ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа № 916/2885/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Склезь Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14; ) в особі Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Південний) (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 11; ),

до: Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11Г; ) в особі Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А; ),

про стягнення 195297,52 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - юрисконсульт Семака В.Ю.;

від відповідача - Харькіна А.Д., самопредставництво.

Обставини справи.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Південний) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної митної служби України в особі Одеської митниці про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 195297,52 грн, що складається з суми основної заборгованості у розмірі 145983,29 грн, суми пені у розмірі 24053,41 грн, суми 3% річних у розмірі 2173,46 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 23087,36 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.07.2023 відкрито провадження у справі № 916/2885/23. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

28 липня 2023 року до суду від Державної митної служби України в особі Одеської митниці надійшло клопотання, в якому заявник просить суд призначити розгляд справи № 916/2885/23 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

28 липня 2023 року до суду від Державної митної служби України в особі Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Зокрема, у відзиві відповідач зазначає, що позивачем взагалі не вказано про розміри фактичних витрат, які мають бути відшкодовані відповідачем, натомість позивач посилається лише на власні сформовані рахунки без будь-яких обґрунтувань щодо розміру таких визначених сум у кожному взятому рахунку. Враховуючи, що позивачем не подано належних доказів на підтвердження обґрунтованого визначення ціни позову, а тому сума стягнення в рамках відповідного позову є недоведеною.

Також відповідач зазначає, що позивач не надав господарському суду доказів того, що сторони зобов`язались укласти договір на підставі попереднього договору, або запропонований позивачем до укладення договір ґрунтується на державному замовленні, або є обов`язковим до укладення в силу закону.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що позивач не надав до суду доказів того, що протягом 15 робочих днів після підписання договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.05.2011 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) і Південною митницею (Орендар), Балансоутримувач (Державне підприємство „Морський торговельний порт „Юний) надіслало до Південної митниці проект договору про відшкодування витрат за надані послуги Балансоутримувача на утримання орендованого Майна та надання комунальних послуг Орендарю.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 31.07.2023 постановлено здійснити розгляд справи № 916/2885/23 за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін впродовж розумного строку. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19.09.2023 о 12:00 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 19.09.2023 о 12:00 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.09.2023 відкладено судове засідання з розгляд справи по суті на 31.10.2023 о 14:10 год. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 31.10.2023 о 14:10 год.

Представник позивача у судовому засідання 31.10.2023 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засідання 31.10.2023 позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 31.10.2023 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про орієнтовний час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що рішенням Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 у справі № 916/1170/21 (суддя Гут С.Ф.), визнано укладеним між Одеською митницею Держмитслужби (надалі по тексту - користувач або відповідач) і Державним підприємством „Адміністрація морських портів України, в особі Південної філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України (адміністрації морського порту Південний) (надалі по тексту - адміністрація, балансоутримувач або відповідач) договір про відшкодування витрат за надані послуги (надалі - Договір).

В подальшому, ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 (суддя Гут С.Ф.) замінено сторону у справі № 916/1170/21 Одеську митницю Держмитслужби () на його правонаступника - Державну митну службу України (, 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 11 Г), в особі Одеської митниці (, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21 А).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору, Балансоутримувач, згідно з Договором оренди нерухомого майна від 16.05.2011, який був укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Користувачем, забезпечує послугами (електроенергією, теплом, водою та відведенням стоків) Користувача в орендованих приміщеннях площею 18,2 м2 та 9,8 м2 (далі Послуги), а Користувач забезпечує раціональне використання електроенергії, тепла, води і скидання стоків, що не мають агресивних компонентів та своєчасно сплачує виставлені Балансоутримувачем рахунки за користування наданими послугами в орендованому приміщенні.

Згідно умов п. 4.1. Договору щомісячна кількість спожитих води, тепла, відведених стоків визначається по приладах обліку, які пройшли держповірку, а за їх відсутності по розрахунках, виконаних службою енергозабезпечення Балансоутримувача на підставі узгодження про встановлену кількість спожитих води, тепла та відведених стоків (Додаток № 1). Щомісячна кількість спожитої електроенергії, визначається по приладах обліку, які пройшли держповірку (п. 4.2. Договору).

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що визначена та спожита кількість води, тепла, електроенергії та відведення стічних вод сплачується Користувачем за тарифами Енергопостачальних організацій, утримання, обслуговування мереж водопостачання та водовідведення сплачується Користувачем за тарифами Балансоутримувача на підставі окремих рахунків та відповідних Актів приймання-передачі наданих послуг, що надаються балансоутримувачем у двох примірниках в кінці поточного місяця.

