось 24.02.2023, боржник перестав здійснювати платежі. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, с. Землянки Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області (населений пункт за місцезнаходженням боржника) було окуповано з 24.02.2022 по 12.09.2022. З 13.09.2022 і до сьогодні Вовчанська міська територіальна громада залишається територією активних бойових дій і постійно опиняється під ворожими обстрілами, що могло зробити неможливим здійснення оплат за договором. Тому, з метою досягнення балансу інтересів та недопущення перетворення штрафу та пені у засіб збагачення, арбітражний керуючий, ліквідатор ФГ «Бурейчак» Саутенко С.О. вважає за можливе зменшення судом розміру нарахованого штрафу та пені.

05.10.2023 ініціюючим кредитором надано до суду заперечення на заяву ТОВ "Агролендлізинг" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 27042), в яких вказує на те, що заявлений ТОВ «Агролендлізинг» розмір штрафних санкцій є завищеним і непропорційним розміру основної заборгованості, оскільки майже у 2,5 рази перевищує розмір основної заборгованості, що є не пропорційним. А, отже, на думку Ініціюючого кредитора, штрафні санкції, нараховані ТОВ «Агролендлізинг», підлягають зменшенню судом.

У судовому засіданні 05.10.2023 оголошувалась перерва до 19.10.2023 о 13:00 год.

17.10.2023 заявником - ТОВ "Агролендлізинг" надано до суду заперечення на повідомлення арбітражного керуючого про розгляд заяви кредитора з грошовими вимогами до боржника (вх. № 28379), в яких останній зазначає, що ФГ «Бурейчак» шляхом підписання договору лізингу, прийняло на себе обов`язок щодо надання відомостей про місце знаходження отриманої в користування сільськогосподарської техніки. При цьому жодного підтвердження того, що передана ФГ «Бурейчак» сільськогосподарська техніка на час окупації знаходилася саме на території с. Землянки Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області боржником надано не було. Натомість, з підстав порушення ФГ «Бурейчак» обов`язків покладених на нього договором, станом на теперішній час відсутня можливість встановити місце знаходження техніки, як на час початку військової агресії так і на теперішній час. Крім того, вказує, що арбітражним керуючим не надано підтверджень того, що в період 2022 та 2023 років у ФГ «Бурейчак» була відсутня можливість надати відомості про місцезнаходження переданої господарству сільськогосподарської техніки. А, отже, вважає, що нарахування штрафу за неподання відомостей про місцерозташування предмету лізингу, є правомірним та обгрунтованим та відповідає умовам укладеного між кредитором та боржником договору фінансового лізингу. Також кредитор вказує, що розмір збитків ТОВ «Агролендлізинг» дорівнює не тільки розміру заборгованості за договором а, ще й вартості предмету лізингу, у зв`язку із чим, на думку останнього, висновки зроблені арбітражним керуючим, що розмір нарахованої неустойки значно перевищує розмір збитків, є хибними та не обґрунтованими. Окрім цього, кредитор вважає, що нормами законодавства передбачений обов`язок суб`єкта господарювання виконувати умови зобов`язання своєчасно та належним чином, а сам факт знаходження с. Землянки Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області в зоні окупації чи віднесення територій громади до території ведення бойових дій, не зазначає автоматичну відсутність у ФГ «Бурейчак» можливості для належного проведення перерахування коштів, так-як розрахунки відбуваються у безготівковому вигляді, тобто відбуваються шляхом переказу через банківську установу. Взявши до уваги, що блокування банківської системи України не відбувалося, тобто фактично була можливість щодо проведення перерахування коштів, то обґрунтування арбітражного керуючого щодо відсутності можливості своєчасного проведення оплати не знаходять свого підтвердження, а інших обґрунтувань відсутності можливості щодо проведення оплати із сторони арбітражного керуючого наведено не було. У зв`язку із чим вважає, що підстави для зменшення розміру нарахованих санкцій відсутні.

