ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року Справа № 925/1306/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут,

м. Черкаси

до Квартирно експлуатаційного відділу міста Черкаси, м. Черкаси

про стягнення 13 412 грн. 93 коп.,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулось з позовом товариство з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Черкаси про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 13 412 грн. 93 коп. за прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті за спожиту електричну енергію за період з 09 травня 2023 року по 01 вересня 2023 року, за укладеним між сторонами у письмовій формі договору про закупівлю електричної енергії постачальником універсальних послуг №8 від 13 січня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У визначені законом строки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило.

17 жовтня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначав, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Черкаси є структурним формуванням Збройних Сил України, підпорядковується Міністерству оборони України та фінансується за рахунок призначень державного бюджету.

Відповідач вказує, що додаткова угода №3 від 03 квітня 2023 року до договору від 13 січня 2023 року, якою було змінено тариф, фактично підписана сторонами лише 31 серпня 2023 року та зареєстрована в цей же день в органі казначейства.

Отже, відповідач до цієї дати не міг оплатити рахунок від 01 травня 2023 року.

Докази, подані позивачем суперечать одне одному та спростовують доводи про несвоєчасне виконання зобов`язань відповідачем.

В зв`язку з чим відповідач вважає, що у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних у зв`язку простроченням зобов`язань.

Крім того, відповідач вказує, що КЕВ міста Черкаси є неприбутковою організацією, перебуває у складі Збройних сил України, які на даний час переведені у/на воєнний стан та виконує завдання з розвитку системи технічної експлуатації казармено-житлового фонду та комунальних споруд з метою підтримки військ (сил) у стані бойової та мобілізаційної готовності.

Оскільки агресором систематично здійснюються ракетні обстріли, за наслідками яких відповідач здійснює відновлення військової інфраструктури в зоні відповідальності, з метою підтримки обороноздатності нашої держави, тому відповідач вважає, що ці обставини дають підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.

В зв`язку з чим, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами викладеними відповідачем у відзиві та зазначає, що позивач також приймає участь у відбитті збройної агресії проти України та підтриманні обороноздатності країни шляхом забезпечення електроенергією об`єктів критичної інфраструктури та військових формувань, однак для забезпечення об`єктів електроенергією позивач повинен закуповувати її та виконувати свої зобов`язання.

Несвоєчасна сплата зобов`язань за спожиту електроенергію перешкоджає вчасному розрахунку з контрагентами ТОВ Черкасиенергозбут, що має наслідком несвоєчасне відновлення критичної інфраструктури і як наслідок підрив обороноздатності країни.

Заявлена у даній справі сума 3% річних має на мсті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не становить непомірного тягаря для відповідача.

З огляду на те, що відповідачем визнано основне зобов`язання шляхом його оплати, то позовна вимога про сплату 3% річних підлягає задоволенню.

Посилання відповідача на постанову Вищого господарського суду України у справі №910/20525/21 не заслуговує на увагу, позаяк стосується зовсім інших правовідносин, які не є подібними до цієї справи.

У своєму запереченні відповідач вказує, що у позивача відсутні підстави для нарахування 3% річних у зв`язку простроченням зобов`язань відповідачем, оскільки факт самого прострочення зобов`язання відсутній.

Враховуючи статус відповідача, його майновий (фінансовий) стан, відсутність у відповідача заборгованості по оплаті за спожиту електричну енергію і значний розмір 3% річних та відсутність доказів понесення позивачем збитків внаслідок порушення відповідачем прийнятих на себе грошових зобов`язань за договором, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за укладеним договором, а також те, що позивач є суб`єктом господарювання приватної сфери, відповідач вважає зазначені обставини винятковими та, як наслідок, наявні підстави для відмови позивачу в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про ринок електричної енергії (далі - Закон):

учасник ринку електричної енергії - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом;

споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання;

електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу.

На виконання Закону Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №312, затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - Правила ПРРЕЕ), що регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем (для власного споживання).

Відповідно до розділу І пункту 1.1.2 Правил:

договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами;

постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору;

споживання електричної енергії - користування електричною енергією споживачем за допомогою електрообладнання для задоволення потреб споживача відповідно до укладених договорів;

розрахунковий період - період часу, зазначений у договорі, за який визначається обсяг спожитої та/або розподіленої електричної енергії, величина потужності та здійснюються відповідні розрахунки.

Статтею 4 Закону передбачено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Договори укладаються відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 3.1.7 Правил, якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

13 січня 2023 року між Квартирно експлуатаційним відділом міста Черкаси (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут (учасник) було укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №8/13.

