Справа № 909/532/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
02.11.2023 м. Івано-Франківськ
за позовом: Заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури
в інтересах держави в особі
Тернопільської обласної військової адміністрації
Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення пені за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару в сумі 6 065 607,54 грн.
від прокуратури: Андрусяк Н. А. (в залі суду);
від позивача: Перейма М. І. (поза межами суду);
від відповідача: Думич О. І. (в залі суду).
Клопотання в порядку статті 244 Господарського процесуального кодексу України призначене до розгляду в судовому засіданні на 02.11.2023.
В судовому засіданні представник відповідача заяву підтримала та зазначила, що обставини, які викладено у заяві та докази, які до неї долучено свідчать про співмірність та пропорційність пред`явлених до відшкодування витрат. Просила суд стягнути 60 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу з Тернопільської обласної прокуратури посилаючись на висновок Великої Патлати Верховного Суду викладений у п. 8.31-8.32 постанови від 05.10.2022 у справі № 923/199/21.
Представник позивача Тернопільської обласної військової адміністрації щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката погоджується з позицією прокуратури та щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу адвоката заперечує.
Представники позивача Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Акціонерного товариства "Українська залізниця" в судове засідання не з`явилися, водночас ухвалою суду від 25.10.2023 їх явка не визнавалась обов`язковою. Заяви, клопотання, письмові пояснення від останніх до суду не надходили.
Беручи до уваги приписи статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та частин 3, 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до яких суд ухвалює додаткове судове рішення протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви, а неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце не перешкоджає розгляду заяви, враховуючи те, що представники позивача Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Акціонерного товариства "Українська залізниця" належним чином повідомлені про судове засідання, суд прийшов до висновку, про розгляд заяви за їх відсутності за наявними матеріалами справи.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.10.2023 в позові Заступника керівника Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної військової адміністрації, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення пені за несвоєчасне виконання взятих на себе зобов`язань з поставки товару в сумі 6 065 607,54 грн відмовлено.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач подав попередній розрахунок суми судових витрат з першою заявою по суті (у відзиві на позовну заяву зазначено, що орієнтовний розрахунок витрат на правову допомогу складає 60 000,00 грн).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні 19.10.2023 представником відповідача зроблена заява про намір подати суду докази понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу подано докази (долучено до заяви (вх. № 12306/23 від 24.10.2023)) договір про надання правової допомоги № 2020/03-8 від 14.11.2020; додаткову угоду № 1 від 15.11.2021 до договору про надання правової допомоги № 2020/03-8; додаток № 3 від 26.06.2023 до договору про надання правової допомоги № 2020/03-8; акт № 21 від 20.10.2023 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 2020/03-8 від 14.11.2020; інформаційне повідомлення про зарахування коштів № 356 від 23.10.2023 в сумі 60 000,00 грн.

Між Адвокатським об`єднанням "Кей Партнерс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 2020/03-8 від 14.11.2020, додаткову угоду № 1 від 15.11.2021 до договору та додаток № 3 від 26.06.2023 до договору.

20.10.2023 між Адвокатським об`єднанням "Кей Партнерс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" було підписано акт № 21 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 2020/03-8 від 14.11.2020.

У пункті 3 вищезазначеного акта визначено, що загальна вартість послуг, які оцінюються за ринковою вартістю аналогічних юридичних послуг, вказаних в п. 1 цього акту, виходячи зі змісту додатку № 3 від 26.06.2023, складає 60 000,00 (шістдесят тисяч грн. 00 коп.) без ПДВ.

За надані послуги згідно договору про надання правової допомоги та додатку до нього відповідач сплатив Адвокатському об`єднанню "Кей Партнерс" 60 000,00 грн, що підтверджується інформаційним повідомленням про зарахування коштів № 356 від 23.10.2023.

Представництво інтересів відповідача у даній справі здійснювала адвокат Думич Оксана Іванівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001265 від 07.07.2020), згідно виданого Адвокатським об`єднанням "Кей Партнерс" ордера на надання правничої (правової) допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" на підставі договору про надання правової допомоги № 2020/03-08 від 14.11.2020.

За положеннями пункту 4 частини 1 статті 1, частин 3 та 5 статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, витрати на професійну правничу допомогу, за умови документального підтвердження обсягу наданих послуг/виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи лише має бути сплачено. Така ж правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 905/1055/19, від 09.02.2021 у справі № 910/15201/17.

Згідно приписів ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі недотримання частини 4 цієї стаття суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

В постанові Великої Палати Верховного суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19 викладено правовий висновок про те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, у справах "Ніколова проти Болгарії (п. 79) та "Єчюс проти Литви" (п. 112)). У справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Тому при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (висновки викладені у постановах від 07.11.2019 Верховного Суду у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (висновок викладений у п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд вважає, що вказана сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з обсягом виконаної роботи та складністю справи, оскільки категорія даного спору не відноситься до складної хоча сума позову складає 6 065 607,54 грн, спір між сторонами стосувався застосування пункту договору про стягнення з відповідача пені та представництво у справі не вимагало від адвоката дослідження значного обсягу доказів. Окрім того, вивчення матеріалів справи, поданих документів та підготовка відзиву на позовну заяву та заперечень є одним і тим самим видом правничої допомоги, оскільки підготовка відзиву на позов та заперечень неможлива без ознайомлення з матеріалами справи (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.02.2023 у справі № 925/790/17 (925/580/20). Відповідач також не розподіляє час, витрачений на підготовку процесуальних документів (відзиву на позов, заперечень, заяви про ухвалення додаткового рішення) та відправлення таких документів іншим учасникам справи, хоча останнє є технічною роботою, яка не потребує кваліфікації адвоката. Більше того, відповідач вже захищався у подібних правовідносинах, заявлених самостійно Тернопільською обласною військовою адміністрацією в межах справи № 909/981/22.

За таких обставин наявні підстави для зменшення заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, про що клопотала прокуратура.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково в розмірі 25 000,00 грн, оскільки саме такий розмір відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У справі, що розглядається, керівник Тернопільської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної військової адміністрації та Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" про стягнення до Державного бюджету України пені в сумі 6 065 607,54 грн.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 зазначила, що у вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду справ, провадження в яких відкрито за позовом прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, позиція цього органу щодо заявленого прокурором позову не є вирішальним критерієм, оскільки прокурор бере участь у розподілі судових витрат нарівні з іншими учасниками справи.

Також суд враховує правові висновки Верховного Суду щодо правомірності стягнення судових витрат з прокуратури, у справах за позовами прокурора в інтересах держави, які викладено в постанові від 19.01.2023 у cправі № 923/507/21.

Отже, суд вважає, що в даному випадку саме на прокуратуру мають бути покладені витрати відповідача на професійну правничу допомогу.

З огляду на вищевикладене, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн слід стягнути з Тернопільської обласної прокуратури.

Керуючись ст. 2, 15, 16, 123, 124, 126, 129, 233, 241, 242, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат (вх. № 12306/23 від 24.10.2023) задовольнити частково.

Стягнути з Тернопільської обласної прокуратури (вул. Листопадова, буд. 4, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 02910098) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біонеріка Рітейл" (вул. Гетьмана Мазепи, буд. 144д, м. Івано-Франківськ, 76018, ідентифікаційний код 43828042) 25 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

В частині стягнення в сумі 35 000,00 грн відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 08.11.2023.

Суддя С. М. Кобецька