18.10.2023 кредитором надано до суду відзив на заперечення ініціюючого кредитора ТОВ «ТБ «Новаагро» (вх. № 28468), в якому вказує, що порушення зобов`язань щодо проведення оплат за договором фінансового лізингу відбувалися ФГ «Бурейчак» впродовж всього періоду дії договору. Оплати відбувалися не своєчасно та не в повному розмірі, що підтверджується наданими до заяви документами та розрахункам. У зв`язку із чим вважає, що сам факт нарахування санкцій після 24.02.2022, без наявності фактичних даних підтверджуючих порушення умов договору саме з підстав прямого впливу на боржника дії непередбаченої сили, не є підставою для не прийняття їх судом. Також зазначає, що у зв`язку з порушенням ФГ «Бурейчак» умов договору фінансового лізингу, сільськогосподарська техніка належна ТОВ «Агролендлізинг» була фактично втрачена, а вартість цієї техніки складає, відповідно до акту приймання-передачі лізингового майна до договору фінансового лізингу № 017-ФСЛ/2020 від 17 липня 2020 року та договору купівлі-продажу № 017-К/2020 від 17 липня 2020 року укладеного 31 липня 2020 року, вартість предмету лізингу складає 2 938 515, 20 грн, що є еквівалентом 94 000, 00 євро, в т.ч. ПДВ, то нарахування санкцій передбачених договором за порушення його умов, на думку кредитора, ні як не перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та ні яким чином не може вважатися джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Взявши до уваги вищевикладене, вважає, що вимоги ініціюючого кредитора, а саме щодо зменшення розміру нарахованих ТОВ «Агролендлізинг» штрафних санкцій за порушення ФГ «Бурейчак» умов лізингового договору, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не можуть бути прийняті судом, як підстава для зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій.

У судовому засіданні 19.10.2023 оголошувалась перерва до 23.10.2023 о 14:30 год.

У судовому засіданні 23.10.2023 кредитор - ТОВ "Агролендлізинг" підтримав заявлені кредиторські вимоги до боржника та просив суд визнати їх у повному обсязі.

Представник ініціюючого кредитора та ліквідатор у судове засідання 23.10.2023 не з`явились, про причину неявки суд не повідомили.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ "Агролендлізинг" з грошовими вимогами до боржника, суд встановив, що до господарського суду надійшла заява кредитора з вимогами до боржника на загальну суму 5 380 847, 14 грн, які ґрунтуються на наступному.

17 липня 2020 року між ТОВ "Агролендлізинг" (надалі - лізингодавець) та Фермерським господарством «Бурейчак» (надалі - лізингоодержувач) був укладений договір фінансового лізингу №017-ФСЛ/2020 (надалі - договір № 017-ФСЛ/2020) за яким лізингоодержувачу було передане в платне користування сільськогосподарську техніку (надалі - об`єкт або предмет лізингу), а саме: Трактор NEW HOLLAND модель Т7060, Модель: Т7060, Серійний номер: 2КВС01874, Рік випуску: 2019, Кількість: 1 (одна) одиниця, що підтверджується актом приймання-передачі лізингового майна до договору фінансового лізингу №017-ФСЛ/2020 від 17 липня 2020року та договору купівлі-продажу №017-К/2020 від 17 липня 2020року, який було складено та підписано сторонами 31 липня 2020 року.

Таким чином, лізингодавцем були виконані умови договору № 017-ФСЛ/2020 своєчасно та у повному обсязі.

Відповідно до умов п.1.1. договору №017-ФСЛ/2020 лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу, своєчасно і у повному обсязі сплачувати лізингові платежі згідно графіку лізингових платежів, інші платежі, передбачені договором, та виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до умов п. 5.1 договору №017-ФСЛ/2020, лізингоодержувач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до графіку лізингових платежів, викладеному у додатку №3 до договору №017-ФСЛ/2020, сторонами було визначено дати, в які лізингоодержувач мав проводити лізингові платежі з відшкодування вартості предмету лізингу та з винагороди лізингодавця.