Згідно пункту 2.1. договору, за цим договором учасник зобов`язався здійснювати постачання обсягу фактичного споживання електричної енергії (ДК 021:2015:код 09310000-5 - Електрична енергія) за об`єктом (об`єктами) замовника, зазначеними в листі-повідомленні, починаючи з 00 годин 00 хвилин 01 секунди до 24 годин 00 хвилин доби впродовж всього строку дії договору відповідно до умов комерційної пропозиції та цього договору, а замовник зобов`язався прийняти товар, оплатити його та здійснювати інші платежі згідно умов цього договору.

З матеріалів справи вбачається, що 03 квітня 2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду №3 до договору, згідно умов якої з 01 квітня 2023 року згідно Постанови НКРЕКП від 21 жовтня 2022 року №1788, встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 0,5163 грн./кВт*год. (з ПДВ). Для споживачів, що приєднані до мереж оператора системи передачі та сплачують за послугу з передачі напряму в НЕК Укренерго Тпер=0.

Тоср тариф на послугу з розподілу електричної енергії оператора системи розподілу, затверджений НКРЕКП на відповідний розрахунковий період (місяць), з урахуванням ПДВ.

З 01 січня 2023 року згідно Постанови НКРЕКП від 21 грудня 2022 року №1812, встановлено тариф на послуги з розподілу електричної енергії на рівні 1,34898 грн./кВт*год. (з ПДВ). Для споживачів, що приєднані до мереж оператора системи розподілу.

Загальна ціна за одиницю товару 1кВт*год.) складає 6,36528 грн.

Згідно п.2 додаткової угоди сторони керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, домовились, що всі умови цієї угоди розповсюджують свою дію на відносини, які виникли між сторонами з 01 квітня 2023 року.

Замовник розраховується з учасником за електричну енергію за ціною (тарифом), що визначаються відповідно до способу визначення ціни (тарифу) на електричну енергію, згідно з комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору (п. 5.1 договору).

Згідно пункту 3 комерційної пропозиції Вільна ціна бюджет, що є Додатком 3 до договору та є невід`ємною частиною до договору (далі - Комерційна пропозиція), остаточний розрахунок за фактично поставлену (спожиту) електричну енергію споживач зобов`язаний провести (здійснити) в термін не пізніше 5 робочих днів від дня отримання рахунка.

На виконання вищевказаних умов договору та Комерційної пропозиції позивач надав відповідачу рахунок за квітень 2023 року на суму 1 406 816 грн. 02 коп., який був отриманий 01 травня 2023 року, що підтверджується проставленням підпису уповноваженої особи.

Отже, строк виконання грошового зобов`язання настав 08 травня 2023 року.

02 вересня 2023 року відповідач здійснив оплату за спожиту електричну енергію у розмірі 1 406 816,02 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції №1264 від 02 вересня 2023 року.

В зв`язку з чим, позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 13 412 грн. 93 коп. за прострочення за період з 09 травня 2023 року по 01 вересня 2023 року відповідачем оплати за спожиту електричну енергію.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору про закупівлю електричної енергії №8/13 від 13 січня 2023 року розрахунку з позивачем за спожиту електроенергію.

Доводи відповідача, що викладені ним у відзиві на позов суд відхиляє, оскільки відповідно до ст. ст. 639, 640 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Судом враховано, що додаткову угоду №3 від 03 квітня 2023 року до договору від 13 січня 2023 року не визнано судом недійсною з тих підстав, що в ній не вірно вказано дату її підписання сторонами.

Крім того, як вже зазначалося вище, сторони керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, дійшли згоди, що умови цієї угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли між сторонами з 01 квітня 2023 року.

Факт отримання 01 травня 2023 року рахунку на оплату за квітень 2023 року на суму 1 406 816 грн. 02 коп., відповідач у своєму відзиві не заперечує, та під час розгляду справи не спростував.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок річних здійснено позивачем вірно.

Приписи статті 625 ЦК України не забороняють звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми, на яку заборгованість за грошовим зобов`язанням підвищена в порядку індексації, а також процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі №910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень ст. 625 ЦК України зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги (пункт 43 постанови), а поєднання цих вимог в одній справі не є обов`язковим.

Судом також враховано, що частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Також, Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18 жовтня 2005 року та у справі Бакалов проти України від 30 листопада 2004 року зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справі № 3-77гс17.

Отже, суд відхиляє також інші доводи відповідача, що викладені ним у відзиві на позов та у запереченні, а тому позов підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно експлуатаційного відділу міста Черкаси, вул. Надпільна, 220, м. Черкаси, ідентифікаційний код 26631946 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Черкасиенергозбут, вул. Благовісна, 166, м. Черкаси, ідентифікаційний код 42474208 13 412 грн. 93 коп. 3% річних та 2 684 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 03 листопада 2023 року.

Суддя А.В.Васянович