ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023м. ХарківСправа № 922/1391/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт", м. Харків
про стягнення 103370203,79 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Бочаров Д.Є., адвокат, ордер № 1129883 від 01.05.2023 року

відповідача - Тоцька К.М., адвокат, ордер № 1136705 від 21.06.2023 року

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт", м. Харків, в якій просить стягнути з відповідача заборгованості за договором поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року у розмірі 103370203,79 грн, що складається з: заборгованості з основного боргу у розмірі 16744891,90 грн, пені за несвоєчасне виконання обов`язків з розрахунку у розмірі 12402523,05 грн, річних відсотків у розмірі 11071981,53 грн, інфляційних збитків у розмірі 7790899,46 грн та товарного кредиту у розмірі 55359907,85 грн. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17 квітня 2023 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт", м. Харків про стягнення 103370203,79 грн - залишено без руху; надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі (939400,00 грн).

02 травня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" усунено недоліки шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів та доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі (939400,00 грн).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 05 червня 2023 року о 11:00 годин.

Протокольною ухвалою суду від 05 червня 2023 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 26 червня 2023 року о 12:30 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 червня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 07 серпня 2023 року та підготовче засідання відкладено на 17 липня 2023 року о 11 годин.

03 липня 2023 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" подано через канцелярію господарського суду Харківської області заяву (вхідний № 17145) про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на належних Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" () банківських рахунках, у тому числі і на рахунку НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк" та усе, належне Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" () майно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 липня 2023 року заяву (вхідний № 17145 від 03 липня 2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково; вжито заходи забезпечення позову по справі № 922/1391/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+", м. Харків до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт", м. Харків про стягнення 103370203,79 грн, а саме: накладено арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" (61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6, ), які знаходяться на рахунку НОМЕР_1 в АТ "УкрСиббанк", а також на всіх інших відкритих Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" (61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6, ) рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, а так само на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" (61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6, ) на праві власності чи іншому речовому праві, в межах суми позову 103370203,79 грн; в решті заяви відмовлено.

12 липня 2023 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано відзив (вхідний № 18475) на позовну заяву, в якому просить суд поновити процесуальний строк на подачу відзиву.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" про поновлення процесуального строку на подання відзиву, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Згідно частин 2, 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Приписами статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи мають право, зокрема, подавати докази, заяви, клопотання, надавати пояснення суду, свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду.

Строки, в межах яких вчинюються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом (стаття 113 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частин 1 та 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено судом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

За таких обставин, задля дотримання принципів господарського судочинства, а також з огляду на зазначені відповідачем обставини, які зумовили несвоєчасне подання відзиву на позовну заяву, суд задовольняє клопотання відповідача, поновляє строк для подання відзиву на позовну заяву та приймає відзив (вхідний № 18575 від 12 липня 2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" на позовну заяву до розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 17 липня 2023 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 07 серпня 2023 року о 12:30 годин.

04 серпня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" подано відповідь (вхідний № 20784) на відзив, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Постановити протокольну ухвалу суду від 07 серпня 2023 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 серпня 2023 року о 12:20 годин.

21 серпня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано письмові пояснення (вхідний № 22246), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 21 серпня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 05 вересня 2023 року о 14 годин.

04 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" подано клопотання (вхідний № 23584) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

05 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано клопотання (вхідний № 23827) про долучення до матеріалів справи практику судів. Суд задовольняє клопотання відповідача та долучає до матеріалів справи копії рішень по справам № 922/4488/21 та №922/3742/21.

05 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано заяву (вхідний № 23843) про застосування строку позовної давності.

05 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано заперечення (вхідний № 23844) щодо долучення до матеріалів справи додаткових доказів позивача, які не були подані разом із позовною заявою.

05 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано заперечення (вхідний № 23845) щодо прийняття доказів.

Протокольною ухвалою суду від 05 вересня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 18 вересня 2023 року о 14 годин.

14 вересня 2023 року електронною поштою, Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" подано заперечення (вхідний № 24908) на клопотання позивача про долучення додаткових доказів.

15 вересня 2023 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" подано клопотання (вхідний № 25094) про долучення до матеріалів справи судової практики та документів. Суд задовольняє клопотання позивача та долучає до матеріалів справи копії рішень по справам №922/2190/23, № 922/4059/21, № 922/605/22 та копію акту звірки розрахунків між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" за період з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 18 вересня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 19 вересня 2023 року о 12:30 годин.

Дослідивши клопотання (вхідний № 23584 від 04 вересня 2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та заперечення відповідача щодо прийняття доказів, суд зазначає наступне.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У свою чергу, частиною 5 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, окрім іншого, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним Кодексом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії". Ця гарантія с "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "ГІретто та інші проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини v справі "Клінік дез Акація та інші проти Франції" наголошено увагу на тому, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

Статтею 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-08 від 19 жовтня 1973 року Президії Верховної Ради Української PCP передбачено, що кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями "proprio motu", щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Згідно частини 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини 10 статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє клопотання (вхідний № 23584 від 04 вересня 2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та долучає докази до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 19 вересня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 10 жовтня 2023 року о 12:20 годин.

Протокольною ухвалою суду від 10 жовтня 2023 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву у судовому засіданні до 16 жовтня 2023 року о 14 годин.

Представник позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача та відповідача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки № 2019/П/04 (зі строком дії до 31 грудня 2019 року).

Згідно пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передавати у власність покупцеві асфальтобетонні суміші, бітумну емульсію, відходи фрезерування (код УКТ ЗЕД 27150000), пісок (код УКТ ЗЕД 2505), відсів гранітний, щебінь (код УКТ ЗЕД 2517), бетон (код УКТ ЗЕД 3824), борт дорожній та тротуарний (поребрик) (код УКТ ЗЕД 6801), вироби з бетону (код УКТ ЗЕД 6810) - (товар), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору визначено базис поставки: EXW - склад готової продукції постачальника, згідно міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів ІНКОТЕРМС 2010, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Диканівська, 51.

Згідно пункту 2.4. договору датою поставки партії товару вважається дата, яка зазначена у видатковій накладній, що свідчить про передачу партії товару уповноваженому представнику покупця або уповноваженому перевізника.

Відповідно до пункту 2.5. договору поставка товару здійснюється погодженими сторонами партіями.

Згідно пункту 3.1. договору покупець оплачує вартість партії товару у наступному порядку: після подачі заявки і одержання рахунку на поставку товару покупець протягом двох банківських днів, зобов`язаний внести на поточний рахунок постачальника авансовий платіж у розмірі 50% від вартості партії товару, вказаної у виставленому постачальником рахунку. остаточний розрахунок за поставлену партію товару здійснюється покупцем протягом п`яти банківських днів з моменту фактичної поставки товару.

Відповідно до пункту 3.2. договору оплата товару здійснюється засобами безготівкових банківських платежів по реквізитах постачальника, вказаних в цьому договорі або готівкою касу постачальника. Оплата без виставлення рахунку постачальника не допускається.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання договору позивач у період з 03 квітня 2019 року по 27 грудня 2019 року було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" товари на загальну суму 38263161,90 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладними.

Усі поставлені позивачем товари були у повному обсязі прийняті Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт", що у свою чергу підтверджує факт поставки позивачем товарів належної якості, а відтак повне і належне виконання ним взятих на себе, згідно договору поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року, обов`язків.

У свою чергу відповідачем, за поставлені протягом 2019 року товари, було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" 21518 270,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Враховуючи викладене відповідач, в супереч взятих на себе, згідно договору поставки обов`язків, не виконав взятих на себе зобов`язань по здійсненню повних (остаточних) розрахунків з Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" за поставлені v період з 03 квітня 2019 року по 27 грудня 2019 року товари, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем розмір якої, складає 16744891,90 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено обов`язок покупця по оплаті товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару та наголошено увагу на тому, що покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до частини 2 статті 267 Господарського кодексу України встановлено строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статтей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовує суму заборгованості у розмірі 16744891,90 грн договором поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року, платежами на суму 21518270,00 грн, актами звірки за квітень, серпень, вересень 2019 року, накладними за квітень - грудень 2019 року, зведеними податковими накладними за квітень - грудень 2019 року та товарно-транспортними накладними, але накладна № 2 від 18 червня 2020 року на суму 28044,00 грн до договору поставки не відноситься, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості з основного боргу, задовольнити в сумі 16716847,34 грн, в решті заборгованості з основного боргу відмовити.

