ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р. Cправа № 902/577/23

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "Мегабанк", 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ідентифікаційний код юридичної особи 09804119

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", 21036, Вінницька обл., місто Вінниця(з), Хмельницьке шосе, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 39593306

про стягнення 210 821,55 гривень

за участю представників:

від позивача адвокат Бериндя О.О., згідно довіреності

від відповідача адвокат Бобко Т.Є., згідно довіреності

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 26.04.2023 року надійшла позовна заява №5876 від 14.04.2023 (вх.№571/23 від 26.04.2023) Акціонерного товариства "Мегабанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про стягнення заборгованості за договором № 391 від 29.10.2021 про надання гарантії у розмірі 210 821,55 гривень комісійної винагороди, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов зазначеного договору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2023 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 01.05.2023 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/577/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання) із встановленням сторонам строків для вчинення процесуальних дій.

17.05.2023 до суду від відповідача надійшов відзив № 217007.2.Сл-745-0523 від 16.05.2023 (вх. № 01-34/4774/23 від 17.05.2023) у якому відповідач проти позову заперечує з підстав зазначених у ньому, у задоволенні позову просить відмовити.

17.05.2023 до суду від відповідача надійшла заява № 217007.2.Сл-746-0523 від 16.05.2023 (вх. № 01-34/4773/23 від 17.05.2023) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.05.2023 судом постановлено перейти до розгляду справи №902/577/23 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, призначено підготовче засідання у справі №902/577/23 на 15.06.2023 о 10:00 год.

13.06.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № 217007.2.Сл-880-0623 від 13.06.2023 (вх. № 01-34/5557/23 від 13.06.2023) про зупинення провадження у справі, у якому останній просить зупинити провадження у справі № 902/577/23 до набрання законної сили рішенням по справі № 910/7200/23, що перебуває у провадженні Господарського суду міста Києва.

У судовому засідання 15.06.2023 представником відповідача подано клопотання № 217007.2.Сл-899-0623 від 15.06.2023 про долучення доказів направлення позивачу клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 15.06.2023 року суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/577/23 на 29.06.2023 о 15:30 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

27.06.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву № 7446 від 05.06.2023 (вх. № 01-34/5990/23 від 27.06.2023).

28.06.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № 217007.2.Сл-4208-0623 від 27.06.2023 (вх. № 01-34/6023/23 від 28.06.2023) про долучення доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про зупинення провадження у справі.

28.06.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 28.06.2023 (вх. № 01-34/6024/23 від 28.06.2023) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 29.06.2023 року суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/577/23 на 14.07.2023 о 10:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 14.07.2023 року за наслідком розгляду клопотання № 217007.2.Сл-880-0623 від 13.06.2023 (вх. № 01-34/5557/23 від 13.06.2023) про зупинення провадження у справі судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 902/577/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7200/23, яку занесено до протоколу судового засідання.

Розглянувши клопотання сторін про продовження строку підготовчого провадження та клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні, суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвали про задоволення клопотання представників сторін про продовження строку підготовчого провадження, продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/577/23 до 17.08.2023 об 11:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

08.08.2023 до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив № 217007.2.Сл-1097-0823 від 08.08.2023 (вх. № 01-34/7304/23 від 08.08.2023).

15.08.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № 217007.2.Сл-1127-0823 від 15.08.2023 (вх. № 01-34/7547/23 від 15.08.2023) про зупинення провадження у справі, у якому останній просить зупинити провадження у справі № 902/577/23 до набрання законної сили рішенням по справі № 640/12723/22, що перебуває у на розгляді у Верховному Суді.

У судовому засіданні 17.08.2023 року суд постановив ухвали про відкладення розгляду клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі та про оголошення перерви у судовому засіданні у справі № 902/577/23 до 24.08.2023 о 16:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

21.08.2023 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення по суті справи № 10343 від 21.08.2023 (вх. № 01-34/7730/23 від 21.08.2023).

Судове засідання 24.08.2023 року не відбулось у зв`язку з оголошенням сигналу повітряна тривога на території Вінницької області.

Ухвалою від 24.08.2023 судом повідомлено сторони про призначення підготовчого засідання у справі № 902/577/23 на 25.08.2023 року о 12:25 год.

У судовому засіданні 25.08.2023 року за наслідком розгляду клопотання № 217007.2.Сл-1127-0823 від 15.08.2023 (вх. № 01-34/7547/23 від 15.08.2023) про зупинення провадження у справі судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 902/577/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 640/12723/22, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою від 25.08.2023 судом закрито підготовче провадження у справі № 902/577/23, призначено справу № 902/577/23 до судового розгляду по суті у судовому засіданні 26.09.2023 року о 12:00 год.

У судовому засіданні 26.09.2023 року суд постановив ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи № 902/577/23 по суті до 12.10.2023 о 16:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 12.10.2023 року суд ухвалив повернутись до стадії дослідження доказів, постановив ухвалу про задоволення клопотання представника позивача, оголошення перерви у судовому засіданні для надання читабельних копій рішень НБУ та Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі № 902/577/23 до 26.10.2023 о 09:30 год., які занесено до протоколу судового засідання.

