ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"30" жовтня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1051/23
Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Міліціанова Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: Фізичної особи-підприємця Замятіної Наталії Альбертівни, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1
про стягнення 155 265,03 грн
08.08.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/нвід 05.08.2023 року) (вх.канц. № 1055 від 08.08.2023 року) Фізичної особи-підприємця Замятіної Наталії Альбертівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гервін" про стягнення 155 265,03 грн заборгованості з яких, 108 000,00 грн основного боргу, 9 396,98 грн інфляційних втрат, 2 876,05 грн 3% річних, 34 992,00 грн пені за договором на виконання комплексу робіт по будівництву об`єктів мобільного зв`язку № В.24-04-20 від 10.04.2020 року.
Ухвалою суду від 14.08.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1051/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.09.2023 року.
10.10.2023 року у справі прийнято рішення, відповідно до якого позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гервін" на користь Фізичної особи-підприємця Замятіної Наталії Альбертівни 9 396,98 грн - інфляційних втрат, 2 876,05 грн - 3% річних, 24 883,20 грн - пені.
Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог Фізичної особи-підприємця Замятіної Наталії Альбертівни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гервін" 10 108,80 грн - пені.
Також, судом призначено судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 30.10.2023 року, встановлено сторонам п`ятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень проти їх розміру.
Окрім того, судом забезпечено участь представника позивача Стеценка Юрія Володимировича в режимі відеоконференції у судовому засіданні 30.10.2023 року у справі № 9021051/23 в приміщенні Вищого антикорупційного суду (зал №1).
18.10.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (б/н від 14.10.2023 року), в якому останній просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19 800,00 грн та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 340,00 грн.
30.10.2023 року до суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення (б/н від 27.10.2023 року).
У судовому засіданні 30.10.2023 року прийняв участь представник позивача, який підтримав власну позицію згідно поданих заяв. Представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався.
Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Представником відповідача 18.10.2023 року до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення (б/н від 14.10.2023 року), в якому останній просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 19 800,00 грн та витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 340,00 грн (т. 1, а.с. 101-102).
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, 04.05.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Замятіною Наталією Альбертівною (Клієнт) та Стеценком Юрієм Володимировичем (Адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги (т. 1, а.с. 11).
Відповідно п. 1.1 Договору Адвокат зобов`язується за завданням Клієнта бути його представником у цивільному, господарському, адміністративному судочинстві, кримінальному і виконавчому провадженні, у органах державної влади та всіх інших установах та організаціях, надавати йому необхідну правову (правничу) допомогу, а Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату винагороду за надану допомогу.
Адвокат гарантує, що послуги будуть надаватись ним особисто (п. 2 Договору).
Вартість правової (правничої) допомоги Адвоката, що надається за договором, визначається спільно сторонами відповідно до її обсягу (п. 3.1 Договору).
Згідно п. 3.2 Договору Клієнт сплачуватиме окремо витрати Адвоката пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги за цим договором, зокрема витрати по сплаті будь-яких зборів та мита до державного та місцевого бюджету, витрати з відрядження Адвоката за межі міста Києва, узгоджені сторонами, та - у випадку, якщо через необхідність термінових дій попереднє узгодження було неможливим - інші аналогічні витрати, розумно необхідні для надання послуг за договором.
04.05.2023 року між сторонами підписано Додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, за змістом якої сторонами погоджено наступні умови:
Відповідно п. 1 Додаткової угоди до п. 3.1 Договору сторони визначили вартість правової (правничої) допомоги Адвоката у справі за позовом Клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гервін" про стягнення заборгованості:
1.1 Підготовка позовної заяви - 3 500,00 грн;
1.2 Участь Адвоката у судовому засіданні в режимі відеоконференції - 2 500,00 грн;
1.3 Явка Адвоката до суду у призначений день, якщо судове засідання не відбулось через незалежні від Адвоката обставини у межах м. Києва - 1 200,00 грн;
1.4 Інша робота Адвоката (формування правової позиції, підготовка необхідних процесуальних документів, запитів, ознайомлення з матеріалами справи тощо) - 700,00 грн за 1 год. роботи. При цьому кількість затрачених годин погоджується Адвокатом із Клієнтом.