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 12402523,05 грн, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 5.2. договору в разі порушення покупцем термінів виконання грошового зобов`язання, визначених цим договором, він сплачує постачальникові за кожен день невиконання зобов`язання пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, за весь термін прострочення. Позовна давність щодо стягнення пені встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, пеня та штраф є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання обов`язків з розрахунку у розмірі 12402523,05 грн задовольнити.

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем 11071981,53 грн річних та 7790899,46 грн інфляційних збитків, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.2 договору, відповідно до якого між позивачем та відповідачем було узгоджено, що за порушення відповідачем термінів проведення розрахунків більш ніж на п`ять робочих днів, він повинен сплатити Товариству з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" 20% річних від простроченої суми.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми річних та інфляційних збитків дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 11071981,53 грн річних та 7790899,46 грн інфляційних збитків, є такими, що підлягають задоволенню.

Також, з урахуванням положень пункту 3.6 договору, відповідно до якого між позивачем та відповідачем було узгоджено, що у випадку не здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" оплати за фактично поставлений товар, протягом 30 календарних днів з дати поставки товару. позивач має право виставити відповідачу користування товарним кредитом який, у розумінні вказаного договору, з урахуванням положень статей 199, 217, 230 Господарського кодексу України та статті 546 Цивільного кодексу України, а також принципу свободи договору, визначеного статтею 627 Цивільного кодексу України, являється додатковою штрафною санкцією за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача товарного кредиту у розмірі 55359907,85 грн задовольнити.

Заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, відповідач у наданій заяві просив застосувати позовну давність.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування норм матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Матеріали справи свідчать про те, що пунктом 7.1 договору поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року між позивачем та відповідачем було узгоджено строк дії зазначеного договору до 31 грудня 2019 року, у зв`язку з чим Товариству з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" стало відомо про невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" взятих на себе, згідно договору поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року обов`язків - по спливу строку дії зазначеного договору, а саме 01 січня 2020 року.

31 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" підписано Акт звірки, згідно якого відповідачем було визнано наявну перед позивачем, станом на 31 січня 2022 року заборгованість загальною сумою 66916785,88 грн яка, у тому числі включає в себе заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" за договором поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року у зв`язку з чим, з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 264 Цивільного кодексу України, згідно яких перебіг позовної давності переривається та починається заново вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, позовна давність за наявною у Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" перед позивачем заборгованістю за договором поставки була перервана та розпочала свій перебіг заново.

Крім того, суд зауважує, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який був внесений Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX (набрав чинності з 02 квітня 2020 року), під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який був внесений Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності з 29 квітня 2022 року), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, станом на дату ухвалення цього рішення позовна давність, що не спливла до 02 квітня 2020 року, не може вважатися такою, що у будь-який період продовжила свій перебіг після цієї дати, а тому не може вважатися такою, що спливла.

З наведеного суд вбачає, що строк позовної давності позивачем не пропущено, у зв`язку з чим заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 939145,14 грн.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як відзначив Суд у справі Pretto v. Italy (1983) розумність тривалості судового розгляду необхідно оцінювати в кожному випадку відповідно до конкретних обставин даної справи та з урахуванням критеріїв, що склалися в практиці Суду.

Так, відповідно до статті 195 Господарського процесуального кодексу України суд, має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Проте, 24 лютого 2022 року Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який було продовжено і який діє і по теперішній час.

Згідно статті 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.

При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого статтею 195 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожньо-будівельна компанія Профіт" (61003, м. Харків, вул. Кузнечна, буд. 2, кім. 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Паркінг+" (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 2, ) заборгованості за договором поставки № 2019/П/04 від 29 січня 2019 року у розмірі 103342159,23 грн, що складається з: заборгованості з основного боргу у розмірі 16716847,34 грн, пені за несвоєчасне виконання обов`язків з розрахунку у розмірі 12402523,05 грн, річних відсотків у розмірі 11071981,53 грн, інфляційних збитків у розмірі 7790899,46 грн та товарного кредиту у розмірі 55359907,85 грн, а також 939145,14 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "26" жовтня 2023 р.

Суддя П.В. Хотенець