19.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання № б/н від 19.10.2023 (вх. № 01-34/9911/23 від 19.10.2023) про долучення копій документів на виконання вимог суду.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні 26.10.2023 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення по справі та орієнтовний час повернення.

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулось до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" про стягнення заборгованості за договором № 391 від 29.10.2021 про надання гарантії у розмірі 210 821,55 гривень.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що заявлена до стягнення заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем грошового зобов`язання з оплати комісійної винагороди за договором № 391 від 29.10.2021 про надання гарантії.

Відповідач у відзиві на позов щодо позовних вимог заперечив та у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

На обгрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що договір про надання гарантії передбачає надання АТ "Мегабанк" гарантії платежу на користь Оператора ГТС в якості забезпечення виконання ТОВ "Вінницягаз Збут" зобов`язання перед Оператором ГТС за договором транспортування природного газу, а також сплату ТОВ "Вінницягаз Збут" комісії АТ "Мегабанк" за надання останнім вказаної гарантії.

З моменту прийняття Національним банком України рішення від 02.06.2022 року № 361-рш/БТ «Про віднесення АТ "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних» банківська гарантія АТ "Мегабанк" є такою, що не відповідає вимогам Кодексу ГТС до фінансового забезпечення у формі банківської гарантії, оскільки неплатоспроможний банк не міг забезпечити виконання грошового зобов`язання банка-гаранта перед оператором газотранспортної системи, а саме сплатити на його першу вимогу кошти за замовника послуг транспортування в разі невиконання останнім у повному обсязі або частково своїх фінансових зобов`язань перед Оператором ГТС за договором транспортування природного газу.

На думку відповідача дана обставина підтверджується тим, що 03 червня 2022 року Оператором ГТС на інформаційній платформі відхилено номінацїї/реномінацїї ТОВ "Вінницягаз Збут" в зв`язку з недостатністю фінансового забезпечення, визначеного положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС.

Відповідач стверджує, що послуга з видачі гарантії на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" з метою забезпечення виконання Клієнтом (ТОВ "Вінницягаз Збут") зобов`язання перед бенефіціаром (ТОВ «Оператор ГТС України») за закупівлею: договором транспортування природного газу № від 12.12.2019 року згідно договору про надання гарантії № 391 віз 29.10.2021 року з 03 червня 2022 року фактично не надавалась.

Відповідач вважає, що строк дії гарантії АТ "Мегабанк" закінчився 02.06.2022 та комісійна винагорода АТ "Мегабанк" згідно умов укладеного договору складає 150 410,96 гривень.

Відповідач зазначив, що 15.03.2023 року між ТОВ "Вінницягаз Збут" та ТОВ "ЙЕ Енергія" було укладено договір № 12А167-17- 23 про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.2. договору про відступлення права вимоги № 12А167-17-23 від 15.03.2023 року новий кредитор (ТОВ "Вінницягаз Збут") одержує право замість первісного кредитора (ТОВ "ЙЕ Енергія") вимагати від АТ "Мегабанк" виконання визначеного в Основному договорі зобов`язання з повернення грошових коштів (вкладу) в розмірі 150 410,96 гривень (сто п`ятдесят тисяч чотириста десять гривень 96 копійок).

27.03.2023 року ТОВ "Вінницягаз Збут" направило на адресу АТ "Мегабанк" повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні № 217007.2.Сл-414-0323, яким відповідач повідомив позивача, що ТОВ "Вінницягаз Збут" є новим кредитором за зобов`язанням АТ "Мегабанк" повернути грошові кошти (вклад) в розмірі 150 410,96 грн за договором № 59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24 вересня 2021 року.

Також 27.03.2023 року ТОВ "Вінницягаз Збут" направило на адресу АТ "Мегабанк" заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог № 217007.2.Сл-415-0323, згідно якої повідомило АТ "Мегабанк" про припинення свого зобов`язання з погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 року по 02.06.2022 року включно в сумі 150 410,96 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог: а саме вимоги АТ "Мегабанк" до ТОВ "Вінницягаз Збут" щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 року по 02.06.2022 року включно в сумі 150 410,96 гривень та вимоги ТОВ "Вінницягаз Збут" до АТ "Мегабанк" щодо виконання останнім грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в розмірі 150 410,96 грн, яке виникло на підставі та у відповідності до договору № 59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021 р., та право вимоги щодо виконання якого відступлене ТОВ "ЙЕ Енергія" на користь ТОВ "Вінницягаз Збут" на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 березня 2023 року.

Відповідач стверджує, що після зарахування зустрічних однорідних вимог зобов`язання ТОВ "Вінницягаз Збут" перед АТ "Мегабанк" щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди в сумі 150 410,96 гривень за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 припинені в повному обсязі.

Щодо решти заявленої до стягнення комісійної винагороди, відповідач зазначив про відсутність підстав для її нарахування, оскільки ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" забороняє здійснення банками під час тимчасової адміністрації виплат на користь кредиторів, тому з 3 червня 2022 року АТ "Мегабанк" не могло фактично виконувати обов`язки щодо оплати зобов`язань по гарантії відповідно до договору про надання гарантії.

У відповіді на відзив на позов позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що з 03.06.2022 послуга банківської гарантії АТ "Мегабанк" не надавалася є необґрунтованим, оскільки належних доказів, які підтверджують, що АТ "Мегабанк" не могло забезпечити виконання грошового зобов`язання банка-гаранта перед оператором газотранспортної системи, а саме сплатити на його першу вимогу кошти за замовника послуги транспортування в разі не виконання останнім у повному обсязі чи частково своїх фінансових зобов`язань перед оператором газотранспортної системи за договором транспортування природного газу; доказів про звернення до АТ "Мегабанк" щодо виплати гарантії та/або доказів відмови АТ "Мегабанк" сплатити за договором про надання гарантії відповідачем не надано.

Також позивач зазначив, що починаючи з 22.07.2022 АТ "Мегабанк" перебуває в процесі ліквідації та здійснює свою діяльність на підставі Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним в умовах проведення процедури виведення з ринку та ліквідації неплатоспроможного банку та яким чітко встановлена заборона зарахування зустрічних однорідних вимог банком з дня початку процедури як тимчасової адміністрації, так і подальшої ліквідації, а тому посилання відповідача на обставину проведення зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами не можуть бути прийняті судом до уваги та враховані при ухваленні рішення щодо цього спору.

Щодо обставини оскарження рішення НБУ про визнання позивача неплатоспроможним, позивач зазначив, що згідно чинного законодавства України розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку. При цьому, визнання протиправним (незаконним) ти скасування індивідуального акта Національного банку України не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач додатково до раніше викладених доводів зазначив, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року у справі № 640/12723/22, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано Рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02 червня 2022 року "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних».

На думку відповідача вказана обставина підтверджує правомірність договору про відступлення права вимоги № 12А167-17-23 від 15.03.2023 року та проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

29 жовтня 2021 року між Акціонерним товариством "Мегабанк" (далі - позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (далі - відповідач, клієнт) укладено договір про надання гарантії № 391 (далі договір), пунктом 1.1. якого передбачено, що банк надає клієнту послуги з видачі тендерної гарантії на користь ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (далі - бенефіціар) з метою забезпечення виконання клієнтом зобов`язання перед бенефіціаром за закупівлею: Договором транспортування природного газу № від 16.12.2019 (далі - відповідно гарантія, зобов`язання) на наступних умовах:

сума гарантії - 15 000 000,00 UAH (п`ятнадцять мільйонів гривень 00 копійок);

строк дії гарантії - до 28 жовтня 2022 року включно (т. 1 а.с.14-15).

Відповідно до пункту 2.1.2. договору у випадку отримання від бенефіціара протягом строку дії гарантії письмової вимоги (що відповідає умовам гарантії), а також усіх документів, передбачених умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено), про оплату банком зобов`язань по гарантії в зв`язку з тим, що клієнт порушив зобов`язання, здійснити платіж по гарантії на користь бенефіціара на суму, що вказана в письмовій вимозі.

Згідно пункту 2.3.1. договору за надання банком послуг за цим договором клієнт зобов`язується щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця протягом строку дії гарантії сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три) відсотки річних із розрахунку суми гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до пункту 2.4.1. договору клієнт має право отримувати інформацію від банку стосовно припинення гарантії чи отримання від банку письмової вимоги про оплату за гарантією.

Положеннями пункту 5.1. договору сторони встановили, що цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 28.10.2022, але не менше ніж до повного виконання сторонами усіх зобов`язань за договором.

29.10.2021 між позивачем та відповідачем було укладено договір №1 про внесення змін до договору №391 про надання гарантії від 29.10.2021, згідно з яким сторони погодили доповнити абзац 1-й підпункту 2.3.1. пункту 2.3. умовою, що комісійна винагорода за жовтень 2021 року сплачується не пізніше 08.11.2021. (т. 1 а.с.16).

02.06.2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення №261-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" (т. 1 а.с.5-10).

На підставі вказаного рішення Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.06.2022 року прийнято рішення №383 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Мегабанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", згідно якого розпочато процедуру виведення банка з ринку та запроваджено тимчасову адміністрацію з 03.06.2022 по 02.07.2022 (включно) (т. 1 а.с.11).

21.07.2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення №362-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" (т. 1 а.с.12, 177).

На виконання цього рішення Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21.07.2022 року прийнято рішення №506 "Про початок процедури ліквідації АТ "Мегабанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" згідно з яким розпочато процедуру ліквідації "Мегабанк" з 22.07.2022 по 21.07.2025 та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Мегабанк" провідному професіоналу з управління активами та ліквідації відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно (т. 1 а.с.13,176).

Як вбачається із матеріалів справи ТОВ "Вінницягаз Збут" листом від 20.07.2022 року № 21701-Сл-1672-0722 звернулося до АТ "Мегабанк" у якому з посиланням на рішення Правління Національного банку України від 02.06.2022 №261-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" та відхилення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" наданої банком гарантії вимагало припинити нарахування комісійної винагороди за договором № 391 про надання гарантії від 29.10.2021 року та повідомило про відмову в подальшому оплачувати комісійну винагороду на користь АТ "Мегабанк" за вказаним договором (т. 1 а.с.58-59).

У відповідь на вказаний лист АТ "Мегабанк" листом від 19.08.2022 року № 861 повідомило ТОВ "Вінницягаз Збут", що у зв`язку із запровадженням в АТ "Мегабанк" процедури ліквідації, відкликанням банківської ліцензії, банк не може належним чином виконувати зобов`язання за укладеним договором гарантії та на підставі пункту 5.2. договору гарантії повідомило про припинення зобов`язань АТ "Мегабанк" за договором гарантії № 391 від 29.10.2021 року укладеного між АТ "Мегабанк" та ТОВ "Вінницягаз Збут" та необхідність сплати заборгованості по оплаті комісії за лютий липень 2022 року (т. 1 а.с. 62).

Листом від 05.09.2022 № 21701-Сл-1900-0922 ТОВ "Вінницягаз Збут" повідомило АТ "Мегабанк" про безпідставність нарахування комісійної винагороди з 03 червня 2022 року з огляду на неможливість виконання банком своїх зобов`язань по гарантії з дня введення тимчасової адміністрації та заборону, що міститься у ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (т. 1 а.с. 60-61).

Листом від 21.09.2022 року № 1434 позивач повідомив відповідача про припинення зобов`язань АТ "Мегабанк" за договором гарантії № 391 від 29.10.2021 року, укладеного між ТОВ "Вінницягаз Збут" та АТ "Мегабанк" з моменту запровадження процедури ліквідації, а саме з 22.07.2022 року та вимагав погасити заборгованість по сплаті комісії за договором гарантії за період з 01.02.2022 року по 21.07.2022 року включно в сумі 210 821,55 гривень (т. 1 а.с. 17-18).

Відповідач стверджує, що згідно витягу з інформаційної платформи ГТС, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 03.06.2022 року відхилив проект номінації/реноміції ТОВ "Вінницягаз Збут" (код відхилення номінації недостатність фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу) (т.1 а.с. 54-55), що підтверджується листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 15.02.2023 року "Щодо надання відповідей на адвокатські запити", у якому повідомлено, що з 03.06.2022 на інформаційній платформі було обмежено строк дії банківської гарантії AT "Мегабанк" (т.1 а.с. 56-57).

Також листом ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" від 01.08.2023 року № ТОВВИХ-23-10299 "Щодо надання відповіді на адвокатський запит" повідомило, що рішенням Правління Національного банку України від 02.06.2022 №261-рш/БТ АТ "Мегабанк" було віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим з 03.06.2023 надана банківська гарантія не використовувалась в якості забезпечення виконання ТОВ "Вінницягаз Збут" зобов`язань перед Товариством за договором транспортування природного газу від 16.12.2019 № 191000123 та 03.06.2022 року номінацію подану ТОВ "Вінницягаз Збут" було відхилено з причини « 4»- недостатність фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС (т.1 а.с. 145-146).

Із матеріалів справи також вбачається, що 15.03.2023 року між ТОВ "Вінницягаз Збут" (далі - новий кредитор) та ТОВ "ЙЕ Енергія" (далі- первісний кредитор) укладено договір № 12А167-17-23 про відступлення права вимоги (т.1 а.с.63-64).

28.03.2023 року ТОВ "Вінницягаз Збут" направило AT "Мегабанк" повідомлення від 27.03.2023 року № 217007.2.Сл-414-0323 про заміну кредитора у зобов`язанні та заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023 року № 217007.2.Сл-415-2023 (т.1 а.с.65-67).

Листом від 11.04.2023 року № 5619 AT "Мегабанк" у відповідь на повідомлення ТОВ "Вінницягаз Збут" про заміну кредитора у зобов`язанні та заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог повідомило про відсутність правових підстав для заміни кредитора та відсутність правових підстав для припинення зобов`язання за договором № 391 від 29.10.2021 року шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог (т.1 а.с.114-116).

Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ "Вінницягаз Збут" за договором № 391 про надання гарантії від 29.10.2021 року станом на 12.04.2023 року відповідач взяті на себе зобов`язання щодо сплати комісійної винагороди банку виконав частково у розмірі 117 123,66 гривень за період з 29.10.2021 по 31.01.2022 року (т. 1 а.с.21).

Відповідно до виписок по особовому рахунку, розрахунку заборгованості за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті комісійної винагороди за період з 01.02.2022 по 21.07.2022 у розмірі 210 821,55 гривень (т.1 а.с.21-26).

Доказів сплати відповідачем комісійної винагороди в сумі 210 821,55 гривень матеріали справи не містять.

Порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання гарантії в частині сплати комісійної винагороди у розмірі 210 821,55 гривень стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення суми заборгованості у примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 року заборгованості зі сплати комісійної винагороди в сумі 210 821,55 гривень за період 01.02.2022 по 21.07.2022 року.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 11 ЦК України договір є однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань).

Приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своїм змістом та правовою природою є договором гарантії, до регулювання правовідносин якого застосовуються відповідні положення параграфу 4 глави 49 ЦК України та глави 22 ГК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 200 ГК України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно вимог статті 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Гарант має право на оплату послуг, наданих ним боржникові (стаття 567 ЦК України).