1.5 Робота Адвоката, указана у п. 1.4 Додаткової угоди, підлягає оплаті окремо від участі Адвоката у судовому засіданні.
Клієнт здійснює оплату за надані Адвокатом правову (правничу) допомогу на рахунок Адвоката, вказаний у Додатковій угоді, протягом п`яти днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт (п. 2 Додаткової угоди).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).
З метою підтвердження розміру витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.05.2023 року; додаткову угоду від 04.05.2023 року; акт приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 12.10.2023 року; платіжну інструкція № 81 від 13.10.2023 року на суму 19 800,00 грн; ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 0029242 від 13.05.2023 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 3313 від 24.04.2008 року, посвідчення адвоката на ім`я Стеценка Ю.В.
Визначені послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначеною правовою позиції по справі.
Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (Правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.
Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123-130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Відповідно до положень статей 1, 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
У статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Перелік видів правової допомоги хоча і є невичерпним, однак виокремлення процесу ознайомлення з доказами від безпосередньої правової допомоги у формі складання позову суд вважає протиправним та вчинено на шкоду іншій стороні.
Верховний Суд дотримується позиції, що визначаючи обсяг юридичної та технічної роботи за результатами розгляду відповідного клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу), суд ураховує, чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини (постанови КГС ВС від 04.12.2018 у справі № 911/3386/17,від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18).
Відповідно п. 2 ст. 126 ГПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Обов`язок доказування розміру понесених витрат, в силу вимог ст. ст. 73, 77-80 ГПК України, покладено на відповідача.
Судом встановлено, що згідно Акту приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 12.10.2023 року (т. 1, а.с.105) Адвокатом надано Клієнту послуги і виконано роботи із правничої допомоги у справі № 902/1051/23 на загальну суму 17 300,00 грн, наступного змісту:
- ознайомлення із документами, підготовка позовної заяви на суму 3 500,00 грн;
- підготовка заяви про зменшення позовних вимог тривалістю 0,5 год на суму 350,00 грн;
- участь у судовому засіданні 14.09.2023 року у режимі відеоконференції вартістю 2 500,00 грн;
- ознайомлення із відзивом на позовну заяву, підготовка відповіді тривалістю 4 год. загальною вартістю 2 800,00 грн;
- участь у судовому засіданні 27.09.2023 року у режимі відеоконференції на суму 2 500,00 грн;
- ознайомлення із запереченням відповідача на відповідь на відзив, підготовка пояснення тривалістю 3 год., загальною вартістю 2 100,00 грн;
- участь у судовому засіданні 10.10.2023 року у режимі відеоконференції вартістю 2 500,00 грн;
- підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення тривалістю 1,5 год. загальною вартістю 1 050,00 грн.
Також, сторонами погоджено, що за участь у судовому засіданні з приводу розподілу судових витрат, послуги Адвоката становлять 2 500,00 грн.
Отже, загальну суму витрат з надання професійної правничої допомоги визначено у розмірі 19 800,00 грн (17 300,00 грн + 2 500,00 грн).
При оцінці змісту наданої правничої допомоги судом встановлено, що Адвокатом у Акті приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт зазначено послуги з ознайомлення із запереченням відповідача на відповідь на відзив, підготовка пояснення тривалістю 3 год. на загальну суму 2 100,00 грн.
Суд визнає обґрунтованими витрати за надані послуги з ознайомлення із запереченням відповідача на суму 700,00 грн.
Однак, суд зазначає, що заявлена вартість наданих послуг є завищеною в сумі 2 100,00 грн, оскільки процесуальними заявами по суті спору є позов, відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив.
Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п.
Позивачем у повній мірі реалізовано процесуальні права шляхом подачі позову та відповіді на відзив, тому стянення і нарахування витрат за професійну правничу допомогу за подачу письмових пояснень (за наявності у матеріалах справи позову та відповіді на відзив) суперечить нормам процесуального права.
Тобто, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 400,00 грн (за підготовку пояснення) є необґрунтованою.
Окрім того, вчинення процесуальної дії з підготовки окремої заяви про ухвалення додаткового рішення не передбачено вимогами ст. 129 ГПК України.
Оскільки, ч. 8 ст. 129 ГПК України передбачає право надання доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а не заяви про ухвалення додаткового рішення.
Також, відповідне засідання призначено безпосередньо судом.
Тому, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 400,00 грн (за підготовку заяви про ухвалення додаткового рішення) є необґрунтованою.
Крім того, вартість послуг з підготовки та надання доказів щодо понесених судових витрат у повній мірі охоплюється вартість наданої правничої допомоги за попередніми положеннями Акту приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт від 12.10.2023 року.
З приводу стягнення витрат за участь у судовому засіданні 30.10.2023, призначеного для вирішення питання щодо їх розподілу, то така участь є правом а не обов`язком представника позивача в силу положень ч. 4 ст. 244 ГПК України.
Тому, суд вважає необґрунтованою вартість послуг в сумі 2 500,00 грн та зменшує їх вартість за участь у судовому засіданні з приводу розподілу судових витрат на 50%, до 1 250,00 грн.
Враховуючи викладене, судом визначено належну суму витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 16 100,00 грн (19 800,00 грн - 1 400,00 грн (послуги з ознайомлення із запереченням відповідача на відповідь на відзив) - 1 050,00 грн (підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення) - 1 250,00 грн (50% вартості послуг за участь у судовому засіданні з приводу розподілу судових витрат).
Отже, на користь позивача підлягають покладенню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам.
З урахуванням викладеного, судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 665,54 грн підлягають віднесенню на відповідача; 4 134,46 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу слід залишити за відповідачем.
Також, пропорційно задоволеним позовним вимогам підлягають розподілу витрати позивача пов`язані з розглядом справи в сумі 340,00 грн, відшкодування яких підтверджено документально та передбачено ч. 2 ст. 128 ГПК України.
Таким чином, на відповідача слід покласти судові витрати пов`язані з розглядом справи в сумі 332,63 грн. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи в сумі 7,37 грн залишаються за позивачем.
З приводу розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд виходив з наступного.
На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до Рішення Господарського суду Вінницької області від 10.10.2023 року закрито провадження у справі № 902/1051/23 в частині вимог Фізичної особи-підприємця Замятіної Наталії Альбертівни про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гервін" 108 000,00 грн основного боргу за Договором на виконання комплексу робіт по будівництву об`єктів мобільного зв`язку № В.24-04-20 від 10.04.2020 року.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі .
Витрати зі сплати судового збору у іншій частині підлягають віднесенню на відповідача, відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, без урахування зменшених судом сум штрафних санкцій.
Отже, на відповідача суд покладає судові витрати зі сплати судового збору в сумі 749,84 грн. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 67,21 грн слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 42, 45, 46, 73 ,74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 221, ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 244, 326, 327 ГПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
2. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 67,21 грн, 4 134,46 грн судових витрат на професійну правничу допомогу та 7,37 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи - залишити за позивачем.
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Примірник додаткового судового рішення, засвідчений гербовою печаткою суду, після набрання додатковим рішенням законної сили, є підставою для повернення Фізичній особі-підприємцю Замятіній Наталії Альбертівні ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України 1 866,95 грн судового збору.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.
Повний текст додаткового судового рішення складено 07.11.2023 року.
Суддя Міліціанов Р.В.
1 - до справи
2 - позивачу (АДРЕСА_1)