ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. Справа№ 910/1692/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Носик Б.М. за ордером;

від відповідача: з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 (повний текст складено 03.07.2023)

у справі №910/1692/23 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Корпорації "ТСМ Груп"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 1 973 782,21 грн

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Корпорації "ТСМ Груп"

про стягнення 42 120,00 грн

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03 липня 2023 року вимоги Корпорації "ТСМ ГРУП" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" 57 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням суду, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми процесуального права та неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки заявлена сума послуг не відповідає критеріям реальності та розумності, позивачем не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витрачених на їх виконанням, обсягом наданих послуг, ціною позову тощо.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване додаткове рішення без змін, посилаючись на те, що ним були надані всі необхідні та належні докази, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу; саме відповідач повинен доводити неспівмірність витрат, що ним не було зроблено; відповідач просить зменшити розмір витрат до 1000 грн, не наводячи жодних обґрунтувань вказаної ним суми; між сторонами розглядався ряд інших справ, в яких відповідач також просив зменшити розмір витрат до 1000 грн, однак Верховним Судом у задоволенні його касаційних скарг було відмовлено, зокрема у справі №910/1963/22; договором про надання правничої допомоги встановлено фіксований гонорар, який не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача. Також вказав, що очікуваний розмір витрат на правову допомогу при розгляді апеляційної скарги відповідача на додаткове рішення становить 8000,00 грн, докази яких будуть надані у встановленому порядку і строки.

18.10.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із систематичними повітряними тривогами у Миколаївській області і нестабільну роботу мережі Інтернет, що унеможливлює присутність представника в судовому засіданні.

За клопотанням представника позивача судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), ухвалив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2023 року Корпорація "ТСМ Груп" звернулась у Господарський суд міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", та, з врахуванням заяви про відмов у від частини позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача 1 905 792,61 грн, у тому числі: 971 280 грн основного боргу, 470 544,87 грн пені, 63 847,15 грн 3% річних, 400 120,59 грн інфляційних втрат коштів.

У позовній заяві позивач також вказав, що попередній розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складається із 29606,73 грн судового збору та 57000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В процесі розгляду справи відповідач подав зустрічну позовну заяву, у якій просив стягнути з позивача 42120,00 грн, у тому числі: 23220,00 грн пені та 18900,00 грн штрафу.

У відзиві на зустрічну позовну заяву позивач вказав, що у зв`язку із поданням зустрічного позову попередній розмір витрат на правову допомогу, вказаний у позовній заяві, збільшився на 12000,00 грн і становить наразі 69000,00 грн. Також позивач заявив, що надасть докази на підтвердження відповідного розміру витрат на правову допомогу відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 червня 2023 року первісний позов задоволено частково. З Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" стягнуто на користь Корпорації "ТСМ Груп" 971280,00 грн основного боргу, 177 882,24 грн пені, 63 742,42 грн 3 % річних, 400120,59 грн інфляційних втрат, 25 902,89 грн судового збору. Органу (особі), який здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 в справі № 910/1692/23, в порядку частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України нараховувати 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 25.01.2023 до моменту повної оплати основного боргу за такою формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума процентів річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих процентів з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Корпорації "ТСМ Груп". В задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено повністю. З Корпорації "ТСМ Груп" стягнуто на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 23 220,00 грн пені, 18 900,00 грн штрафу.

19.06.2023 позивач направив до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення по справі №910/1692/23 щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з відповідача 69 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

30.06.2023 від відповідача надійшли заперечення на заяву про розподіл судових витрат, в яких він вказав, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям реальності та розумності, тому, на думку відповідача, позивачем не доведено надання зазначених послуг та не надано доказів, що такі витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, з огляду на це відповідач просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 1 000,00 грн.

Оскаржуваним додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03 липня 2023 року вимоги Корпорації "ТСМ ГРУП" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" 57 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 57 000,00 грн за первісним позовом підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки такий розмір судових витрат доведений та документально обґрунтований, а в частині стягнення 12000,00 грн витрат слід відмовити, оскільки зустрічний позов у даній справі було задоволено повністю.

Однак, за наслідком розгляду апеляційних скарг позивача і відповідача постановою Північного апеляційного господарського суду від 19 жовтня 2023, було задоволено апеляційну скаргу позивача, змінено рішення Господарського суду міста Києва від 12 червня 2023 року у даній справі та повністю відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Згідно частини 14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вказаною постановою вирішено, у тому числі, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до положень ч.9 ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача повністю (за виключенням суми судового збору 1 019,84 грн, який був сплачений позивачем за позовну вимогу про стягнення штрафу, від якої він відмовився в процесі розгляду справи у суді першої інстанції), оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Додаткове рішення суду, яким вирішується питання про розподіл судових витрат, є похідним від основного рішення суду, тому зміна основного рішення суду є підставою для змінити додаткового рішення суду.

