ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. Справа№ 910/6030/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - не з`явились

від відповідача - Міненко В.М.

розглянувши апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 р. (повний текст складено 02.06.2015 р.)

у справі № 910/6030/13 (суддя - Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення заборгованості у розмірі ,73 грн

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення ,73 грн, з яких: ,60 грн основного боргу за договором поставки природного газу теплопостачальним підприємствам № 06/09-2127 від 31.12.2009 р., 124091624,51 грн інфляційних втрат та 137945901,62 грн 3% річних.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного договору не здійснив повну оплату за поставлений ним природний газ, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 р. у справі № 910/6030/13 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково; стягнуто з Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" ,10 грн основного боргу, 137435981,28 грн 3% річних, 110641337,66 грн інфляційних втрат; провадження у справі в частині стягнення 45789957,50 грн припинено; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення 3% річних у розмірі 90000,00 грн та ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що у нього відсутня заборгованість у зв`язку із її списанням на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р., тому відсутні правові підстави для нарахування 3% річних.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 25.06.2015 р. апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" було прийнято до провадження. Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

У процесі розгляду даної справи ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 р. провадження у справі № 910/6030/13 зупинено до закінчення процесу реорганізації Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Разом з цим суд зазначає, що Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 910/6030/13 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 р. апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у справі № 910/6030/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/259/18 від 03.12.2018 р. у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6030/13.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6030/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., ОСОБА_1

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.12.2018 р. справу № 910/6030/13 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та роз`яснено учасникам справи, що апеляційне провадження у справі № 910/6030/13 зупинено відповідно до ухвали Київського апеляційного господарського суду від 18.01.2017 р.

На електронну адресу суду 24.05.2023 р. від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/6030/13.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1955/23 від 30.05.2023 р. у зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/6030/13.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 910/6030/13 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.06.2023 р. справу № 910/6030/13 за апеляційною скаргою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, поновити провадження у справі № 910/6030/13 та призначити її до розгляду на 04.07.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 р. оголошено перерву у справі № 910/6030/13 до 19.09.2023 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 р. оголошено перерву у справі № 910/6030/13 до 10.10.2023 р.

У судовому засіданні 10.10.2023 р. представник відповідача надав усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник позивача у судове засідання вкотре не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду скарги електронною поштою відповідно до ч. ч. 6, 7, 8 ст. 120 ГПК України та в порядку ч. 4 ст. 122 ГПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про поновлення провадження від 05.06.2023 р. оприлюднена у реєстрі 07.06.2023 р.

Доказів поважності відсутності вказаного представника суду не надано.

Також у матеріалах справи відсутні докази про те, що представник позивача був позбавлений можливості через будь-які перешкоди бути присутнім у судовому засіданні.

При цьому позивач не наполягав на обов`язковій участі його представника у судовому засіданні, відповідного клопотання від нього не було подано апеляційному суду.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

31.12.2009 р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - покупець) було укладено договір № 06/09-2127 поставки природного газу теплопостачальним підприємствам (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник передає покупцеві у 2010 році імпортований природний газ, за наявності його обсягів, для потреб підприємств теплоенергетики, теплових електричних станцій і централей та котелень промислових підприємств, зокрема блочних (модульних) котелень (в обсягах, що використовуються на виробництво теплової енергії для бюджетних установ та організацій та інших споживачів), надалі споживачі, а покупець зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору постачальник передає покупцеві у 2010 році природний газ в обсязі до 1859,5 млн. куб. м., у тому числі по кварталах.

Як передбачено п. 4.1 договору, ціна за 1000 куб. м. газу становить 2014,25 грн, без урахування збору до затвердженого тарифу на природний газ у вигляді цільової надбавки, тарифів на його транспортування, розподіл і постачання, крім того, ПДВ - 20% - 402,85 грн, ціна газу разом з ПДВ - 2417,10 грн.

У відповідності до п. 5.1 договору розрахунки за газ та послуги з його транспортування покупець здійснює грошовими коштами в національній валюті України шляхом перерахування на рахунок постачальника протягом місяця, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок проводиться покупцем на підставі акту приймання-передачі газу не пізніше 25 (двадцять п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Договір вважається укладеним з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, діє в частині поставки газу з 1 січня 2010 року до 31 грудня 2010 року, а в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення. (п. 10.1 договору).

На виконання умов укладеного договору, позивач протягом січня 2010 року - грудня 2010 року поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму ,79 грн, що підтверджується актами прийому-передачі газу за вказаний період, а саме:

- № 01/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.01.2010 р. на суму ,58 грн;

- № 02/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б-1 від 28.02.2010 р. на суму 3076200,00 грн;

- № 02/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 28.02.2010 р. на суму 986811084,44 грн;

- № 03/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.03.2010 р. на суму 837833325,10 грн;

- № 04/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 30.04.2010 р. на суму 225079736,27 грн;

- № 05/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.05.2010 р. на суму 33469004,67 грн;

- № 06/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 30.06.2010 р. на суму 25357 931,44 грн;

- № 07/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.07.2010 р. на суму 19030228,96 грн;

- № 08/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.08.2010 р. на суму 24595303,63 грн;

- № 09/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 30.09.2010 р. на суму 91616539,97 грн;

- № 10/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.10.2010 р. на суму 546187911,18 грн;

- № 11/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 30.11.2010 р. на суму 718898658,23 грн;

- № 12/10-НГУ-ІМП/ТКЕ-Б від 31.12.2010 р. на суму ,32 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідач, на думку позивача, в порушення умов укладеного договору, свої зобов`язання щодо повної оплати вартості природного газу не виконав, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Як передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ст. 662 ЦК України).

