УХВАЛА

м. Київ

24.10.2023Справа № 910/11873/23

За позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

3. ОСОБА_3

4. ОСОБА_4

5. ОСОБА_5

про солідарне стягнення 344.014.898,99 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін:

від позивача Голік О.А., довіреність № 60-12853/22 від 22.12.2022

Палажченко О.О., довіреність № 60-12850/22 від 22.12.2022

від відповідача-1 не з`яився

від відповідача-2 Мирний Є.М., ордер серії АІ № 1463771 від 20.09.2023

від відповідача-3 не з`явився

від відповідача-4 не з`явився

від відповідача-5 Крохмальова Я.Е. , ордер серії АА № 1356443 від26.09.2023

СУТЬ СПОРУ:

26.07.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 шкоди, завданої Публічному акціонерному товариству «Український професійний банк» в розмірі 344.014.898,99 грн в порядку ч. 5 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/11873/23 від 02.08.2023 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

16.08.2023 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/11873/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.09.2023.

25.08.2023 представником відповідача-1 до суду подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача-1 ознайомився з матеріалами справи 25.08.2023 що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

06.09.2023 представником відповідача-1 до суду подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача-1 ознайомився з матеріалами справи 06.09.2023 що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

12.09.2023 (під час перебування судді у відпустці) відповідачем-2 подано до суду клопотання, в якому просить надати матеріали справи для ознайомлення та продовжити строк для подання відзиву на позовну заяву на 15 днів з моменту ознайомлення з матеріалами справи, посилаючись на те, що відповідачем-2 не було отримано копії позовної заяви з доданими до неї документами а тому з огляду на надзвичайну складність справи унеможливлює подання відповідачем-2 обґрунтованого заперечення щодо позову та поданих додатків.

20.09.2023 представник відповідача-2 ознайомився з матеріалами справи що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/11873/23 від 20.09.2023 продовжено ОСОБА_2 встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позов до 02.10.2023 включно.

26.09.2023 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.10.2023.

05.10.2023 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

12.10.2023 від відповідача-5 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

16.10.2023 відповідачем-2 до суду подано клопотання про відкладення підготовчого засідання, призначеного на 17.10.2023, у зв`язку з неможливістю направити повноважного представника, який перебуває у відпустці.

16.10.2023 від відповідача-1 до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, у зв`язку з перебуванням його на військовій службі.

16.10.2023 від відповідача-3 до суду надійшла заява про зупинення провадження у справі, у зв`язку з перебуванням його на військовій службі.

17.10.2023 у підготовчому засіданні відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 24.10.2023.

17.10.2023 позивачем до суду подано відповідь на відзиві відповідача-2 та відповідача-5.

17.10.2023 позивачем до суду подано заяву про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача ознайомився з матеріалами справи 18.10.2023 що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника.

24.10.2023 позивачем до суду подано заперечення на заяви відповідачів про зупинення провадження у справі.

Суд розглянувши у підготовчому засіданні 24.10.2023 заяви відповідачів про зупинення провадження у справі відзначає наступне

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у праві зупиняється у випадках, встановлених пунктом 3 частини першої статті 227 цього Кодексу - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

24.02.2022 Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 дію воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести по свій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом загальної мобілізації.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Стаття 3 Закону України «Про Збройні Сили України» визначає, що до структури Збройних Сил України входять, зокрема, військові частини.

Відповідачем-1 подано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 323 від 19.11.2022 згідно якого сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що з 19.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 58 від 27.02.2023 сержанта ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 № 51-РС на посаду оператора 3 екіпажу БпАК 2 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що з 27.02.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Військовою частиною НОМЕР_1 сержанту призваного під час загальної мобілізації ОСОБА_1 видана довідка № б/н від 04.10.2023 в тому, що він з 10.11.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідачем-5 подано витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 323 від 19.11.2022 згідно якого рядового ОСОБА_3 призначено на посаду стрілець - помічник гранатометника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що з 19.11.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 58 від 27.02.2023 солдата ОСОБА_3 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2023 № 51-РС на посаду оператора 2 екіпажу БпАК 2 відділення безпілотних авіаційних комплексів взводу безпілотних авіаційних комплексів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що з 27.02.2023 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Військовою частиною НОМЕР_1 солдату призваного під час загальної мобілізації ОСОБА_3 видана довідка № б/н від 04.10.2023 в тому, що він з 10.11.2022 по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_2 ОМПБр, в/ч НОМЕР_1 , пп НОМЕР_3 ) - військове з`єднання мотопіхотних військ у складі Сухопутних військ Збройних сил України.

Виходячи з викладеного, суд вважає обґрунтованими клопотання відповідача-1 та відповідача-5 про те, що вони у період дії воєнного стану перебувають у складі військової частини НОМЕР_1 де проходять військову службу з 10.11.2022, а відтак суд об`єктивно вважає за можливе забезпечити повноту реалізації процесуальних прав відповідачів на підставі ч. 3 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечення позивача на заяви відповідачів про зупинення провадження у справі з посиланням на те, що відповідачами не доведено, що вони безпосередньо беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф, а тому подані відповідачами документи не є достатньою підставою для зупинення провадження у справі не приймаються судом до уваги, оскільки зважаючи на те, що з 24.02.2022 введено воєнний стан в Україні, а не в окремих її місцевостях, який наразі триває, усі військові частини, що входять до складу Збройних Сил України переведені на воєнний стан.

Суд звертає увагу, що зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Тобто на відміну від відкладення розгляду справи, зупинення провадження у справі, здійснюється без зазначення строку до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження. Тому провадження у справі потрібно зупиняти за наявності беззаперечних підстав для цього. Вказана норма процесуального права, на переконання господарського суду, може бути застосована в спорі, де стороною є фізична особа, яка може бути призвана на військову службу.

Так, в постанові від 17.11.2022 у справі № 910/9721/18 Верховний Суд вказав, що тлумачення змісту п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України у взаємозв`язку з положеннями ч. ч. 1-3 ст. 56 ГПК України із застосуванням філологічного та логічного способів їх інтерпретації свідчить, що закріплена законодавцем у статті 227 цього Кодексу норма щодо обов`язку суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан стосується та може бути застосована фактично щодо фізичних осіб, оскільки інститут представництва юридичної особи в суді надає можливість її участі в судовому процесі через уповноваженого представника.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду такої справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України (далі - ЄСПЛ).

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2022 № 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Отже, обставини на підтвердження наявності зупинення провадження у даній справі відповідачами доведено, а з аналізу п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України вбачається, що вона є нормою імперативної дії, якою встановлено обов`язок суду зупинити провадження по справі у випадку перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зважаючи на встановлені судом обставини, які підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі № 910/11873/23 до припинення перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись ст.ст. 228, 229, 234 ГПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Зупинити провадження у справі № 910/11873/23 до припинення перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

2. Зобов`язати учасників судового процесу повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у даній справі.

Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 31.10.2023.

СуддяВ.В.Сівакова