Щодо доводів відповідача, викладених у апеляційній скарзі на додаткове рішення суду, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у позовній заяві позивач вказав, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу може складає 57000,00 грн, а у відзиві на зустрічну позовну заяву вказав, що вказаний розмір збільшується на 12000,00 грн у зв`язку із поданням зустрічного позову.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.10.2023 у даній справі залишено без змін рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення первісного позову та відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у відзиві на зустрічний позов зробив відповідну заяву та у п`ятиденний строк з дня прийняття рішення судом першої інстанції направив заяву, в якій просив стягнути з відповідача 69 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами, а саме, у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Згідно ч.9 ст.129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки первісний позов було задоволено частково і у задоволенні зустрічного позову було відмовлено повністю, а спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який порушив умови договору в частині своєчасної оплати виконаних позивачем робіт, пов`язані з розглядом справи судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

За вимогами частин 5, 8 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з положеннями статті 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, просив зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами, до 1000 грн, посилаючись на те, що заявлена сума послуг не відповідає критеріям реальності та розумності, позивачем не надано доказів, які б довели, що його витрати є співмірними з виконаними адвокатом роботами, часом, витрачених на їх виконанням, обсягом наданих послуг, ціною позову тощо.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених ним судових витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- договір про надання правничої допомоги від 05.08.2021, укладеного між Адвокатським об`єднанням "ВІННЕРЛЕКС" та Корпорацією "ТСМ Груп" з Додатком №18 до цього Договору від 23.01.2023, в якому визначено фіксований розмір гонорару в сумі 57 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги по розгляду господарським судом заяви клієнта про стягнення заборгованості по договору №03/20 від 21.03.2020;

- рахунок на оплату правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 на суму 57 000 грн;

- платіжну інструкцію №772 від 02.02.2023 про сплату позивачем адвокатському об`єднанню суми 57 000,00 грн;

- додаткову угоду №1 до Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 від 16.03.2023, укладеної у зв`язку із поданням відповідачем по справі №910/1692/23 зустрічної позовної заяви і збільшенням обсягу необхідних дій, які має вчинити адвокатське об`єднання; з Додатком № 1 до цієї Додаткової угоди від 16.03.2023, в якому визначено фіксований розмір гонорару в сумі 69 000,00 грн за надання професійної правничої допомоги у справі №910/1692/23;

- рахунок на оплату правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги від 05.08.2021 на суму 12 000 грн;

- платіжну інструкцію № 852 від 20.03.2023 на суму 12 000,00 грн;

- акт приймання - передачі послуг від 13.06.2023 відповідно до Договору про надання правової допомоги від 05.08.2021 року, станом на 13.06.2023 року, з Додатком № 1 від 13.06.2023 (звіт про надану правничу допомогу станом на 13.06.2023) до цього Акту, згідно якого адвокатське об`єднання надало професійну правничу допомогу включно зі складанням позовної заяви, процесуальних заяв по справі та участі у судових зсіданнях, вартість наданих послуг (фіксований гонорар) - 69000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що правничу допомогу у справі позивачу надавала адвокат Вінниченко А.О., повноваження якої підтверджувались ордером від 31.01.2023 серії АІ №1343498, та якою підписувалась позовна заява, відповідь на відзив відповідача, відзив на зустрічну позовну заяву та інші процесуальні документи, а також адвокат Носик Б.М., повноваження якого підтверджувались ордером від 17.01.2023 серії АЕ №1174276, який приймав участь у судових засіданнях.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).

У постановах від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши поданий звіт про надану правничу допомогу станом на 13.06.2023, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвокатів є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатами роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а тому заявлені витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у повному обсязі у заявленій сумі 69000,00 грн та стягненню з відповідача на користь позивача

Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача на додаткове рішення суду не підлягає задоволенню, однак додаткове рішення суду, у зв`язку зі зміною судом апеляційної інстанції основного рішення, також підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" залишити без задоволення.

2. Змінити додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03 липня 2023 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"1. Вимоги Корпорації "ТСМ ГРУП" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "ЕНЕРГОАТОМ" (Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) на користь Корпорації "ТСМ ГРУП" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Ямська, буд. 72; ідентифікаційний код 37034171) - 69 000,00 грн (шістдесят дев`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

3. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ."

3. Справу повернути до Господарського суду міста Києва .

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02.11.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук