РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2023Справа № 910/9637/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше ощадне товариство"

про стягнення 4158972,60 грн.

за участі представників:

від позивача: Тітова Т.С., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше ощадне товариство" про стягнення 4158972,60 грн. заборгованості за договором про новацію боргу в позикове зобов`язання від 02.01.2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

29.06.2023 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 частково задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше ощадне товариство" про витребування доказів. Витребувано в Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" оригінали всіх наданих до суду договорів, договорів про внесення змін, договорів розірвання, у тому числі оригінал договору про залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.11.2022 року. В іншій частині клопотання відмовлено.

Під час судового засідання 05.10.2023 судом досліджено оригінали витребуваних у позивача доказів.

До судового засідання 26.10.2023 представник відповідача не з`явився, проте про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлений належним чином.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.11.2022 між позивачем, як вкладником, та відповідачем, як фінансовою установою, укладено договір залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 (із договором про внесення змін від 10.12.2022), за умовами пунктів 1.1, 2.1 якого фінансова установа в порядку та на умовах, визначених цим договором, залучає від вкладника фінансові активи в розмірі 4100000 грн. із зобов`язанням щодо наступного їх повернення та сплати процентів (винагороди) за користування такими активами, а вкладник зобов`язується передати фінансовій установі такі активи в визначений договором строки та розмірі.

Пунктом 2.2 договору погоджено, що за користування фінансовими активами фінансова установа сплачує вкладнику проценти в розмірі 15 % річних за кожен день користування.

Із матеріалів справи слідує, що позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 4100000 грн. згідно з платіжним дорученням від 25.11.2022 № 1209 із призначенням платежу «оплата за послуги зг.договору № 24-11/2022 24.11.2022 без ПДВ».

30.12.2022 сторонами укладено договір про розірвання договору від 24.11.2022 № 24-11/2022, у пунктах 1, 2 якого зазначено, що всі зобов`язання сторін за договором припиняються 30.12.2022, та фінансова установа повертає вкладнику залучені активи в сумі 4100000 грн. у строк до 29.12.2023 включно.

Відповідно до пункту 3 договору про розірвання фінансова установа сплачує вкладнику відсотки за користування фінансовими активами, що нараховані та не сплачені станом на дату укладення цього договору про розірвання, в сумі 58972,60 грн. у строк до 29.12.2022 включно.

Сторони погоджують, що визначене в пунктах 2 та 3 цього договору про розірвання невиконане зобов`язання фінансової установи перед вкладником за договором може виступати предметом іншого зобов`язання, щодо якого сторони можуть укласти окремий правочин (пункт 4 договору про розірвання).

Надалі, 02.01.2023 між позивачем (сторона-1) та відповідачем (сторона-2) укладено договір про новацію боргу у позикове зобов`язання, відповідно до предмету якого, сторони за взаємною згодою та волевиявленням дійшли домовленості про те, що у відповідності до статей 604, 1053 Цивільного кодексу України зобов`язання, яке виникло на підставі Договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.12.2022 (надалі - «первинний договір»), який було укладено між стороною-1 як вкладником та стороною-2 як фінансовою установою, яка залучила фінансові активи із зобов`язанням їх наступного повернення, змінюється новим позиковим зобов`язанням.

Згідно пункту 1.2 укладеного договору, на дату укладання договору сторона-2 має зобов`язання з повернення стороні-1 суми фінансових активів та сплати нарахованих відсотків за первинним договором, відповідно до якого фінансова установа в порядку та на умовах, визначених первинним договором, залучила від сторони-1 фінансові активи із зобов`язанням щодо наступного їх повернення та сплати процентів (винагороди) за користування такими активами, а сторона-2 зобов`язалась передати стороні-1 такі активи в визначені первинним договором строки та розміри. На підставі договору про розірвання від 30.12.2022 сторони, за згодою сторін, припинили зобов`язання за первинним договором та визначили строк для повернення стороні-1 стороною-2 суми фінансових активів та нарахованих процентів за первинним договором, які погоджені сторонами та складають суму зобов`язання сторони-2 за первинним договором перед стороною-1 у розмірі 4 158 972,60 грн. (надалі - «зобов`язання»), а саме: залучені фінансові активи у розмірі 4 100 000,00 грн. та нараховані відсотки у розмірі 58 972,60 грн.

Відповідно до пункту 1.3 договору за взаємною домовленістю сторони погодили, що з моменту укладання цього договору зобов`язання сторони-2 перед стороною-1, що виникло з Первинного договору у розмірі, що визначений у абзаці 2 пункту 1.2 цього договору, вважається погашеним (виконаним).

Згідно з пунктом 1.4 договору за новим позиковим зобов`язанням, сторона-1 надає стороні-2 позику (поворотну фінансову допомогу) (надалі - «позика»), а саме передає стороні-2 грошові кошти у розмірі 4 158 972,60 грн., а сторона-2 зобов`язується повернути стороні-1 зазначені грошові кошти у розмірі та строки, які визначені договором.