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як передбачено ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З апеляційної скарги відповідача вбачається, що останній не погоджується з рішенням суду першої інстанції тільки в частині стягнення 3% річних у розмірі 90000,00 грн.

Доводи скаржника обгрунтовані тим, що у нього відсутня заборгованість у зв`язку із її списанням на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» від 12.05.2011 р., тому відсутні правові підстави для нарахування 3% річних.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» дія цього Закону поширюється на підприємства незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електричну енергію, надають послуги з диспетчерського управління об`єднаною енергетичною системою України, суб`єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом, Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" та її дочірні підприємства ДК "Газ України", ДК "Укртрансгаз", ДК "Укргазвидобування", ДАТ "Чорноморнафтогаз" та ДП "Енергоринок".

Згідно з п. п. 2.1, 2.2 ст. 2 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» на умовах, визначених цим Законом, підлягають списанню заборгованість ДК "Газ України" перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (у тому числі реструктуризована) списується в межах сум, списаних підприємствам, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, і суб`єктам господарювання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом, перед ДК "Газ України"; заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (три відсотки річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам, визначеним у статті 1 цього Закону, на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 1 січня 1997 року по 1 січня 2011 року, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Як передбачено ст. 3 Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та діє до 30 червня 2012 року.

Постановою Кабінету міністрів України від 08.08.2011 р. № 894 затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію.

Відповідно до п. 4 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію обсяг заборгованості (у тому числі реструктуризованої) за природний газ визначається з урахуванням вимог законодавства з питань інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, документів та розрахунків і списується: учасниками процедури списання, що здійснюють постачання природного газу за регульованим тарифом або виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, перед Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - у сумах, що обліковуються в бухгалтерському обліку таких учасників; Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" - у сумах, що обліковуються в її бухгалтерському обліку, включаючи заборгованість ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію.

За п. 6 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов`язково входить керівник такого учасника як голова комісії та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу.

Як передбачено п. 8 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, учасники процедури списання подають протягом 10 днів після затвердження зазначеного в пункті 6 цього Порядку протоколу, але не пізніше 31 грудня 2011 року кредиторам інформацію про суми списаної заборгованості (основної суми заборгованості, пені, штрафних та фінансових санкцій) в розрізі договорів щодо постачання природного газу, а також видів заборгованості.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" здійснює списання заборгованості (у тому числі реструктуризованої) перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" в межах сум, списаних компанією "Газ України" учасникам процедури списання, зазначеним у пункті 4 цього Порядку, та заборгованості ліквідованих підприємств, що виробляють, транспортують і постачають теплову енергію, та надсилає їй щомісяця повідомлення про суму списаної таким учасникам заборгованості та суму заборгованості, що підлягає списанню у бухгалтерському обліку Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України". Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надсилає протягом семи днів після списання заборгованості Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" повідомлення про суми списаної заборгованості в розрізі договорів щодо постачання природного газу, що є підставою для такого списання в бухгалтерському обліку зазначених компаній (п. 9 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію).

У відповідності до п. 3 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію учасники процедури списання протягом 30 днів після закінчення строку дії Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" проводять звіряння розрахунків і підписують відповідні акти станом на 31 грудня 2011 року, в яких фіксується сума заборгованості, що обліковується в їх бухгалтерському обліку після списання заборгованості.

Так, у матеріалах справи відсутній протокол комісії учасника процедури списання заборгованості, створення якої передбачено пунктом 6. Порядку, на підставі якого здійснюється узгодження сум, що підлягають списанню, тому відповідач позбавлений права здійснити списання заборгованості перед позивачем на підставі Закону України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію», відтак відсутні правові підстави для припинення зобов`язання між сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Під час розгляду справи місцевим судом відповідач просив суд застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.02.2010 р. по 27.03.2010 р.

Згідно з ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Як передбачено ч. 1 ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. ч 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Вбачається, що позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 137945901,62 грн 3% річних за період з 26.02.2010 р. по 19.03.2013 р., у той час як загальний строк позовної давності становить три роки.

Отже, оскільки позивач звернувся до суду із позовом 27.03.2013 р., тому початком періоду нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України повинно бути 27.03.2010 р.

Таким чином, за період з 26.02.2010 р. по 26.03.2010 р. позивачем було пропущено строк позовної давності для нарахування 3% річних та інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з перерахунком суду першої інстанції, відповідно до якого задоволенню підлягають 3% річних в розмірі 137435981,28 грн та інфляційні втрати в розмірі 110641337,66 грн за період з 27.03.2010 р. по 19.03.2013 р.

Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 р. у справі № 910/6030/13 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 р. у справі № 910/6030/13 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Дочірню компанію "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.11.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран