ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Справа № 915/674/23

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Жиган А.О.,

представника прокуратури: Григорян Е.Г.,

представника позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився,

представників третіх осіб: не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: керівника Первомайської окружної прокуратури (55213, Миколаївська обл., м.Первомайськ, вул.Івана Виговського, буд.18; адреса ел.пошти: ) в інтересах держави

в особі: Миколаївської обласної державної адміністрації (54001, м.Миколаїв, вул.Адміральська, буд.22; ідент.код 00022579; адреса ел.пошти: ),

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м.Миколаїв, просп.Миру, буд.34; ідент.код 39825404; адреса ел.пошти: ),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" (01601, м.Київ, вул.Руставелі Шота, буд.9А; ідент.код 44768034),

2) Філія "Врадіївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (адреса за ЄДР: 56341, Миколаївська обл., Первомайський р-н, Врадіївська ТГ, с.Новопавлівка, вул.Лісова, буд.26; адреса для листування: 56341, Миколаївська обл., Первомайський р-н, смт.Врадіївка, вул.Правди, буд.46; ідент.код ВП 45137713; адреса ел.пошти: ),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

Мигіївська сільська рада (55223, Миколаївська обл., Первомайський р-н, с.Мигія, вул.Первомайська, буд.50; ідент.код 04376937; адреса ел.пошти: ),

про: визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, скасування державної реєстрації земельних ділянок,-

в с т а н о в и в:

Керівник Первомайської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з наступними вимогами:

1) визнати незаконним і скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 №4334/0/14-19-СГ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 232,8816 га, в частині формування земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047;

2) скасувати вчинену 20.06.2019 у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2043 площею 7,7044 га, розташованої в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області;

3) скасувати вчинену 20.06.2019 у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2047 площею 25,4498 га, розташованої в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

Разом з позовною заявою керівник Первомайської окружної прокуратури звернувся до суду з заявою про забезпечення такого позову.

Ухвалою суду від 17.05.2023 задоволено заяву керівника Первомайської окружної прокуратури про забезпечення позову. Накладено арешти на земельну ділянку площею 7,7044 га за кадастровим номером :03:000:2043 та на земельну ділянку 25,4498 га за кадастровим номером :03:000:2047, які розташовані в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, та заборонено органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо таких земельних ділянок (у тому числі, у разі їх поділу чи об`єднання з іншими ділянками. Заборонено Мигіївській сільській раді вчиняти із земельною ділянкою площею 7,7044 га за кадастровим номером :03:000:2043 та із земельною ділянкою площею 25,4498 га за кадастровим номером :03:000:2047, які розташовані в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, дії, спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання з іншими земельними ділянками, укладати договори, вчиняти інші правочини щодо таких земельних ділянок.

Ухвалою суду від 08.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 08.06.2023.

Миколаївська обласна державна адміністрація (позивач) у письмових поясненнях від 17.05.2023 підтримує позовні вимоги прокурора в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у відзиві, який надійшов до суду 23.05.2023, заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову.

08.06.2023 судом відкладено підготовче засідання на 20.07.2023.

13.07.2023 від Філії «Врадіївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до суду надійшло клопотання, в якому заявник просив суд залучити його до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, обґрунтовуючи таке клопотання тим, що фактично землі, стосовно яких виник спір, відносяться до земель лісогосподарського призначення Первомайського району Миколаївської області та закріплені за Філією «Врадіївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».

Ухвалою від 20.07.2023 судом залучено Філію «Врадіївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, та відклав розгляд справи на 21.08.2023.

Філія «Врадіївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (третя особа) у письмовій заяві від 10.08.2023 підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Ухвалою суду від 21.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.10.2023.

02.10.2023 судом відкладено розгляд справи на 19.10.2023.

Учасники справи явку повноважних представників, окрім представника прокуратури, у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник прокуратури в ході розгляду справи та в судовому засіданні 19.10.2023 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Господарським судом також враховано, що явка представників учасників справи не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до п.2) ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомленні про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі, зокрема повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представників учасників справи.