Як вказує заявник, відповідно до виписок наданих Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», всі оплати проведені лізингоодержувачем за договором №017-ФСЛ/2020, були проведені з порушенням строків визначених у погодженому сторонами графіку лізингових платежів. Так, остання оплата від ФГ «Бурейчак» по договору №017- ФСЛ/2020 відбулася 11 листопада 2021 року, після чого жодних оплат не було, а всі оплати лізингових платежів, які відбулися, були проведені лізингоодержувачем з порушенням строків визначених у погодженому сторонами графіку лізингових платежів.

Таким чином, у ФГ Бурейчак перед ТОВ Агролендлізинг виникла заборгованість із сплати лізингових платежів, яка склала :

- за лізинговими платежами з відшкодування вартості предмету лізингу складає 33 408 Євро 22 євроцентів, що керуючись п. 5.2. договору становить еквівалент в розмірі 1 332 496 (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп.

- за лізинговими платежами з винагороди лізингодавця, складає 4 025 Євро 41 євроцент, що керуючись п. 5.2. договору становить еквівалент в розмірі 160 554 (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 68 коп.

Відповідно до пп. а), б) п.11.1. договору № 017-ФСЛ/2020, випадками невиконання за цим договором є коли лізингоодержувач не сплачує своєчасно будь-яку суму, яку він повинен сплатити за умовами цього договору. Лізингоодержувач не виконує належним чином або загрожує призупинити або припинити дію будь-якого власного зобов`язання за цим договором.

Відповідно до п.13.2. та п. 14.2.2. договору № 017-ФСЛ/2020, лізингоодержувач зобов`язується: щоквартально до 2-го (другого) числа місяця наступного за кожним звітним періодом протягом строку дії цього договору надавати лізингодавцю довідку за підписом керівника лізингоодержувача з зазначенням адреси приміщень (май. - -яків/стоянок), в/на яких знаходиться переданий у користування предмет лізингу. За кожний випадок невиконання п.13.2. цього договору, щодо якого було вчинено порушення лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф в розмірі 10 відсотків від ціни предмета лізингу, зазначеної у додатку № 1 до цього договору.

Згідно з п. 14.3. договору № 017-ФСЛ/2020, у разі порушення строків сплати лізингових та інших платежів, передбачених договором, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період такого порушення зобов`язань лізингоодержувачем за договором, нарахованої на суму непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, а також лізингоодержувач сплачує штраф у розмірі 10% від суми непогашеної заборгованості.

У відповідності до п. 14.4. договору, у разі порушення обов`язку зі своєчасної сплати суми відшкодування вартості товару передбаченої договором, лізингоодержувач сплачує чотирнадцять відсотків річних (від простроченої суми) за користування коштами лізингодавця за кожен день, починаючи з п`ятого дня прострочення по день здійснення платежу включно.

Відповідно до п. 14.5. та 14.6. договору, сплата пені, штрафів та інших платежів, передбачених за невиконання (неналежне виконання) умов цього договору, не звільняє лізингоодержувача від виконання зобов`язань за цим договором. Сплата лізингоодержувачем пені, штрафів, інших платежів, передбачених за невиконання (неналежне виконання) умов цього договору, не позбавляє лізингодавця права вимагати компенсації збитків, що були спричинені невиконанням (неналежним виконанням) лізингоодержувачем своїх обов`язків.

З підстав порушення ФГ «Бурейчак» умов договору №017-ФСЛ/2020, ТОВ «Агролендлізинг» провело нарахування штрафних санкцій передбачених умовами договору № 017-ФСЛ/2020 та нормами законодавства України, які й просить суд визнати, а саме:

- 1 332 496 (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів з відшкодування вартості предмета лізингу;

- 160 554 (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 68 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів за платежами з винагороди лізингодавця;

- 98 452 (дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 77 копійок 14% річних за користування коштами лізингодавця (п. 14.4. договору);

- 3 232 366 (три мільйони двісті тридцять дві тисячі триста шістдесят шість) гривень 72 копійок - штраф за кожний випадок не надання щоквартальної довідки з зазначенням адреси знаходження предмету лізингу (п. 13.2., п. 14.2.2. договору);

- 328 017 (триста двадцять вісім тисяч сімнадцять ) гривень 06 копійок - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати відшкодування вартості предмету лізингу (п. 14.3. договору);

- 52 795 (п`ятдесят дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 19 копійок - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати з вигляді винагороди лізингодавця (п. 14.3. договору);

- 176 163 (сто сімдесят шість тисяч сто шістдесят три) гривень 84 копійок - штраф 10% від суми непогашеної заборгованості (п. 14.3. договору).

Розглянувши заявлені ТОВ «Агролендлізинг» кредиторські вимоги до боржника, суд виходить з наступного.

Так, заборгованість ФГ "Бурейчак" за лізинговими платежами з відшкодування вартості предмету лізингу у розмірі 33 408 Євро 22 євроцентів, що становить 1 332 496 (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп. та заборгованість за лізинговими платежами з винагороди лізингодавця, яка складає 4 025 Євро 41 євроцент, що становить еквівалент в розмірі 160 554 (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 68 коп., підтверджується матеріалами заяви, перевірена судом, не заперечується арбітражним керуючим, не спростована відповідачем, отже є такою, що правомірно заявлена та визнається судом.

Щодо нарахування відсотків річних та штрафних санкцій передбачених умовами договору № 017-ФСЛ/2020, суд зазначає про таке.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, який є належною підставою для виникнення у його контрагентів кореспондуючих прав і обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Загальні правові та організаційні засади фінансового лізингу в Україні визначає Закон України від 04.02.2021 № 1201-IX "Про фінансовий лізинг".

Ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України "Про фінансовий лізинг" договір фінансового лізингу повинен відповідати вимогам статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та цього Закону.

Ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч. 1). До складу лізингових платежів включаються: 1) сума, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу; 2) винагорода лізингодавцю за отриманий у фінансовий лізинг об`єкт фінансового лізингу; 3) інші складові, зокрема платежі та/або витрати, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу та передбачені таким договором (ч. 2). З метою виконання лізингодавцем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу щодо оплати товарів, виконання робіт тощо лізингодавець має право отримати від лізингоодержувача авансовий платіж, що підлягає сплаті відповідно до умов договору фінансового лізингу. Авансовий платіж не є залученими коштами лізингодавця, а є складовою лізингових платежів за договором фінансового лізингу, що відшкодовує частину вартості об`єкта фінансового лізингу (ч. 3).

П. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Судом встановлено, що станом на дату звернення позивача з даним позовом до господарського суду, за відповідачем рахується заборгованість за договором фінансового лізингу в сумі 1 332 496, 88 грн.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Таким чином, заборгованість у розмірі 98 452 (дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 77 копійок 14% річних за користування коштами лізингодавця, розрахована у відповідності до п. 14.4. договору, перевірена судом, у зв`язку з чим, визнається судом, як правомірно заявлена.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов"язань за договором фінансового лізингу, заявник нарахував боржнику пеню та штраф, у відповідності до умов договору та вимог чинного законодавства.

Боржником заперечень стосовно заявленої до стягнення суми пені та штрафу суду не надано.

Суд зазначає, враховуючи надані до суду заперечення арбітражного керуючого та ініціюючого кредитора, стосовно періоду нарахування штрафних санкцій, ТОВ "Агролендлізинг" було надано до суду уточнений розрахунок заявлених до визнання сум штрафу та пені, які і були розглянуті судом.