Відповідно до п. 4.4. Договору Користувач відшкодовує витрати за надані послуги згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками та Актами приймання-передачі наданих послуг. Тривалість періоду для оплати становить 25 (двадцять п`ять) банківських днів з моменту виставлення рахунка Балансоутримувачем.

Відповідно до умов п. 9.1. Договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє на термін дії договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.05.2011, але в будь-якому разі не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Сторони домовились, що згідно з ч. 3 статті 631 Цивільного кодексу України умови цього Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 13.06.2013.

Таким чином, вищезазначений Договір у відповідності до ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України набув своєї чинності з 28.09.2021.

Так, на підставі умов Договору Адміністрацією були виставлені відповідачу для оплати наступні рахунки:

- від 31.12.2021 № 0696-АЮ на суму 614,21 грн;

- від 31.12.2021 № 0697-АЮ на суму 711,91 грн;

- від 31.12.2021 № 0698-АЮ на суму 1769,86 грн;

- від 31.12.2021 № 0699-АЮ на суму 46684,48 грн;

- від 31.12.2021 № 0700-АЮ на суму 61831,45 грн;

- від 31.12.2021 № 0701 -АЮ на суму 14876,50 грн;

- від 31.01.2022 № 0023-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.01.2022 № 0030-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.01.2022 № 00ЗЗ-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.01.2022 № 0044-АЮ на суму 475,51 грн;

- від 31.01.2022 № 0045-АЮ на суму 248,63 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 16.02.2022 № 548/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 22.02.2022.

- від 28.02.2022 № 0089-АЮ на суму 275,76 грн;

- від 28.02.2022 № 0090-АЮ на суму 144,18 грн;

- від 28.02.2022 № 0098-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 28.02.2022 № 0115-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 28.02.2022 № 0123-АЮ на суму 42,62 грн;

- від 28.02.2022 № 0130-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.03.2022 № 0136-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.03.2022 № 0142-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.03.2022 № 0150-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.03.2022 № 0155-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.03.2022 № 0162-АЮ на суму 202,69 грн;

- від 31.03.2022 № 0168-АЮ на суму 105,98 грн;

- від 31.03.2022 № 0175-АЮ на суму 9256,44 грн;

- від 30.04.2022 № 0187-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 30.04.2022 № 0193-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 30.04.2022 № 0199-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 30.04.2022 № 0205-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 30.04.2022 № 0211 -АЮ на суму 186,08 грн;

- від 30.04.2022 № 0217-АЮ на суму 490,15 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 20.05.2022 № 795/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 30.05.2022.

- від 31.05.2022 № 0253-АЮ на суму 147,88 грн;

- від 31.05.2022 № 0248-АЮ на суму 389,52 грн;

- від 31.05.2022 № 0237-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.05.2022 № 0229-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.05.2022 № 0223-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.05.2022 № 0243-АЮ на суму 138,89 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 10.06.2022 № 838/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 21.06.2022.

- від 30.06.2022 № 0277-АЮ на суму 317,54 грн;

- від 30.06.2022 № 0258-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 30.06.2022 № 0263-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 30.06.2022 № 0281-АЮ на суму 124,46 грн;

- від 30.06.2022 № 0272-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 30.06.2022 № 0268-АЮ на суму 33,70 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 15.07.2022 № 953/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 29.07.2022.

- від 31.07.2022 № 0285-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.07.2022 № 0289-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.07.2022 № 0303-АЮ на суму 157,74 грн;

- від 31.07.2022 № 0300-АЮ на суму 402,43 грн;

- від 31.07.2022 № 0297-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.07.2022 № 0294-АЮ на суму 33,70 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 16.08.2022 № 1049/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 23.08.2022.

- від 31.08.2022 № 0310-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.08.2022 № 0314-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.08.2022 № 0320-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.08.2022 № 0324-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.08.2022 № 0327-АЮ на суму 377,28 грн;

- від 31.08.2022 № 0330-АЮ на суму 147,88 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 06.09.2022 № 1108/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 12.09.2022.

- від 30.09.2022 № 0357-АЮ на суму 147,88 грн;

- від 30.09.2022 № 0358-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 30.09.2022 № 0352-АЮ на суму 442,08 грн;

- від 30.09.2022 № 0346-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 30.09.2022 № 0347-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 30.09.2022 № 0335-АЮ на суму 138,89 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 18.10.2022 № 1283/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 25.10.2022.

