УХВАЛА

31 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/3022/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С.К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі

за позовом заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта"

про припинення права власності на земельну ділянку та автомобільну газово-заправну станцію, знесення нежитлової будівлі, скасування рішень державних реєстраторів,

ВСТАНОВИВ:

09.10.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла, надіслана поштою 07.10.2023, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 916/3022/21.

У касаційній скарзі також викладено клопотання про поновлення строків касаційного оскарження. Клопотання про поновлення строків касаційного оскарження обґрунтоване тим, що вперше Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" своєчасно звернулося із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 916/3022/21. Водночас ухвалою Верховного Суду від 28.07.2023 касаційну скаргу залишено без руху. Однак, про існування вказаної ухвали скаржник дізнався лише з ухвали Верховного Суду від 20.09.2023, якою повернуто касаційну скаргу. В ухвалі зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" ухвалу від 28.07.2023 отримало 10.08.2023, однак не усунуло недоліки касаційної скарги. Скаржник стверджує, що копію ухвали Верховного Суду від 28.07.2023 працівник ДП «Укрпошта» помилково вручив співробітнику Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОПГРУПП» П. Тропанець. Зазначене Товариство є орендарем приміщень, в яких знаходиться і скаржник. У подальшому, вказана особа не передала керівнику Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" копію ухвали від 28.07.2023. Зазначене підтверджується поясненнями П. Тропанця. Також, скаржник стверджує, що ухвалу Верховного Суду від 28.07.2023 він отримав лише 15.09.2023. Зазначені обставини, на думку скаржника підтверджують наявність підстав для поновлення строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів, розглянувши наведені обґрунтування причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження, дійшла висновку, що підстави, наведені скаржником у клопотанні, не можуть вважатися поважними з огляду на таке.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суд.

Колегією суддів встановлено, що 14.07.2023 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 916/3022/21.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.07.2023 вищевказана касаційна скарга була залишена без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України із наданням скаржникові строку, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали скаржникові, для усунення зазначених в ній недоліків шляхом надання суду доказів вартості майна, яке є предметом позову, для встановлення ціни позову, з якої визначається розмір судового збору за звернення до суду, та доказів сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги у встановлених порядку та розмірі.

Копію ухвали надіслано скаржнику за вказаною у касаційній скарзі адресою, яка також міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань у відомостях про місцезнаходження цієї особи, та вручено 10.08.2023, що підтверджується повернутими до суду рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Верховного Суду від 20.09.2023 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" у справі № 916/3022/21 повернуто скаржнику, оскільки недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Касаційного господарського суду від 28.07.2023, він у встановлений строк не усунув.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника про те, що помилка працівника відділення Укрпошти щодо вручення особі, яка не мала повноважень на представництво Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта", копії ухвали Верховного Суду від 28.07.2023 призвела до повернення вперше поданої касаційної скарги. Вказані обставини не є об`єктивними та такими, що не залежать від заявника, оскільки належна організація діяльності, у тому числі і отримання кореспонденції залежить виключно від суб`єктивної поведінки особи. З огляду на те, що ухвалу Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 916/3022/21 було надіслано Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" за адресою, вказаною ним у касаційній скарзі, Суд констатує, що ухвала направлена за належною адресою та вважається врученою відповідному адресату.

Більше того, інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою контакт-центру суду та/або за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, у якому ухвалу Верховного Суду від 28.07.2023 було оприлюднено 31.07.2023.

Колегія суддів зазначає, що подання повторної касаційної скарги з моменту повернення судом вперше поданої касаційної скарги має здійснюватись з урахуванням розумних строків та без зайвих зволікань. Проте, з повторною скаргою заявник звернувся лише 07.10.2023.

Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовується процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання або заяви про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Оскільки скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку касаційного оскарження не наведено обставин, які були б об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення скаржника та були би пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення ним процесуальної дії, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження визнається судом необґрунтованим.

Відповідно до частини 3 статті 292 ГПК України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

Отже, для усунення недоліків касаційної скарги Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" необхідно подати клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та навести інші підстави, підтверджені належними доказами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

За змістом частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 установлено у розмірі 2 270,00 грн.

Стаття 162 ГПК України містить положення, за яким у позовній заяві має зазначатися ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, обґрунтований розрахунок сум, що стягуються або оспорюються.

Відповідно до частини другої статті 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову.

Колегія суддів додатково звертає увагу на те, що при первісному поданні касаційної скарги та залишеннї її без руху, в ухвалі Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 916/3022/21 було вказано на необхідність надання доказів сплати судового збору. В ухвалі було акцентовано увагу на тому, що як убачається з рішення суду першої інстанції у цій справі про задоволення позову у повному обсязі, яке було залишено без змін оскаржуваною постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023, прокурор за подання позову сплатив судовий збір у розмірі 109 796,50 грн, що вбачається із платіжного доручення від 16.09.2021 № 1936 та не повертався судами як надміру сплачений.

Отже, прокурор у позовній заяві просив припинити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" право власності на земельну ділянку площею 0,262 га та на нежитлову будівлю (автомобільну газово- заправну станцію) площею 288 кв. м., які мають певну вартість, у зв`язку з чим судовий збір розрахований як за вимогу майнового характеру. Враховуючи, що касаційну скаргу подано безпосередньо до Касаційного господарського суду, з матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень у колегії суддів немає можливості встановити вартісну складову позову, визначену під час звернення з позовом, для розрахунку розміру судового збору, який необхідно сплатити за звернення з касаційною скаргою у цій справі, відтак скаржнику необхідно надати відповідні докази.

Оскаржуючи рішення судів попередніх інстанцій заявник просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові повністю.

Отже, за подання цієї касаційної скарги необхідно сплатити 200 % від розміру судового збору, що підлягав сплаті за подання цього позову з майновими та немайновими вимогами (109 796, 5 грн х 200 %).

До касаційної скарги додано платіжну інструкцію від 06.07.2023 № 0880232 про сплату судового збору у розмірі 7 444,00 грн за подання касаційної скарги у справі № 916/3022/21, яке не може вважатися документом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому розмірі. Жодних пояснень чому сума судового збору становить 7 444,00 грн відповідач не навів. Навіть якщо б заявник вважав, що позовні вимоги у цій справі не є майновими, судовий збір мав би складати 200 % від 2 270,00 х 6.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати докази сплати судового збору у встановленому законодавством розмірі, який має бути перерахований за такими реквізитами ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) ; код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»); призначення платежу: *; 101; __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).

Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги до Верховного Суду розміщено на офіційному веб-сайті Верховного Суду.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху із наданням скаржникові строку на подання заяви (клопотання) про поновлення строку на касаційне оскарження разом із наведенням інших підстав для поновлення такого строку та доказів сплати судового збору, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 288, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта" на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2022 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 916/3022/21 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали скаржникові.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Інтер-Нафта", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, касаційну скаргу буде повернуто.

3. Копію цієї ухвали надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ

Згідно з новою редакцією частин п`ятої ? дев`ятої статті 6 ГПК України, яка чинна з 18.10.2023 відповідно до Закону України № 3200-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами», суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням ЄСІТС, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

Інші особи (це, зокрема, фізичні особи, у тому числі фізичні особи ? підприємці) реєструють такі кабінети в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені ГПК України у разі звернення до суду з документом особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Разом з цим, суд вручає будь-які документи особі, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС, у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Такі учасники справи також мають можливість ознайомитись з матеріалами справи через ЄСІТС.