ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2023м. ДніпроСправа № 904/4600/23

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 98 503,52 грн, -

Суддя Бажанова Ю.А.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" на свою користь плату за користування вагонами в розмірі 4 516,80 грн, збір за повідомлення в розмірі 326,88 грн, збір за зберігання вантажу в розмірі 11 840,16 грн, збір за маневрову роботу в розмірі 3 608,88 грн, плату за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону в розмірі 63 472,00 грн, збори за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях в розмірі 14 738,80 грн та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані затримкою вагонів №№ 51418218, 51765261, 51553303, 51765345 по станції Ізов Львівської залізниці у зв`язку з поверненням їх станцією Хрубешов Польської залізниці через відсутність додаткових наліпок небезпечних вантажів на цистернах.

Позивачем були нараховані плату за користування вагонами в розмірі 4 516,80 грн, збір за повідомлення в розмірі 326,88 грн, збір за зберігання вантажу в розмірі 11 840,16 грн, збір за маневрову роботу в розмірі 3 608,88 грн, плату за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону в розмірі 63 472,00 грн, збори за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях в розмірі 14 738,80 грн, всього на загальну суму 98 503,52 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 позовну заяву залишено без руху; постановлено в строк протягом 10 днів з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху, надати до суду: докази оплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

11.08.2023 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про усунення недоліків з платіжною інструкцією №6203 від 24.08.2023 про сплату 2 684,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Копія ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.09.2023 у справі №904/4600/23 яка була направлена на адресу Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг", зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вручено представнику за довіреністю 26.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) судової повістки №841.

06.10.2023 від представника Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" до господарського суду надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити позивачу в задоволенні вимог.

В своєму відзиві посилається на те, що вказані Акти загальної форми на яких ґрунтуються вимоги позивача є неналежними доказами, бо не відповідають затвердженій формі, підписані не встановленими особами та не містять фактичних обставин, які б підтверджували, що підставою для матеріальної відповідальності є саме порушення допущені відповідачем при відправці цистерн з небезпечним вантажем.

Звертає увагу на те, що перевізник наділений правом не приймати вантаж до перевезення в разі наявності будь яких зауважень (Пункт 3 Правил приймання вантажів до перевезення). Залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Зазначені цистерни були прийняті позивачем до перевезення без зауважень були оглянуті та на шляху їх прямування пройшли кілька пунктів комерційного огляду (ПКО) перевізника без будь-яких зауважень стосовно відсутності/недостачі маркування /знаків (наклейок) небезпеки нанесених на цистерни.

Відповідач вважає, що прийнявши вантаж до перевезення, підписавши договір про перевезення спірних цистерн, (проставивши штемпель на залізничній накладній) перевізник підтвердив факт належної підготовки цистерн до відправлення, в тому числі переконався та своїм підписом підтвердив наявність маркування.

Також відповідач зазначає, що за вимогами п. 3 Правил видачі вантажів (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37,39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 залізниця не повинна приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Враховуючи, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (далі - залізниця) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМітал Кривий Ріг" на підставі заяви (акцепту) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізним транспортом.

Відповідно до пункту 1.1, предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

Так, 09.05.23 зі ст. Кривий Ріг за накладними №№46690699, 46690541, 46690566, 46690558, відповідач відправляв вантаж "Смоли кам`яновугільні".

17.05.2023 на шляху прямування по станції Ізов Львівської залізниці вагони №№ 51418218, 51765261, 51553303, 51765345 за вищезазначеними накладними було затримано через повернення їх станцією Хрубешов Польської залізниці. Причина повернення - відсутність знаків небезпеки на цистернах, про що складено Акт №255 від 16.05.2023.

Факт затримки вагонів по станції Ізов зафіксовано актами ф.ГУ-23 №№2652, 2653, 2654, 2655 від 17.05.2023.

Про факт затримки станцією Ізов на станцію відправлення надано телеграфне повідомлення №164.

19.05.2023 о 20 год. 10хв., після нанесення знаків небезпеки, затримку вагонів по станції Ізов закінчено, що зафіксовано актами ф.ГУ-23 №№2676, 2678, 2680, 2682 від 20.05.2023; вагони відправлено за накладними №№ 46690699, 46690541, 46690566, 46690558 на станцію призначення.

Час закінчення затримки за актами ф. ГУ-23 №№2676, 2678, 2680, 2682 - 19.05.2023 о 20:10, про що зазначено в акті загальної форми ф. ГУ-23 № 108 від 23.05.2023.

На підставі актів ф.ГУ-23 №№2676, 2678, 2680, 2682 від 20.05.23р., №№ 2768, 2769, 2771, 2773 від 23.05.2023 станцією Ізов нараховано плату за перевезення вагонів від державного кордону до станції Ізов та від станції Ізов до державного кордону, плату за користування вагонами, додаткові збори, пов`язані із затримкою вагонів.

Акти у відповідності з п. 1.10 Правил розрахунків вантажів було надіслано на станцію відправлення Кривий Ріг для стягнення з відправника вантажу.

Публічним акціонерним товариством "АрселорМітал Кривий Ріг" надало лист № 34/193 від 30.05.2023, де зазначено, що залізниці відмовлено у задоволенні вимог станції Ізов у сплаті нарахованих платежів, оскільки цистерни були прийняті залізницею до перевезення без зауважень.

Станцією Кривий Ріг складено накопичувальну картку ф.ФДУ-92 №01069001 на суму 16910,60 грн, яку відповідальний працівник відповідача підписав із запереченням: "ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" відмовляє в оплаті суми в розмірі 16 910,60 грн згідно листа за №34/193 від 30.05.2023."

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" посилається на відмову Публічного акціонерного товариства "АрселорМітал Кривий Ріг" сплатити плату за користування вагонами в розмірі 4 516,80 грн, збір за повідомлення в розмірі 326,88 грн, збір за зберігання вантажу в розмірі 11 840,16 грн, збір за маневрову роботу в розмірі 3 608,88 грн, плату за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону в розмірі 63 472,00 грн, збори за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях в розмірі 14 738,80 грн, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 4 516,80 грн плати за користування вагонами, 326,88 грн збору за повідомлення, 11 840,16 грн збору за зберігання вантажу, 3 608,88 грн збору за маневрову роботу, 63 472,00 грн плати за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону, 14 738,80 грн зборів за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях.

Предметом доказування у даній справі є: обставини укладання договору надання послуг залізничного перевезення; факт надання послуг; наявність перевізних документів - залізничних накладних; наявність наказів про затримку вагонів; наявність актів форми ГУ-23а, ГУ-23, правомірність здійснення розрахунків заявлених до стягнення плати за користування вагонами.

Відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (пункт 71 Статуту залізниць України).

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Перевезення вантажів залізничним транспортом регулюються Статутом залізниць України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Правилами перевезення вантажів, що на підставі цього Статуту затверджені наказом Міністерства транспорту України.

Пунктом 4 Статуту встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема - Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 р. ( СМГС).

Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні та в прямому міжнародному залізнично-паромному сполученні (§ 1 ст. 3 СМГС).

За відсутності відповідних положень в цій Угоді застосовується національне законодавство тієї Сторони, в якій уповноважена особа реалізує свої права ( ст. 5 СМГС).

Порядок застосування умов цієї Угоди, а також спеціальні умови перевезень окремих видів вантажів встановлюються Правилами перевезень вантажів (додаток 1 до цієї Угоди) (§ 1 ст. 8 СМГС).

Відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу (§ 1 ст. 14 СМГС).

Укладення договору перевезення підтверджується накладною (8 3 ст. 14 СМГС).

Вагон для перевезення вантажу надає перевізник або відправник. Для перевезення надаються вагони, допущені до обігу в міжнародному сполученні (§ 6 ст. 14 СМГС).

У відповідності з п.п.5.1.1 п.5 Правил перевезення небезпечних вантажів: "Кожна вантажна одиниця або транспортний засіб з небезпечним вантажем, підготовлені до перевезення, повинні мати маркування, виконане та нанесене відповідно до вимог ДСТУ та цих Правил". У відповідності з п.п. 5.1.5 зазначених правил: "Маркування повинно бути чітке, видиме і витримувати вплив погодних умов без істотного зниження його якості на період транспортування вантажу та не повинно закривати інше маркування".

Згідно п.п.1.11.2 Правил перевезення небезпечних вантажів саме на відправника покладається обов`язок дотримуватися вимог щодо маркування та його нанесення.

В §6 ст.28 СМГС зазначено: "Якщо перешкода до перевезення вантажу або його видачі виникла з причин, що не залежать від перевізника, перевізнику повинні бути оплачені додаткові платежі та витрати, понесені ним у святі з перешкодою, а також неустойки, якщо вони передбачені національним законодавством".

В §1 ст.32 СМГС зазначено: "Перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, що не залежать від перевізника".

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами і контейнерами у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами сторонами складені акти загальної форми ГУ-23.

Зазначений акт складений після закінчення затримки вагонів, в них відповідно до пункту 8 Правил користування вагонами та контейнерами вказано час початку та закінчення затримки вагонів, їх номери, акти засвідчені підписами представників перевізника.

