ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.10.2023 Справа №905/1025/23

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання Блохіна Ю.В.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги".

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Реван".

Про стягнення 37575,16 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 37575,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору постачання електричної енергії №1786 від 01.04.2020 в частині здійснення своєчасної оплати за поставлену електричну енергію, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати.

До суду представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що основний борг сплачений у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №296 від 05.09.2023 на суму 28492,46 грн. Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат заперечив у повному обсязі, оскільки неможливість виконати договірні зобов`язання за укладеним між сторонами договором спричинені форс-мажорними обставинами, а саме введенням на території України воєнного стану в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання в виді 3% річних та інфляційних втрат.

До суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив про безпідставність доводів відповідача у відзиві на позов в частині вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

01.04.2020 відповідно до заяви-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг для малих не побутових споживачів, які споживають електричну енергію для потреб професійної та підприємницької діяльності (додаток №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №1786 від 01.04.2020) Товариство з обмеженою відповідальністю «Реван» (далі - споживач) приєднався на умовах комерційної пропозиції «Універсальна» (додаток №2) до договору про постачання електричної енергії споживачу №1786 (а.с.27-30).

Відповідно до п.1.1 договору, цей договір про постачання електричної енергії споживачу (далі-договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього договору (а.с.6-11).

Згідно з п.2.1 договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 5.5 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 5.7 договору передбачено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути менший 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Сторонами був укладений додаток 2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №1786 комерційна пропозиція «Індивідуальна А/Б фактична (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «Донецькі енергетичні послуги» ТОВ фірма «Реван».

Згідно з п.5.1 комерційної пропозиції, остаточний розрахунок за фактичним обсягом споживання електричної енергії здійснюється не пізніше ніж на 5 робочий день після закінчення розрахункового періоду, не залежно від дати отримання рахунку від постачальника.

Відповідно до п.6.3 комерційної пропозиції, рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило наступного робочого дня після закінчення розрахункового періоду (при умові отримання постачальником даних про обсяги споживання від споживача чи адміністратора комерційного обліку). У разі неодержання рахунку, споживач самостійно оформляє платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк, зазначений у комерційній пропозиції у п.5.1 комерційної пропозиції.

Договір на умовах комерційної пропозиції починає діяти з першого дня розрахункового періоду з 05.04.2021, але не раніше дати підписання цієї комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 12 календарних місяців, а саме до 31.03.2022 та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо постачальник не відмовиться від пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов п.5.1 цієї комерційної пропозиції (п.9.1 комерційної пропозиції).

На виконання умов договору, позивачем відповідачу була поставлена електрична енергія та виставлені рахунки на оплату за спожиту електричну енергію, а саме, №1786 за лютий 2022 року на суму 86277,79 грн, № 1786 за квітень 2022 року на суму 23165,14 грн. Також, позивачем були складені відповідні акти приймання-передачі електричної енергії за лютий 2022 року на суму 86277,79 грн, квітень 2022 року на суму 23165,14 грн (а.с.44-45).

Зазначені рахунки на оплату та акти приймання-передачі 22.06.2022 були направлені позивачем на поштову адресу відповідача (а.с.46-48).

20.06.2023 АТ ДТЕК Донецькі Електромережі повідомило про фактичний обсяг споживання електричної енергії відповідачем за лютий 2022 року та квітень 2022 року по точках комерційного обліку відповідача (а.с.21-23).

Відповідачем частково було сплачено заборгованість, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.15-16). Виходячи з змісту призначення вказаних платежів, відповідачем була здійснена оплата за спожиту електроенергію протягом лютого-квітня 2022 року.

03.02.2023 позивач направив відповідачу претензію №24/627, в якій зазначив, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором на загальну суму 28492,46 грн, яку просить сплатити протягом 7 днів з дня отримання претензії (а.с.18-19).

Відповідь на вказану претензію не надано.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач взяті зобов`язання щодо здійснення своєчасної оплати за поставлену позивачем електричну енергію не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 28492,46 грн.

Після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, відповідачем була сплачена заборгованість в повному обсязі в розмірі 28492,46 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №296 від 05.09.2023 (а.с.65).

За змістом п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи, що відповідач сплатив заборгованість після відкриття провадження у справі, суд закриває провадження в частині вимог щодо стягнення основної заборгованості в сумі 28492,46 грн.

Також, позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, просив стягнути 3% річних (нарахованих до 04.07.2023) в розмірі 1343,57 грн та інфляційні втрати (нарахованих до червня 2023) в сумі 7739,13 грн.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши самостійно розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням часткових оплат, суд задовольняє вказану вимогу повністю, на суму 1343,57 грн та на суму 7739,13 грн відповідно.

Щодо заперечень відповідача в частині нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат, які на думку відповідача не підлягають стягненню внаслідок наявності обставин непереборної сили суд зазначає наступне.

Відповідачем, як на підставу наявності обставин, наявністю яких обумовлене неможливість виконання відповідачем зобов`язань за договором, послався на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 в якому ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Частиною першою статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.

Відповідно до п.п.12.4, 12.5 договору, сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтверджуючі документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови споживача від сплати постачальнику за електричну енергію, яка була надана до їх виникнення.

В той же час, відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення ним дій щодо повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили та неможливість виконання зобов`язань за договором в частині оплати за поставлений товар внаслідок наявності таких обставин в строк погоджений сторонами в договорі.

Наявність обставин, які зазначені в листі ТПП Україні не є безумовною підставою для звільнення особи від відповідальності за неналежне виконання (невиконання) договірних зобов`язань.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17.

За змістом п.6.3 комерційної пропозиції, споживач, у разі неодержання рахунку, самостійно оформлює платіжні документи та здійснює оплату на їх підставі у строк визначений п.5.1 комерційної пропозиції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем протягом лютого-квітня 2022 року відбувалось споживання електричної енергії. Також, відповідачем були здійснені часткові оплати за спожиту електричну енергію за вказаний період.

Отже, доводи відповідача щодо неможливості виконання договірних зобов`язань, зокрема визначення показання приладу обліку спожитої електричної енергії та формування відповідних платіжних документів, у зв`язку з дією форс-мажорних обставин, судом до уваги не приймаються.

Виходячи з наведеного, відповідачем не доведено наявність причинного зв`язку між наявністю форс-мажорних обставин та неможливістю виконати зобов`язання за укладеним з позивачем договором.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати, за приписами статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Реван" (61121, м.Харків, вул.Владислава Зубенка, б.31А, ідентифікаційний код юридичної особи - 42553572) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49044, м.Дніпро, вул.Массаковського Володимира, 7, ідентифікаційний код юридичної особи - 42086719) 3 % річних у розмірі 1343 (одна тисяча триста сорок три) грн 57 коп., інфляційні втрати у розмірі 7739 (сім тисяч сімсот тридцять дев`ять) грн 13 коп. та витрати з оплати судового збору у розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Закрити провадження у справі щодо вимоги про стягнення основного боргу у розмірі 28492,46 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.11.2023.

Суддя О.В. Говорун