ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023м. ХарківСправа № 922/3980/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Трейд", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф", сел. Вирішальний, Харківська обл.
про стягнення 10415703,02 грн.
за участю представників:

позивача - Кундіус І.В. адвокат

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Трейд" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" про стягнення заборгованості, що виникла унаслідок невиконання (неналежного виконання) грошових зобов`язань за Договором №ФД-23/1-21 про надання фінансової допомоги від 23.12.2021 року та Договором №ФД-24/1-21 про надання фінансової допомоги від 24.12.2021 року у розмірі 10415703 гривень 02 копійок, з яких: 8120627 гривень 83 копійок - сума основного боргу, 258970 гривень 16 копійок - 3% відсотків річних, 406031 гривень 39 копійок - штрафу, 1630073 гривень 63 копійок - сума пені. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою від 18.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 12 жовтня 2023 року о 12:00 год.

Підготовче засідання у справі №922/3980/23 було закрито протокольною ухвалою, яка занесена до протоколу підготовчого засідання від 12.10.2023 та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на "26" жовтня 2023 р. о 13:30

Представник позивача в судовому засіданні 26.10.2023 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 26.10.2023 не з`явився. Відзив на позовну заяву не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про, що свідчать відмітки про отримання ухвал на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення та Довідка про доставку процесуальних документів до електронного кабінету відповідача.

Враховуючи те, що одним з принципів судочинства є свобода в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

23 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-трейд" (Надалі - Товариство) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" () (Надалі - Боржник) був укладений договір №ФД-23/1-21 про надання фінансової допомоги (Надалі - Договір від 23.12.2021 року).

24 грудня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-трейд" було здійснено перерахування грошових коштів за Договором від 23.12.2021 року у сумі 4000000 грн. Даний факт підтверджується платіжною інструкцією №1 від 24.12.2021 року.

24 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-трейд" () та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" () (Разом - Сторони) був укладений договір МФД-24/1-21 про надання фінансової допомоги (Надалі - Договір від 24.12.2021 року).

24 грудня 2021 року ТОВ "Ветсинтез-трейд" було здійснено перерахування грошових коштів за Договором від 24.12.2021 року у сумі 2000000 грн. Даний факт підтверджується платіжною інструкцією №ВТ-0002513 від 24.12.2021 року.

Відповідно до п.2.1. договору від 23.12.2021 року: "Поворотна фінансова допомога надається в національний валюті України гривні в сумі 4000000,00 (чотири мільйона гривень 00 коп.) без ПДВ, що складає еквівалент 146391,45 доларів США виходячи з курсу долару на Міжбанку на дату укладення договору. Поворотна фінансова допомога надається на протязі трьох банківських днів з дати підписання даного договору".

Відповідно до п.2.1. договору від 24.12.2021 року: "Поворотна фінансова допомога надається в національний валюті України гривні в сумі 2 000 000 000 (два мільйона гривень 00 коп.) без ПДВ, що складає еквівалент 73475,39 доларів США виходячи з курсу долару на Міжбанку на дату укладення договору. Поворотна фінансова допомога надається на протязі трьох банківських днів з дати підписання даного Договору".

Відповідно до приписів Розділу 3 (Порядок повернення допомоги) Договорів: Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в термін до 01 липня 2022 року.

Позичальник зобов`язується повернути суму фінансової допомоги в гривні, виходячи з курсу долару на Міжбанку на день повернення коштів, але не менш ніж сума, що зазначена в п.2.1. договору.

Позичальник зобов`язаний повернути суму позики (або неповернену її частину в разі дострокового погашення частини позики) не пізніш останнього дня строку, встановленого в п. 3.1 цього Договору.

Повернення грошових коштів проводиться шляхом безготівкового перерахування на розрахунковий рахунок Позикодавця».

Приписами пунктів 4.2. та 4.3. встановлено штраф у розмірі 5% від суми заборгованості у разі прострочення та пеню у розмірі подвійної облаткової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Станом на дату подання даної позовної заяви курс долара США до української гривні становить 1 долар США до 36,9343 українських гривень.

Виходячи із зазначеного заборгованість за Договором від 23.12.2021 року становить 5406865 гривень 74 копійок. Заборгованість за Договором від 24.12.2021 року становить 2713762 гривень 10 копійок.

Загальна сума заборгованості за вищезазначеними господарськими операціями становить 8120627 гривень 84 копійок.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень статті 14 ПК України (п. 14.1.257): "Поворотною фінансовою допомогою є сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення".

Згідно з ч.2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано, заборгованість не погашено.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не сплатив заборгованість за договорами у сумі 8120627,84 грн, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 8120627,84 грн заборгованості, правомірні та обґрунтовані, тому є такі, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Приписами п.4.2. та 4.3. встановлено штраф у розмірі 5% від суми заборгованості у разі прострочення та пеню у розмірі подвійної облаткової ставки НБУ за кожен день прострочення.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

В частині 2 статті 343 Господарського кодексу України прямо зазначається, що пеня за прострочення платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що його виконано арифметично вірно та позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню в сумі 1630073 гривень 63 копійок.

Також, суд вважає обґрунтованим нарахування відповідачу штрафу в сумі 406031,39 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних - 258970,16 грн, суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, а тому підлягає задоволенню в сумі 258970,16 грн.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Так, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України.

Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фідлайф" (, 63401, Харківська обл, с. Вирішальний, вул. Степова (пн), буд.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез-Трейд" (, 61001, м. Харків, вул. Смольна, 30) заборгованості, що виникла унаслідок невиконання (неналежного виконання) грошових зобов`язань за Договором №ФД-23/1-21 про надання фінансової допомоги від 23.12.2021 року та Договором №ФД-24/1-21 про надання фінансової допомоги від 24.12.2021 року - суму основного боргу 8120627 гривень 83 копійок; 258970 гривень 16 копійок - 3% відсотків річних; 406031 гривень 39 копійок - штрафу; 1630073 гривень 63 копійок - сума пені; судовий збір в сумі 156220,55 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "01" листопада 2023 р.

Суддя Л.В. Шарко