Вагони №№ 51418218, 51765261, 51553303, 51765345 за накладними №№46690699, 46690541, 46690566, 46690558 було затримано по станції Ізов Львівської залізниці у зв`язку з поверненням їх станцією Хрубешов Польської залізниці через відсутність додаткових наліпок небезпечних вантажів на цистернах, про що складено акт №255 від 16.05.2023.

Факт закінчення затримки вагонів зафіксовано акти ф. ГУ-23 №№2652, 2653, 2654, 2655 від 17.05.2023.

За приписами пункту 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов`язанні.

Згідно з абзацом 3 пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644) усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (пункт 6 Правил користування вагонами і контейнерами).

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 Правил користування вагонами і контейнерами).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (пункт 12 Правил користування вагонами і контейнерами).

Плата за користування вагонами (код 217) розраховується на підставі п. 3, 5, 6, 7, 12 пар. III Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу України від 25.02.99 №l13 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.99р. за №165/3458 із застосуванням ставок, наведених в таблиці 1 розділу 5 Тарифного керівництва №1, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356.

На підставі актів ф.ГУ-23 №№2676, 2678, 2680, 2682 від 20.05.23р., №№ 2768, 2769, 2771, 2773 від 23.05.2023 станцією Ізов нараховано плату за користування вагонами в розмірі 4 516,80 грн, збір за повідомлення в розмірі 326,88 грн, збір за зберігання вантажу в розмірі 11 840,16 грн, збір за маневрову роботу в розмірі 3 608,88 грн, плату за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону в розмірі 63 472,00 грн, збори за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях в розмірі 14 738,80 грн.

Відповідач із нарахованими платежами не погоджується, посилаючись на те, що Акти загальної форми на яких ґрунтуються вимоги позивача є неналежними доказами, бо не відповідають затвердженій формі, підписані не встановленими особами та не містять фактичних обставин, які б підтверджували, що підставою для матеріальної відповідальності є саме порушення допущені відповідачем при відправці цистерн з небезпечним вантажем; перевізник наділений правом не приймати вантаж до перевезення в разі наявності будь яких зауважень (Пункт 3 Правил приймання вантажів до перевезення), оскільки спірні цистерни були прийняті позивачем до перевезення без зауважень були оглянуті та на шляху їх прямування пройшли кілька пунктів комерційного огляду (ПКО) перевізника без будь-яких зауважень стосовно відсутності/недостачі маркування /знаків (наклейок) небезпеки нанесених на цистерни.

Господарський суд не погоджується із такими запереченнями відповідача так, акти загальної формі, надані позивачем містять заповнені розділи "опис обставин, що викликали складення акту", підписи осіб, які їх склали; зафіксовані в актах обставини підтверджується матеріалами справи.

Щодо прийняття без зауважень спірних цистерн, які на шляху їх прямування пройшли кілька пунктів комерційного огляду (ПКО) перевізника без будь-яких зауважень стосовно відсутності/недостачі маркування/знаків (наклейок) небезпеки нанесених на цистерни, господарський суд зазначає таке.

За приписами пункту 3 Правил приймання вантажів до перевезення) залізниця може не приймати вантаж до перевезення у разі відсутності або неналежного його маркування, а також у тарі, що не відповідає вимогам стандартів або інших нормативних документів.

Водночас, згідно з пунктом 1.11.2 Правил перевезення небезпечних вантажів саме на відправника покладається обов`язок дотримуватися вимог щодо маркування та його нанесення.

Також, §1 ст.32 СМГС передбачено, що перевізнику повинні бути відшкодовані всі витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені застосовуваними тарифами і викликані причинами, що не залежать від перевізника.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 4 516,80 грн плати за користування вагонами, 326,88 грн збору за повідомлення, 11 840,16 грн збору за зберігання вантажу, 3 608,88 грн збору за маневрову роботу, 63 472,00 грн плати за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону, 14 738,80 грн зборів за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" про стягнення 98 503,52 грн задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Арселор Міттал Кривий Ріг" (вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095; ідентифікаційний код 24432974) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, ідентифікаційний код 40081237)

4 516,80 грн (чотири тисячі п`ятсот шістнадцять гривень 80 копійок) плати за користування вагонами, 326,88 грн збору за повідомлення, 11 840,16 грн (одинадцять тисяч вісімсот сорок гривень 16 копійок) збору за зберігання вантажу, 3 608,88 грн (три тисячі шістсот вісім гривень 88 копійок) збору за маневрову роботу, 63 472,00 грн (шістдесят три тисячі чотириста сімдесят дві гривні 00 копійок) плати за перевезення вантажу від держкордону до ст. Ізов та від ст. Ізов до держкордону, 14 738,80 грн зборів за інші додаткові операції, які виконуються на прикордонних станціях, 2 684,00 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2023

Суддя Ю.А. Бажанова