У судовому засіданні 19.10.2023 судом підписано вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру) від 21.02.2019 за №59 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» (т.1 а.с.50), зi змінами внесеними наказом Держгеокадастру від 13.05.2019 за №129 (т.1 а.с.51-55), наказано, зокрема, провести у 2019 році захід з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території областей України, зокрема й Миколаївської області, (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 за №4334/0/14-19-СГ (т.1 а.с.25) затверджено Технічну документацію iз землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) та в межах території Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 232,8816 га (далі - Технічна документація iз землеустрою) (т.1 а.с.26-49).

З витягів з Державного земельного кадастру від 02.12.2020 (т.1 а.с.58-67) вбачається, що на підставі такої Технічної документації із землеустрою сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2043 площею 7,7044 га та :03:000:2047 площею 25,4498 га, які розташовані в межах колишньої Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, правонаступником якої є - Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області.

З Технічної документації із землеустрою вбачається, що спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 площею 7,7044 га та :03:000:2047 визначені як землi запасу сільськогосподарського призначення державної власності (т.1 а.с.34,35).

За інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання, яка міститься в листі від 30.11.2020 за №767 (т.1 а.с.81,82), спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 накладаються на землі державного лісового фонду квартали 39, 46 Первомайського лісництва Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство».

За інформацією Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», яка міститься в листі від 19.01.2021 за №38 (т.1 а.с.68,69), спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 станом на 20.06.2019 та станом на дату надання відповіді входять в межі земель державного лісового фонду, що також підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЯЯ №193558 від 06.06.2012 (т.1 а.с.75) та матеріалами лісовпорядкування 2013 року (т.1 а.с.76-78), оскільки були погоджені у 2001 році з Романовобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, Первомайською районною радою Миколаївської області та Миколаївською обласною радою за рішенням від 20.12.2001 за №12 (т.1 а.с.70-73), а площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2043 становить 7,7 га, а з кадастровим номером :03:000:2047 становить 25,44 га.

Обставини накладення спірних земельних ділянок за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 на землі лісового фонду також підтверджується інформацією Миколаївського обласного управлінням лісового та мисливського господарства, наведеною у листі від 25.01.2021 за №66 (т.1 а.с.79).

Прокурор стверджує, що вказані обставини свідчать про те, що спірні земельні ділянки на час їх інвентаризації та на теперішній час частково належать до земель державного лісового фонду та не вилучались з постійного користування Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство». Техдокументація iз землеустрою щодо інвентаризації земель виготовлена та затверджена з порушенням вимог закону, так як при її формуванні безпідставно включено до складу земель сільськогосподарського призначення землі лісового фонду, право постійного користування на які не припинено у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Кpiм того, прокурор вважає, що при проведені інвентаризації земель допущено порушення земельного законодавства щодо зміни цільового призначення спірних земельних ділянок, оскільки, повноваження щодо зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення, що перебувають у державній власності та вилучення лісів для нелісогосподарських потреб, станом на момент виникнення спірних правовідносин, належало виключно до компетенції Кабінету Міністрів України, яким не приймалось жодних рішень про зміну цільового призначення, вилучення або припинення права Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» на постійне користування спірними земельними ділянками, на підтвердження чого прокурором надано лист Кабінету Міністрів України від 13.02.2023 за №3246/0/2-23 (т.1 а.с.80).

До того ж, прокурор вказує, що головою Миколаївської обласної державної адміністрації не видавалось розпорядження про вилучення з постійного користування Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» спірних земельних ділянок або припинення права постійного користування такого підприємства такими земельними ділянками чи про зміну їх цільового призначення, на підтвердження чого прокурором надано лист Миколаївської обласної державної адміністрації від 19.01.2021 за №05-67/229/5-21 (т.1 а.с.86).

Прокурор стверджує, що право державної власності на спірні землі, які перебувають у постійному користуванні державного підприємства, не могло припинитися внаслідок прийняття рішення органом виконавчої влади, який відповідно до своєї компетенції не був наділений повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками лісового фонду.

За інформацією Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, яка міститься в листі від 25.01.2021 за №66 (т.1 а.с.79), спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, використовуються для ведення лісового господарства, жодних погоджень щодо їх вилучення чи припинення права постійного користування, зміни цільового призначення управлінням не надавалось.

