УХВАЛА

31 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/10537/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульський Г. М. - головуючий, Могил С. К., Краснов Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ";

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Санворд-Україна"

про визнання недійсним договорів, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" (далі - Товариство, скаржник, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просило суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 247 від 05.02.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною про продаж гаражу (126 кв.м.) літ. 2Г за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 248 від 05.02.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною про продаж складу-ангару (1404 кв.м.) літ. 2Д за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17;

- скасувати рішення, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиров Олександровичем, індексний номер 29229016 від 13.04.2016, та скасувати запис про право власності 14140720 від 12.04.2016, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на гараж літ. 2Г (126 кв.м.), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, - за Товариством з обмеженою відповідальністю "Санворд-Україна";

- скасувати рішення, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиров Олександровичем, індексний номер 29229802 від 13.04.2016, та скасувати запис про право власності 14141466 від 12.04.2016, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на склад-ангар літ. 2Д (1404 кв.м.), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, - за Товариством з обмеженою відповідальністю "Санворд-Україна";

- скасувати рішення, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною, індексний номер 39533728 від 06.02.2018, та скасувати запис про право власності 24698241 від 05.02.2018, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на склад-ангар літ. 2Д (1404 кв.м.), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, - за Товариством з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ";

- скасувати рішення, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош Валентиною Петрівною, індексний номер 39532433 від 06.02.2018, та скасувати запис про право власності 24697245 від 05.02.2018, який міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на гараж літ. 2Г (126 кв.м.), що розташований за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 17, - за Товариством з обмеженою відповідальністю "Санворд Київ";

- знести гараж (126 кв.м.) літ 2Г та склад-ангар (1404 кв.м.) літ. 2Д, розташованих на земельній ділянці по вул. Зрошувальна, 17, та привести вказану земельну ділянку у попередній стан.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.092023 позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 2 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судові рішення мотивовані тим, що позивачем при зверненні з позовом було порушено приписи статті 173 ГПК України щодо об`єднання декількох вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основних та похідних позовних вимог.

11.10.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023, у якій просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій невірно застосовано норми матеріального права (стаття 120 Земельного кодексу України) та норми процесуального права (статті 173, 174 ГПК України). Крім того, у касаційній скарзі скаржник зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.02.2019 у справі №911/414/18, від 23.10.2019 у справі №902/434/19, від 22.04.2019 у справі №914/2191/18, від 31.10.2019 у справі №922/1359/19, від 02.12.2020 у справі №908/420/20.

За наслідками перевірки матеріалів поданої касаційної скарги, Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Приписами статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог статті 47 ГПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; права або обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Згідно з частиною 1 статті 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Таким чином, нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому, об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Правочином (договором), у розумінні статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, заявник повинен обґрунтувати підставу звернення до суду окремо по кожній вимогі та вказати конкретні докази на підтвердження викладених обставин - по кожному з договорів, які є самостійними правовідношеннями, що є підставою для виникнення у сторін цих правовідносин цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені під час укладення відповідних договорів, утворюється окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками.

Згідно з пунктом 2 частини 5 статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивачем об`єднано вимоги щодо визнання недійсними двох договорів договір купівлі-продажу №№247, 248 від 05.02.2018, предметами яких є окремі нежитлові приміщення.

Судами правомірно зазначено, що для встановлення фактичних обставин справи та перевірки їх доказами суд має дослідити кожен оспорюваний договір, а також всі первинні документи, якими доводиться факт купівлі-продажу різних об`єктів нерухомого майна та підстави недійсності цих договорів.

Разом з цим, позивачем також заявлено чотири вимоги про скасування рішень приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем і Літош Валентиною Петрівною та скасування записів про право власності, а також 2 вимоги про знесення нежитлових приміщень.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про порушення позивачем при поданні позову вимог статті 173 ГПК України щодо об`єднання позовних вимог, оскільки у даному випадку заявлені Товариством позовні вимоги є окремими спорами, що не пов`язані між собою ні підставами виникнення, ні доказами, що підтверджують ці вимоги.

Крім того, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зауважили, що сумісний розгляд заявлених Товариством вимог вкрай ускладнюватиме вирішення спору в межах строків, встановлених ГПК України, та перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін.

Посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 12.02.2019 у справі №911/414/18, від 23.10.2019 у справі №902/434/19, від 22.04.2019 у справі №914/2191/18, від 31.10.2019 у справі №922/1359/19, від 02.12.2020 у справі №908/420/20, Судом відхиляються, оскільки зазначені висновки зроблені Судом з урахуванням інших фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній конкретній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 2 статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги Товариства та відмову у відкритті касаційного провадження на підставі частини 2 статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норм права господарськими судами є очевидними і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до положень частини 6 статті 293 ГПК України копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 234, 235, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №910/10537/23 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транселектромонтажбуд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.07.2023.

2. Копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

3. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді С. К. Могил

Є. В. Краснов