Згідно пункту 12 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 № 639 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.01.2018 № 5) банки, які беруть участь у здійсненні операцій за гарантіями/контргарантіями, утримують комісійну винагороду та відшкодування витрат відповідно до умов гарантії/контргарантії та/або на підставі договору про надання гарантії/контргарантії або іншого відповідного договору, у якому передбачені умови утримання комісійної винагороди та відшкодування витрат.

Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України).

Умовами пункту 2.3.1. договору сторони погодили, що за надання банком послуг за цим договором клієнт зобов`язується щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця протягом строку дії гарантії сплачувати банку комісійну винагороду в розмірі 3,0% (три) відсотки річних із розрахунку суми гарантії, фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що на виконання умов договору відповідачем на користь позивача сплачено комісійну винагороду у розмірі 117 123,66 гривень за період з 29.10.2021 по 31.01.2022 року.

Позивачем заявлено до стягнення заборгованість зі сплати комісійної винагороди за період 01.02.2022 по 21.07.2022 року у розмірі 210 821,55 гривень.

Відповідач визнає обгрунтованим нарахування комісійної винагороди по 02.06.2022 року в сумі 150 410,96 гривень.

Вимоги щодо стягнення решти комісійної винагороди з 02.06.2022 по 21.07.2022 року вважає безпідставними, посилаючись на те, що 02.06.2022 року Національним банком України прийнято рішення про визнання позивача неплатоспроможним, що свідчить про неможливість виконання банком зобов`язань по гарантії з цієї дати.

Водночас, відповідач стверджує, що зобов`язання з оплати комісійної винагороди в сумі 150 410,96 гривень є припиненими з огляду на направлену відповідачем позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог на вказану суму.

Судом встановлено, що 02.06.2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення №261-рш/БТ "Про віднесення Акціонерного товариства включно по "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних".

21.07.2022 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення №362-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк".

Надаючи оцінку наведеним обставинам з урахуванням доводів та заперечень сторін щодо періоду нарахування відповідачу плати з комісійної винагороди, наявності або відсутності підстав для зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 150 410,96 гривень за заявою відповідача судом враховано таке.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до приписів статті 76 Закону України "Про банки та банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних:

1) повідомляє про це рішення банк, учасників банку та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", та особам, які провадять клірингову діяльність;

2) оприлюднює повний текст рішення з обґрунтуванням його прийняття на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України з урахуванням вимог Закону України "Про захист персональних даних" та надає для опублікування в газеті "Голос України" або "Урядовий кур`єр" інформацію про оприлюднення повного тексту рішення. З дня оприлюднення повного тексту рішення на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України банк, учасники банку, вкладники, інші кредитори та контрагенти банку вважаються повідомленими про прийняте Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Розпочата процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

Згідно частини 3 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Приписами частини 4 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що початок тимчасової адміністрації або будь-які дії, що вживаються Фондом на виконання плану врегулювання, не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну та господарську діяльність банку, зокрема договорів з платіжними організаціями платіжних систем, про надання клірингових, розрахункових послуг, про оренду рухомого та нерухомого майна, про надання комунальних послуг, послуг зв`язку, охорони тощо.

Згідно підпункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Положеннями статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що банк може бути ліквідований, зокрема, у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку:

1) повідомляє про це банк, учасників банку та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та особам, які провадять клірингову діяльність;

2) оприлюднює повний текст рішення з обґрунтуванням його прийняття на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України з урахуванням вимог Закону України "Про захист персональних даних" та надає для опублікування в газеті "Голос України" або "Урядовий кур`єр" інформацію про оприлюднення повного тексту рішення. З дня оприлюднення повного тексту рішення на сторінках офіційного інтернет-представництва Національного банку України банк, учасники банку, вкладники, інші кредитори та контрагенти банку вважаються повідомленими про прийняте Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

Згідно статті 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відкликання банківської ліцензії - виключення Національним банком України з Державного реєстру банків запису про право юридичної особи або філії іноземного банку на здійснення банківської діяльності.

Положеннями пункту 6 частини першої статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до пунктів 2-3, пункту 4-1 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури ліквідації банку:

- банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

- строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

- нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують операційну діяльність банку.

Натомість, саме з дня відкликання Національним банком України банківської ліцензії та початку процедури ліквідації банку, банк не має права здійснювати банківську діяльність з надання фінансових послуг, у тому числі за спірним договором про надання гарантії.

Таким чином, з дня прийняття Правлінням Національного банку України рішення № 362-рш від 21.07.2022 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк", позивач втратив можливість здійснювати банківську діяльність, зокрема, і в частині виконання зобов`язань за договором від 29.10.2021 №391 між позивачем та відповідачем про надання гарантії.

Відповідно до приписів статті 568 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором припиняється у разі:

1) сплати кредиторові суми, на яку видано гарантію;

2) закінчення строку дії гарантії;

3) відмови кредитора від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією. Гарант, якому стало відомо про припинення гарантії, повинен негайно повідомити про це боржника.

Положеннями пункту 5.2. договору про надання гарантії сторони погодили, що зобов`язання банку перед бенефеціаром припиняється у разі: 1) сплати суми, на яку видано гарантію; або 2) закінчення строку дії гарантії або після настання дати закінчення дії гарантії, або настання обставин (події), за яких строк дії гарантії є закінченим, у тому числі: - відмови бенефеціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення її оригіналу до банку або шляхом подання банку письмового повідомлення про звільнення його від обов`язків за гарантією; 3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно пунктів 42, 44 Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 15.12.2004 № 639 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.01.2018 № 5) гарантія припиняється, якщо від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку надійшло повідомлення про згоду бенефіціара на дострокове припинення гарантії.

Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром припиняється в разі:

1) сплати суми, на яку видано гарантію; або

2) закінчення строку дії гарантії або після настання дати закінчення дії гарантії, або настання обставин (події), за яких строк дії гарантії є закінченим, у тому числі:

відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення її оригіналу до банку-гаранта або шляхом подання банку-гаранту письмового повідомлення про звільнення його від обов`язків за гарантією; або

представлення банку-гаранту повідомлення принципала, що підтверджується відповідною інформацією на сторінці офіційного інтернет-представництва центрального органу виконавчої влади, що реалізовує державну політику у сфері публічних закупівель або авторизованих електронних майданчиках під час публічних закупівель, про:

укладення договору про закупівлю з учасником, що став переможцем тендера; або

ненадання або відкликання принципалом тендерної пропозиції до закінчення строку її подання; або

закінчення процедури закупівлі в разі неукладення договору про закупівлю з жодним із учасників, які подали тендерні пропозиції, або, якщо торги не відбулися, або принципал не взяв участі в закупівлі; або

3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Доводи відповідача, що строк дії гарантії АТ "Мегабанк" закінчився 02.06.2022, оскільки 03.06.2022 року Оператором ГТС на інформаційній платформі відхилено номінацїї/реномінацїї ТОВ «Вінницягаз Збут» у зв`язку з недостатністю фінансового забезпечення, визначеного положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу ГТС судом відхиляються.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу VIII Кодексу газотранспортної системи фінансове забезпечення виконання замовником послуг транспортування зобов`язань щодо оплати за вчинення дій з врегулювання добового небалансу обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї, надається оператору газотранспортної системи в одній або декількох з таких форм:

- банківської гарантії;

- передачі замовником послуг транспортування оператору газотранспортної системи в якості фінансового забезпечення грошових коштів на підставі договору транспортування природного газу.

Оператор газотранспортної системи перевіряє фінансове забезпечення замовника послуг транспортування щодо його достатності при поданні замовником послуг транспортування номінацій/реномінацій.

У випадку відмови банку в задоволенні вимоги оператора газотранспортної системи за банківською гарантією на підставах, не пов`язаних з тим, що вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або вимога або додані до неї документи подані банку після закінчення строку дії гарантії, оператор газотранспортної системи має право відмовитися від банківських гарантій, виданих таким банком. Оператор газотранспортної системи публікує на своєму вебсайті перелік таких банків (далі - Перелік банків, що не виконали зо Оператор газотранспортної системи не має права відмовити замовнику послуг транспортування у прийнятті банківської гарантії, виданої банком, який не віднесений до Переліку банків, що не виконали зобов`язання.

У випадку якщо на день надання банківської гарантії, яка була прийнята оператором газотранспортної системи, банк не був включений до Переліку банків, що не виконали зобов`язання, але згодом був включений до такого Переліку, оператор газотранспортної системи в той же день шляхом направлення повідомлення через інформаційну платформу інформує про це замовника послуг транспортування. Замовник послуг транспортування протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення оператора газотранспортної системи повинен надати іншу банківську гарантію від іншого банку, який не включений до Переліку банків, що не виконали зобов`язання, або інший вид фінансового забезпечення. При цьому протягом цього строку надана раніше банківська гарантія вважається такою, що відповідає вимогам цього Кодексу.

Як вбачається із роздруківок з інформаційної платформи ГТС, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 03.06.2022 року відхилив проект номінації/реноміції ТОВ "Вінницягаз Збут" (код відхилення номінації недостатність фінансового забезпечення, визначеного згідно з положеннями глави 2 розділу VIII Кодексу).

Водночас із підстави відхилення номінації відповідача на інформаційній платформі ГТС «недостатність фінансового забезпечення» не вбачається правового та фактичного зв`язку із гарантією виданою позивачем та неможливістю виконання АТ "Мегабанк" взятих на себе зобов`язань да договором про надання гарантії.

Доказів про включення АТ "Мегабанк" до Переліку банків, що не виконали зобов`язання та направлення оператором повідомлення замовнику послуг транспортування (відповідачу) через інформаційну платформу про дану обставину, відповідачем суду не надано.

Суд вважає, що рішення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" про невикористання наданої позивачем банківської гарантії в якості забезпечення виконання ТОВ "Вінницягаз Збут" зобов`язань перед оператором за договором транспортування природного газу з підстав визнання банку неплатоспроможним не є тотожним відмові кредитора (бенефіціара) від своїх прав за гарантією шляхом повернення її гарантові або шляхом подання гаранту письмової заяви про звільнення його від обов`язків за гарантією, як підстави для припинення гарантії.