Враховуючи встановлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті лізингових платежів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду, що заявлені штрафні санкції:

- 3 232 366 (три мільйони двісті тридцять дві тисячі триста шістдесят шість) гривень 72 копійок - штраф за кожний випадок не надання щоквартальної довідки з зазначенням адреси знаходження предмету лізингу (п. 13.2., п. 14.2.2. договору);

- 328 017 (триста двадцять вісім тисяч сімнадцять ) гривень 06 копійок - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати відшкодування вартості предмету лізингу (п. 14.3. договору);

- 52 795 (п`ятдесят дві тисячі сімсот дев`яносто п`ять) гривень 19 копійок - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати з вигляді винагороди лізингодавця (п. 14.3. договору);

- 176 163 (сто сімдесят шість тисяч сто шістдесят три) гривень 84 копійок - штраф 10% від суми непогашеної заборгованості (п. 14.3. договору),

розраховані заявником у відповідності до умов укладеного між сторонами договору № 017-ФСЛ/2020 від 17.07.2020.

Натомість, дослідивши матеріали заяви, заперечення арбітражного керуючого та ініціюючого кредитора стосовно заявлених ТОВ "Агролендлізинг" сум штрафних санкцій, суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд зазначає, що розмір основної заборгованості за договором лізингу від 17.07.2020 складає 1 332 496, 88 грн. При цьому загальний розмір штрафних майже у три рази перевищує розмір основної заборгованості боржника.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Водночас, зазначені норми чинного законодавства України не містять переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі, як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткового співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил ст. 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій, суд вирішує відповідно до ст. 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та ст. 233 ГК України неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 27.03.2019 у справі №912/1703/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 03.06.2019 у справі №914/1517/18, від 23.10.2019 у справі №917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі №916/545/19, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 14.01.2020 у справі №911/873/19, від 10.02.2020 у справі №910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі №925/605/18, від 17.03.2020 №925/597/19, від 18.06.2020 у справі №904/3491/19 від 14.04.2021 у справі №922/1716/20.

У постановах від 12.06.2019 у справі №904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі №904/4083/18 Верховний Суд вказав на те, що зменшення розміру пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Слід зауважити, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказала таке: справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань; якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Слід зауважити, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Вирішуючи питання щодо можливості зменшення за клопотанням арбітражного керуючого та ініціюючого кредитора сум заявлених штрафних санкцій, суд, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, зазначає таке:

24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який діє і на даний час.

Ч. 3 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Як зазначає арбітражний керуючий, відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 - с. Землянки Вовчанської міської територіальної громади Чугуївського району Харківської області (населений пункт за місцезнаходженням боржника та місце передачі предмету лізингу, відповідно до акту приймання-передачі від 31.07.2020) було окуповано з 24.02.2022 по 12.09.2022.

З 13.09.2022 і до сьогодні Вовчанська міська територіальна громада залишається територією активних бойових дій і постійно опиняється під ворожими обстрілами, що також могло зробити неможливим своєчасне здійснення боржником оплат за договором.

Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду за справою № 907/532/18 від 19.09.2019 встановлює, що неустойка, як засіб розумного стимулювання виконання грошового зобов`язання, не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Так, суд вважає, що, зокрема, розмір штрафу, нарахованого ТОВ «Агролендлізинг» за невиконання боржником зобов`язання, визначеного п. 13.2. договору лізингу щодо періодичного надання лізингоодержувачем лізингодавцю довідок із зазначенням адреси приміщень (майданчиків/стоянок), в/на яких знаходиться переданий у користування предмет лізингу, є непропорційним розміру основної заборгованості боржника за договором лізингу та не несе компенсаторного характеру, оскільки неповідомлення про місцезнаходження майна не може нести такого негативного впливу на права та інтереси кредитора, щоб застосовувати штраф у розмірі 10% від повної вартості предмету лізингу за кожне неповідомлення.

Ч. 1 ст. 233 ГК України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

У постанові від 24.02.2021 у справі № 924/633/20 Верховний Суд зазначає, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним, з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призвести до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Враховуючи положення діючого законодавства, з огляду на всі фактичні обставини справи, враховуючи знаходження боржника в зоні активних бойових дій, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання кредитору збитків саме в результаті порушення боржником умов договору лізингу, відсутність в діях боржника прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, господарський суд, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, вважає справедливою, доцільною, обґрунтованою та такою, що цілком відповідає принципу верховенства права, необхідність зменшення загального розміру заявлених штрафних санкцій на 90 %.

Відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 Кодексу вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Згідно ч. 4 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Отже, суд приходить до висновку, що заявлені грошові вимоги ТОВ «Агролендлізинг» до Фермерського господарства "Бурейчак" підлягають частковому задоволенню у розмірі 1 975 806, 62 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у справі № 922/1909/23, наступним чином:

- 5 368,00 грн - сума сплаченого судового збору у справі про банкрутство № 922/1909/23 - до першої черги вимог кредиторів;

- 1 332 496 (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів з відшкодування вартості предмета лізингу - четверта черга;

- 160 554 (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 68 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів за платежами з винагороди лізингодавця - четверта черга;

- 98 452 (дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 77 копійок 14% річних за користування коштами лізингодавця (п. 14.4. договору) - четверта черга;

- 323 236 (триста двадцять три тисячі двісті тридцять шість) грн 68 копійок - штраф кожний випадок не надання щоквартальної довідки з зазначенням адреси знаходження предмету лізингу (п. 13.2., п. 14.2.2. договору) - шоста черга;

- 32 801 (тридцять дві тисячі вісімсот одна тисяча) грн 71 копійка - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати відшкодування вартості предмету лізингу (п. 14.3. договору) - шоста черга;

- 5 279 (п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 52 копійки - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати з вигляді винагороди лізингодавця (п. 14.3. договору) - шоста черга;

- 17 616 (сімнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 38 копійок - штраф 10% від суми непогашеної заборгованості (п. 14.3. договору) - шоста черга.

При цьому, у відповідності до вищезазначених правових норм, вимоги ТОВ «Агролендлізинг» є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Керуючись ст. 1, 45, 57- 68 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендлізинг» про визнання грошових вимог до боржника (вх. № 24590) - відмовити частково.

2. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролендлізинг» до боржника - ФГ Бурейчак у справі № 922/1909/23 у загальному розмірі 1 975 806, 62 грн, з яких:

- 5 368,00 грн - сума сплаченого судового збору у справі про банкрутство № 922/1909/23 - перша черга;

- 1 332 496 (один мільйон триста тридцять дві тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів з відшкодування вартості предмета лізингу - четверта черга;

- 160 554 (сто шістдесят тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн 68 коп. - заборгованість зі сплати лізингових платежів за платежами з винагороди лізингодавця - четверта черга;

- 98 452 (дев`яносто вісім тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн 77 копійок 14% річних за користування коштами лізингодавця (п. 14.4. договору) - четверта черга;

- 323 236 (триста двадцять три тисячі двісті тридцять шість) грн 68 копійок - штраф кожний випадок не надання щоквартальної довідки з зазначенням адреси знаходження предмету лізингу (п. 13.2., п. 14.2.2. договору) - шоста черга;

- 32 801 (тридцять дві тисячі вісімсот одна тисяча) грн 71 копійка - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати відшкодування вартості предмету лізингу (п. 14.3. договору) - шоста черга;

- 5 279 (п`ять тисяч двісті сімдесят дев`ять) грн 52 копійки - пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період порушення зобов`язання щодо строків проведення оплати з вигляді винагороди лізингодавця (п. 14.3. договору) - шоста черга;

- 17 616 (сімнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 38 копійок - штраф 10% від суми непогашеної заборгованості (п. 14.3. договору) - шоста черга.

3. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про кредитора до реєстру вимог кредиторів.

Ухвалу направити розпоряднику майна, боржнику, Товариству з обмеженою відповідальністю «Агролендлізинг».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня підписання повного судового рішення.

Повний текст ухвали підписаний 30.10.2023.

Суддя Аюпова Р.М.
справа № 922/1909/23