- від 31.10.2022 № 0368-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.10.2022 № 0375-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.10.2022 № 0380-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.10.2022 № 0386-АЮ на суму 773,64 грн;

- від 31.10.2022 № 0392-АЮ на суму 258,79 грн;

- від 31.10.2022 № 0363-АЮ на суму 10,75 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 22.11.2022 № 1502/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 30.11.2022.

- від 30.11.2022 № 0414-АЮ на суму 253,86 грн;

- від 30.11.2022 № 0404-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 30.11.2022 № 0398-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 30.11.2022 № 0411-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 30.11.2022 № 0416-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 30.11.2022 № 0421-АЮ на суму 758,90 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 13.12.2022 № 1637/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 19.12.2022.

- від 31.12.2022 № 0437-АЮ на суму 10,75 грн;

- від 31.12.2022 № 0442-АЮ на суму 21,31 грн;

- від 31.12.2022 № 0448-АЮ на суму 33,70 грн;

- від 31.12.2022 № 0452-АЮ на суму 138,89 грн;

- від 31.12.2022 № 0456-АЮ на суму 714,70 грн;

- від 31.12.2022 № 0460-АЮ на суму 239,08 грн.

Вищезазначені рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг були направлені на поштову адресу Користувача листом від 06.01.2023 № 40/27-04-04/Вих, та отриманні Користувачем 17.01.2023.

Проте, Акти приймання-передачі наданих послуг відповідач позивачу не повернув, та зазначені рахунки не оплатив, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 195297,52 грн, з яких: 145 983,29 грн сума основного боргу, 24053,41 грн - сума пені, 2173,46 грн - сума 3% річних та 23087,36 грн - сума інфляційних втрат.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Південний) підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Положеннями ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України регламентовано, що договір є обовґязковим для виконання сторонами.

Частина 1 статті 202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.4. Договору, користувач відшкодовує витрати за надані послуги згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками та Актами приймання-передачі наданих послуг. Тривалість періоду для оплати становить 25 (двадцять п`ять) банківських днів з моменту виставлення рахунка Балансоутримувачем.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору позивачем були виставлені відповідачу рахунки разом з актами приймання-передачі наданих послуг, також були направлені на поштову адресу відповідача та отримані останнім (т.1, а.с. 37-136).

Проте в порушення умов п. 4.4. Договору та ч. 1 ст. 530 ЦК України, відповідач жодних оплат по вищевказаним рахункам разом з актами приймання-передачі наданих послуг не здійснив, акти приймання-передачі наданих послуг позивачу не повернув, у зв`язку з чим за відповідачем рахується прострочена заборгованість у розмірі 145983,29 грн.

Доказів сплати або спростування заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 145983,29 грн, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 145983,29 грн, є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми пені у розмірі 24053,41 грн, суми 3% річних у розмірі 2173,46 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 23087,36 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено що в разі, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже при нарахуванні інфляційних втрат основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Право на нарахування штрафних санкцій сторони узгодили в розділі 6 Договору.

Згідно з п. 6.3. Договору, при несвоєчасному внесені плати, Користувач сплачує Балансоутримувачу пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих Послуг за кожен день прострочення. Оплата пені і штрафу не звільняє Користувача від обов`язку оплати сум заборгованості.

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків інфляційних втрат, пені і 3 % річних (т. 1, а.с. 15-17), та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми пені у розмірі 24053,41 грн, суми 3% річних у розмірі 2173,46 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 23087,36 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву, в частині невизнання позовних вимог, підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах, спрямовані лише на ухилення від виконання договірних зобов`язань і спростовуються фактично встановленими судом обставинами та матеріалами справи.

Щодо інших доводів сторін у справі, викладених в обґрунтування своєї правової позиції по наявному спору, то суд не вбачає підстав для надання таким оцінки у межах розглядуваного спору, оскільки вищенаведені аргументи суду у даному рішенні, на думку суду, є самостійною та достатньою підставою для задоволення позову.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2929,46 грн покладаються на відповідача.

Куруючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної митної служби України (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 11Г; ) в особі Одеської митниці (65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А; ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр-т. Перемоги, 14; ) в особі Південної філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (Адміністрація морського порту Південний) (65481, Одеська область, м. Южне, вул. Берегова, 11; ) суму основного боргу у розмірі 145983,29 грн, суму пені у розмірі 24053,41 грн, суму 3% річних у розмірі 2173,46 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 23087,36 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2929,46 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 07 листопада 2023 р.

Суддя Сергій НІКІТЕНКО