Судом також враховано, що норми Кодексу газотранспортної системи регулюють порядок функціонування газотранспортної системи України, водночас не регулюють спірні правовідносини між сторонами, що виникли з цивільно-правового договору про надання банківської гарантії.

Доказів звернення ТОВ "Оператор газотранспортної системи України» як бенефіціара за договором про надання гарантії до позивача з вимогою щодо сплати гарантії або доказів повернення гарантії банку після визнання банку неплатоспроможним (02.06.2022) та до прийняття рішення НБУ про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (21.07.2022) відповідачем суду не надано.

Приймаючи до уваги, що обставин, визначених договором та чинним законодавством, які б свідчили про припинення гарантії до 21.07.2022 судом не встановлено, нарахування позивачем комісійної винагороди по 21.07.2022 року відповідає умовам договору та є правомірним.

У свою чергу, твердження відповідача про припинення зобов`язання з оплати комісійної винагороди в сумі 150 410,96 гривень суд відхиляє з огляду на таке.

Судом встановлено, що 28.03.2023 року ТОВ "Вінницягаз Збут" направило AT "Мегабанк" заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 27.03.2023 року№ 217007.2.Сл-415-2023.

У заяві про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" зазначило, що має перед Акціонерним товариством "Мегабанк" невиконане грошове зобов`язання з погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 року по 02.06.2022 року включно в сумі 150 410,96 грн. Водночас, Акціонерне товариство "Мегабанк" має перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" невиконане грошове зобов`язання з повернення грошових коштів в розмірі 150 410,96 грн., яке виникло на підставі та у відповідності до договору № 59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021 та право вимоги щодо виконання якого відступлене Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 березня 2023 року.

Враховуючи наведене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", керуючись статтею 601 Цивільного кодексу України повідомило Акціонерне товариство "Мегабанк" про припинення свого зобов`язання з погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 включно в сумі 150 410,96 гривень шляхом повного зарахування наступних зустрічних однорідних вимог:

- вимоги Акціонерного товариства "Мегабанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" щодо погашення заборгованості по сплаті комісійної винагороди за договором про надання гарантії № 391 від 29.10.2021 за період з 01.02.2022 по 02.06.2022 включно в сумі 150 410,96 гривень;

- вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Акціонерного товариства "Мегабанк" щодо виконання останнім грошового зобов`язання з повернення грошових коштів в розмірі 150 410,96 грн., яке виникло на підставі та у відповідності до договору № 59/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів щомісяця) від 24.09.2021 та право вимоги щодо виконання якого відступлене Товариством з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" на підставі договору про відступлення права вимоги від 15 березня 2023 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно положень статей 202, 203 ГК України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 601 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку статті 601 ЦК України здійснюється за наявності наступних умов: 1) вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань, між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого. Те саме повинно бути і з боржником: 2) вимоги мають бути однорідними, тобто в обох зобов`язаннях повинні бути речі одного роду; 3) необхідно, щоб за обома вимогами настав строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Основною умовою для припинення зобов`язання шляхом зустрічного зарахування є дійсність та безспірність вимог, тобто такі вимоги повинні існувати на момент зарахування та між сторонами не має були спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання та розміру.

Відповідно до вимог статті 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, 2) про стягнення аліментів, 3) щодо довічного утримання (догляду), 4) у разі спливу позовної давності, 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом, 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що на день подання відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог АТ "Мегабанк" перебувало у процедурі ліквідації.

Приписами пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на правочини, зобов`язання за якими припиняються у процедурі ліквідаційного неттінгу, що здійснюється в порядку, встановленому статтею 54-1 цього Закону, та припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується. Зарахування зустрічних однорідних вимог боржника, який одночасно є кредитором банку, що ліквідується, здійснюється під час задоволення Фондом відповідної черги акцептованих вимог кредиторів, до якої віднесені вимоги такого кредитора, за заявою кредитора банку і в сумі, що не перевищує суму акцептованих вимог за заявою банку.

Отже, зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог виключно за наявності умов, установлених статтею 601 ЦК України та за відсутності обставин, за яких не допускається зарахування зустрічних вимог, передбачених статтею 602 ЦК України.

Приймаючи до уваги, що відповідно до рішення Правління Національного банку України з 22 липня 2022 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав ліквідацію Акціонерного товариства "Мегабанк" строком на три роки з 22 липня 2022 року до 21 липня 2025 року включно, припинення зобов`язання за договором про надання гарантії №391 від 29.10.2021, укладеним між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" у розмірі 150 410,96 гривень шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є недопустимим в силу вимог статті 602 ЦК України та пункту 8 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Окрім того, припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог в процесі ліквідації банку є порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема, черговості задоволення вимог кредиторів банку, передбаченої статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, у тому числі на підставі судового рішення, не допускається, оскільки в такому випадку активи з банку виводяться, а заборгованість третіх осіб перед банком збільшується, що порушує принцип пріоритетності зобов`язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Вказані правові позиції наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 зі справи №910/23398/16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.03.2018 зі справи №910/8297/17, від 20.03.2018 зі справи №910/3226/17 і від 29.08.2018 зі справи №910/3361/17.