У пункті 1.6 договору встановлено, що позика у розмірі грошових коштів позикового зобов`язання вважається наданою з моменту укладання договору, який підтверджує фактичне отримання стороною-2 грошових коштів. Підписанням договору сторона-2 свідчить, що грошові кошти у розмірі позики нею отримані.

Згідно з пунктом 2.1 договору, сторона-2 зобов`язана повернути суму позики стороні-1 у строк до 29.11.2023 року.

Відповідно до пункту 2.4 договору сума позики повертається стороною-2 у безготівковій формі або в іншій спосіб, який не заборонений чинним законодавством України.

Пунктом 3.1.3 договору сторони досягли згоди, що сторона- 1 має право вимагати дострокового повернення наданої позики, направивши письмову вимогу про повернення позики у розмірі, обумовленому у п.1.4 Договору, стороні-2.

У пункті 3.2.5 договору встановлено, що сторона-2 зобов`язана на письмову вимогу сторони-1 достроково повернути надану позику у розмірі, обумовленому у п. 1.4 цього договору, у 15- денний строк від дати письмової вимоги про повернення позики.

Приписами пункту 5.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до моменту належного і в повному обсязі виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

19.05.2023 позивач звернувся з вимогою № 965/1-05/23 до відповідача щодо дострокового повернення позики у розмірі 4 158 972,60 грн. у 15-денний строк від дати отримання письмової вимоги. Факт направлення на адресу відповідача вимоги підтверджується описом вкладення до цінного листа, накладною AT «Укрпошта» № 327, фіскальним чеком.

Дана вимога вручена відповідачу 23.05.2023, що підтверджується трекінгом відправлень AT «Укрпошта» № 327, однак залишена відповідачем без задоволення.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із матеріалів справи слідує, що позивач на виконання умов договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.12.2022 перерахував на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 4100000 грн., який зобов`язався їх повернути та сплатити проценти (винагороду) за користування такими коштами.

У подальшому, при розірванні договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення від 24.12.2022 № 24-11/2022 на підставі договору про розірвання від 30.12.2022 сторони погодили, що всі зобов`язання сторін за договором від 24.12.2022 № 24-11/2022 припиняються 30.12.2022, відповідач сплачує нараховані відсотки в сумі 58972,60 грн. у строк до 29.12.2022 включно, та повертає позивачу залучені активи в сумі 4100000 грн. у строк до 29.12.2023 включно.

При цьому, сторони погодили, що невиконане зобов`язання відповідача перед позивачем за договором може виступати предметом іншого зобов`язання, щодо якого сторони можуть укласти окремий правочин (пункт 4 договору про розірвання).

Відповідно до частини 2 статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація). У випадках, передбачених законом або договором, новація може здійснюватися щодо декількох первісних зобов`язань.

Згідно з частиною 4 статті 604 ЦК України новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором, крім випадків, коли первісне зобов`язання змінене планом санації або реструктуризації згідно з Кодексом України з процедур банкрутства і заставодержатель проголосував проти такого плану.

Відповідно до статті 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу).

Таким чином, за укладеним 02.01.2023 між позивачем та відповідачем договором про новацію боргу у позикове зобов`язання, сторони відповідно до статей 604, 1053 Цивільного кодексу України замінили зобов`язання, яке виникло на підставі Договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.12.2022, на нове позикове зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як слідує з умов договору про новацію боргу у позикове зобов`язання від 02.01.2023, позивач має право на дострокове повернення наданої позики в сумі 4 158 972,60 грн. за письмовою вимогою.

Отже, унаслідок звернення позивача до відповідача з письмовою вимогою від 19.05.2023 № 965/1-05/23 (отримана відповідачем 23.05.2023), останній мав повернути позивачу грошові кошти в сумі 4 158 972,60 грн. у 15- денний строк.

Ураховуючи те, що відповідач не виконав зобов`язання з повернення позивачу грошових коштів у сумі 4 158 972,60 грн., суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача вказаної суми боргу.

При цьому, судом ураховані усні зауваження директора відповідача під час підготовчого засідання 21.09.2023 щодо наявності сумнівів у підписанні нею договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення від 24.12.2022 № 24-11/2022 та отриманні грошових коштів від позивача в сумі 4100000 грн., що слугувало підставою для подання відповідачем клопотання про витребування доказів.

Так, під час судового засідання 05.10.2023 судом досліджено оригінали витребуваних у позивача доказів, зокрема, договору про залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.11.2022, договору про розірвання від 30.12.2022, договору про новацію боргу у позикове зобов`язання від 02.01.2023 року.

Положеннями статті 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Водночас, матеріали справи не містять доказів визнання недійсними в судовому порядку договору залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення № 24-11/2022 від 24.11.2022 або договору про новацію боргу у позикове зобов`язання від 02.01.2023 року.

До того ж, відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Відтак, справа розглядалася за наявними матеріалами відповідно до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статі 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перше ощадне товариство" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 11; ідентифікаційний код 40880767) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю.Комодітіз" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 3А; ідентифікаційний код 42601 (чотири мільйони сто п`ятдесят вісім тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн. 60 коп. заборгованості, а також 62384 (шістдесят дві тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 60 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено: 06.11.2023 року.

Суддя К.В. Полякова