ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.10.2023м. СумиСправа № 920/1000/23

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А., розглянувши без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/1000/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Чопилки, вул. Б. Хмельницького, буд. 35),

до відповідача Фермерського господарства ЯНУШ (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Ціолковського, буд. 4, кв. 35),

про стягнення 335339 грн 79 коп.,

1. Короткий зміст позовних вимог, заперечень проти позову та хід розгляду справи.

1.1. 23.08.2023 позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 335339 грн 79 коп., у тому числі: 263477 грн 46 коп. борг з оплати товару за договором поставки № 562/23/68 від 22.11.2022 та додатками до нього, 26597 грн 09 коп. пеня, 19399 грн 39 коп. 36 % річних, 25865 грн 85 коп. плата за користування товарним кредитом.

Позивач у позовній заяві просив суд розгляд позовної заяви здійснити у порядку спрощеного позовного провадження.

1.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023 справу призначено судді Жерьобкіній Є.А.

1.3. Ухвалою від 28.08.2023 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1000/23, суд визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч. 7 ст. 252 ГПК України). Позивачу надав семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України. Відповідачу надав семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України. Заяви, клопотання і заперечення подаються сторонами в письмовій формі.

1.4. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у порядку ст. 165 ГПК України. Ухвала про відкриття провадження у цій справі, що була направлена на адресу відповідача, повернулася на адресу суду 07.09.2023.

Суд повторно направив вказану ухвалу на адресу відповідача 20.09.2023 та поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (Постанова Верховного Суду № 755/17944/18 (61-185вс23) від 10.05.2023).

1.5. Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

2.1. 22.11.2022 між ТОВ «Фірма Ерідон» (постачальник) та ФГ «ЯНУШ» (покупець) укладено договір поставки № 562/23/68, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

2.2. Згідно п. 1.2. договору, найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною.

2.3. Згідно п. 3.1. договору, оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором та додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення додатків до цього договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

2.4. Згідно п. 3.7. договору сторони встановили, що здійснюючи оплату товару, покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме додатком до цього договору та/або рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення покупцем грошових зобов`язань за цим договором, отриманий платіж зараховується постачальником на власний розсуд.

2.5. В п. 5.3 договору сторони передбачили, що перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також прийняття товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання товару покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару.

2.6. ТОВ «Фірма Ерідон» передало згідно з видатковими накладними, а ФГ «ЯНУШ» отримало товар - продукцію виробничо-технічного призначення:

на підставі додатку № 562/23/68/3-мдо від 20.04.2023 відповідачу поставлено товар на загальну суму 160320,00 грн, а саме: за видатковою накладною № 27544 від 20.04.2023. Згідно п. 3.1. вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 19.05.2023.

Відповідач не здійснив оплату товару.

2.7. На підставі додатку № 562/23/68/4-нас від 11.05.2023 відповідачу поставлено товар на загальну суму 103157,46 грн, а саме: за видатковою накладною № 39750 від 11.05.2023. Згідно п. 3 вказаного додатку товар підлягав оплаті наступним чином: не пізніше 10 (десять) календарних днів з моменту отримання товар за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Отже, товар мав бути оплачений не пізніше 25.05.2023.

Відповідач не здійснив оплату товару.

Таким чином, сума заборгованості за отриманий відповідачем товар становить 263477,46 грн.

2.8. Згідно з п. 6.2. договору відповідач, за несвоєчасну оплату товару, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України за кожний день прострочення від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

2.9. Відповідно до п. 6.8. договору стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором поставки відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

2.10. Згідно п. 4 та 5 додатку № 562/23/68/3-мдо від 20.04.2023 до договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 5 (п`яти) календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

2.11. Згідно п. 4 додатку № 562/23/68/4-нас від 11.05.2023 до договору сторони передбачили та встановили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару, що був поставлений на умовах відстрочення оплати у строк зазначений в п. 3 цього додатку, на строк понад 5 (п`ять) календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48 % річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

2.12. Пунктом 6.7. договору встановлено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36,00%. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

2.13. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 335339 грн 79 коп., з яких: 263477 грн 46 коп. борг, 26597 грн 09 коп. пеня, 19399 грн 39 коп. 36 % річних, 25865 грн 85 коп. плата за користування товарним кредитом.

3. Мотиви, якими керувався суд, застосоване ним законодавство та висновки за наслідками розгляду справи.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів, правочинів, інших юридичних фактів.

Згідно з частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 Цивільного кодексу України).

За змістом частин першої, другої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною першою статті 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статтей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що за умовами договору поставки №562/23/68, укладеного між позивачем та відповідачем 22.11.2022 та додатків до нього, відповідач зобов`язаний здійснити оплату отриманого товару (згідно п. 3.1. додатку 562/23/68/3-мдо від 20.04.2023): 100,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 19.05.2023 та (згідно п. 3 додатку № 562/23/68/4-нас від 11.05.2023): не пізніше 10 (десять) календарних днів з моменту отримання товар за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок постачальника.

Наявними у справі доказами підтверджено, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар за договором поставки на загальну суму 263477 грн 46 коп.

Порушуючи передбачені договором умови, відповідач взяті зобов`язання щодо своєчасної повної оплати за отриманий товар не виконав, заперечень проти позову чи доказів оплати суду не подав.

Таким чином, сума заборгованості відповідача за поставлений товар за договором № 562/23/68 складає 263477 грн 46 коп. (160320 грн 00 коп. + 103157 грн 46 коп.).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за поставлений товар в розмірі 263477 грн 46 коп.

Суд встановив, що позивачем, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати товару, нараховано 26597 грн 09 коп. пені, 19399 грн 39 коп. 36 % річних, 25865 грн 85 коп. плати за користування товарним кредитом (48%).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно ст. 230, 231 Господарського кодексу України, штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Проте, згідно п. 6.8. договору поставки, стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором поставки, відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Відповідно до розрахунку позивача, за несвоєчасну оплату товару, відповідачу нарахована пеня в загальному розмірі 26597 грн 09 коп., а саме:

на суму 160320 грн 00 коп., за період з 20.05.2023 до 04.08.2023, 16699 грн 63 коп.;

на суму 103157 грн 46 коп., за період з 26.05.2023 до 04.08.2023, 9897 грн 46 коп.

Перевіривши за допомогою Юридичного калькулятора розрахунок позивача, який визнано судом арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 26597 грн 09 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.7. договору поставки встановлено, що в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36,00%. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за прострочення оплати товару, відповідачу нараховані 36% річних в розмірі 19399 грн 39 коп., а саме:

на суму 160320 грн 00 коп. - 12175 грн 54 коп.;

на суму 103157 грн 46 коп. - 7223 грн 85 коп.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати товару, перевіривши за допомогою Юридичного калькулятора розрахунок позивача, який визнано судом арифметично вірним, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 36 % річних в розмірі 19399 грн 39 коп., правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В додатках до договору поставки сторони узгодили, що у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 5 (п`яти) календарних днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 48% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару.

Згідно наданого позивачем розрахунку, за прострочення оплати товару, відповідачу нараховані 48% річних за користування товарним кредитом в розмірі 25865 грн 85 коп., а саме:

на суму 160320 грн 00 коп. - 16234 грн 05 коп.;

на суму 103157 грн 46 коп. - 9631 грн 80 коп.

Передбачені договором проценти не є неустойкою (штрафом, пенею) та не є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а є саме процентами за користування чужими грошовими коштами відповідно до положень ст. 536, 692, 694 ЦК України та стягуються незалежно від наявності вини боржника. Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 18.11.2021 у справі № 921/395/20, від 03.12.2021 у справі № 910/14180/18.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати товару, перевіривши за допомогою Юридичного калькулятора розрахунок позивача, який визнано судом арифметично вірним, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 46 % річних плати за користування товарним кредитом в розмірі 25865 грн 85 коп., правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства ЯНУШ (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Ціолковського, буд. 4, кв. 35, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Ерідон (08467, Київська область, Переяслав-Хмельницький район, с. Чопилки, вул. Б. Хмельницького, буд. 35, ) 263477 грн 46 коп. боргу, 26597 грн 09 коп. пені, 19399 грн 39 коп. 36 % річних, 25865 грн 85 коп. плати за користування товарним кредитом; 5030 грн 10 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане суддею 01.11.2023.

Суддя Є.А. Жерьобкіна