Водночас, твердження відповідача, що зарахування зустрічних однорідних вимог відповідає вимогам закону, оскільки рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.11.2022 у справі №640/12723/22 залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2023 скасовано рішення Правління Національного банку України №261-рш/БТ від 02.06.2022 "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" суд відхиляє з огляду на таке.

Як вбачається із ухвали Верховного Суду складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у справі №640/12723/22 про відкриття касаційного провадження за скаргою Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року у справі № 640/12723/22 у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №640/12723/22 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України, треті особи: АТ "Мегабанк", Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив: визнати протиправним та скасувати Рішення № 261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02 червня 2022 року "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 листопада 2022 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2023 року, адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Рішення №261-рш/БТ Правління Національного банку України від 02 червня 2022 року "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" (https://reestr.court.gov.ua/Review/110772422, т.1 а.с.152).

Станом на день розгляду справи № 902/577/23 касаційне провадження у справі № 640/12723/22 триває.

Згідно частини 6 статті 76 Закону України "Про банки та банківську діяльність" розпочата процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

Відповідно до вимог частини 7 статті 77 Закону України "Про банки та банківську діяльність" розпочата процедура ліквідації банку не може бути зупинена/припинена, у тому числі в разі визнання протиправними (незаконними) та скасування індивідуальних актів Національного банку України та/або Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що були підставою для її початку.

Згідно зі статтею 79 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта Національного банку України, зазначеного в частині другій цієї статті, або окремих його положень: не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи відновлення правового статусу цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення.

Приписами статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено особливості провадження у справах щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Кабінету Міністрів України стосовно виведення банків з ринку.

Відповідно до частини 9 статті 266-1 Кодексу адміністративного судочинства України визнання протиправним (незаконним) та скасування індивідуального акта/рішення, визначеного частиною 1 цієї статті, або окремих його положень:

1) не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку, та не відновлює становища/прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого акта/рішення;

2) не може бути підставою для визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку;

3) не породжує будь-яких прав осіб, які були учасниками банку на момент прийняття такого індивідуального акта/рішення, крім права на відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином, нормами чинного законодавства України чітко визначено, що визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України "Про віднесення Акціонерного товариства "Мегабанк" до категорії неплатоспроможних" від 02.06.2022 №261-рш/БТ не відновлює того становища банку, яке існувало до прийняття такого акта/рішення, включаючи правовий статус цього банку.

Відтак, доводи відповідача, що обставина оскарження рішення Національного банку України (регулятора) про припинення банку має правові наслідки для спірних правовідносин є помилковими, оскільки розпочата процедура ліквідації Акціонерного товариства "Мегабанк" не була зупинена/припинена із скасуванням вказаного вище акту Національного банку України, а отже, обмеження (правові наслідки початку процедури ліквідації банку) не припинили своєї дії та поширюються на спірні правовідносини сторін.

За таких обставин, зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви ТОВ "Вінницягаз Збут" є недопустим та встановлена законом заборона на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог унеможливлює проведення такого зарахування та відповідно припинення спірного грошового зобов`язання.

Судом також встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7200/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Акціонерного товариства "Мегабанк" про визнання припиненим зобов`язання за договором про надання гарантії №391 від 29.10.2021, укладеним між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" в розмірі 150 410,96 гривень шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 у справі 910/7200/23 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" до Акціонерного товариства "Мегабанк" про визнання припиненим зобов`язання за договором про надання гарантії №391 від 29.10.2021, укладеним між Акціонерним товариством "Мегабанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут", в розмірі 150 410,96 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відмовлено.

Станом на дату ухвалення судом рішення у справі № 902/577/23, рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 у справі 910/7200/23 не набрало законної сили.

З урахуванням вищевикладеного, доводи відповідача про припинення грошового зобов`язання зі сплати комісійної винагороди у сумі 150 410,96 гривень є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повної та своєчасної слати комісійної винагороди за договором належним чином не виконав, внаслідок чого було допущено прострочення у виконанні грошового зобов`язання.

Доказів сплати заявленого до стягнення боргу у розмірі 210 821,55 гривень повністю чи частково (платіжні доручення, банківські виписки тощо) матеріали справи не містять, а тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом до суду про стягнення несплаченої суми боргу за договором.

Враховуючи, що розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 210 821,55 гривень комісійної винагороди є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 210 821,55 гривень комісійної винагороди за договором № 391 від 29.10.2021 про надання гарантії є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 180047 від 13.04.2023 року сплачено судовий збір у розмірі 3 162,33 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному об`ємі, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 162,33 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (21036, Вінницька обл., місто Вінниця(з), Хмельницьке шосе, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 39593306) на користь Акціонерного товариства "Мегабанк", 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 17, ідентифікаційний код юридичної особи 09804119) 210 821,55 гривень (двісті десять тисяч вісімсот двадцять одну гривню, 55 копійок) заборгованості за договором про надання гарантії та 3 162,33 гривень (три тисячі сто шістдесят дві гривні, 33 копійки) судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення направити сторонам до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Повний текст рішення складено та підписано 06 листопада 2023 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС;

3 - відповідачу, до електронного кабінету у системі ЄСІТС.