Згідно інформації Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», яка міститься в листі від 19.01.2021 за №38 (т.1 а.с.68,69), таке державне підприємство не надавало жодної відмови, згоди на вилучення або відведення земельної ділянки площею 43,12 га, за рахунок якої сформовано спірні земельні ділянки, у власність інших ociб.

Прокурор вказує, що не дивлячись на допущені при інвентаризації земель порушення, Технічна документація все ж таки затверджена оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 за №4334/0/14-19-СГ.

Прокурор вважає, що саме внаслідок такої інвентаризації та реєстрації на підставі неї спірних земельних ділянок у державному земельному кадастрі, останні віднесені до земель сільськогосподарського призначення, тобто фактично припинено право постійного користування Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» на вказані землі та змінено їх цільове призначення із лісогосподарського на сільськогосподарське, чим порушено вимоги статей 20, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Прокурор стверджує, що оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 за №4334/0/14-19-СГ технічну документацію iз землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовані спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2043, :03:000:2047 віднесені до земель сільськогосподарського призначення в односторонньому та позасудовому порядку, затверджено з перевищенням наданих такому органу законом повноважень, внаслідок чого незаконно вилучено поза волею належного розпорядника - Держави в oco6i Кабінету Міністрів України - та постійного землекористувача Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» спірні земельні ділянки в межах їх накладення на землі державного лісового фонду з земель лісогосподарського призначення зі зміною їх цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення (землі запасу). Як наслідок, дійсний власник i землекористувач таких земель лісогосподарського призначення позбавлені можливості розпоряджатися i користуватися ними відповідно до вимог чинного законодавства, а отже вбачається порушення інтересів Держави у сфері охорони i раціонального використання земель лісогосподарського призначення, які підлягають судовому захисту, шляхом визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 №4334/0/14-19-СГ, в частині формування спірних земельних ділянок, та скасування вчиненої на підставі такого наказу у Державному земельному кадастрі державної реєстрації таких земельних ділянок, оскільки спірні земельні ділянки майже повністю входять до земель державного лісового фонду, що позбавляє можливості вимагати їх витребування (чи повернення) у власність Держави в oco6i Миколаївської обласної державної адміністрації, яка на даний час є розпорядником земельних ділянок лісогосподарського призначення державної власності, так як окремо ділянки лісогосподарського призначення не сформовані.

При цьому, прокурор вважає, що формування Миколаївською обласною державною адміністрацією земель лісового фонду в частині їх накладення на вже сформовані спірні земельні ділянки, як землі сільськогосподарського призначення, державна реєстрація яких не скасована, є неможливим, з огляду на існування цих ділянок у встановлених межах та набуття на них прав комунальної власності.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що специфічна інформація щодо встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їх меж, розмірів, яка становить зміст технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, як результат роботи спеціаліста, не може бути оцінена на предмет «правильності» посадовими особами Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області під час вирішення питання щодо затвердження технічної документації iз інвентаризації земель в силу того, що останні такими знаннями та навичками не володіють.

Відповідач вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області мало «легітимні (законні) очікування» щодо належного виконання обов`язків за договором ДП «Центр державного земельного кадастру», а саме щодо отримання інформації пов`язаної iз специфікою роботи інженерів-землевпорядників під час проведення інвентаризації, оскільки не безпідставно Урядом України на державному piвнi безальтернативно визначено саме цей суб`єкт, як єдино можливого одержувач бюджетних коштів за здійснення заходів щодо проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах об`єднаних територіальних громад.

Відповідач наголошує, що прийняття оспорюваного наказу - є результатом дій Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, вчинюваних згідно законодавчо визначеного алгоритму. Такий наказ не є самоініційованим актом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Спірний наказ прийнятий з метою дотримання виконавської дисципліни відносно розпорядчих актів вищестоящих суб`єктів законодавчої влади, які на момент їх виконання Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області були чинними i не оспорювалися до суду. Прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області оспорюваного наказу не спричинило настання прав та обов`язків, оскільки за своєю суттю не є рішенням уповноваженого органу, у розумінні статей 116 та 117 Земельного кодексу України, на підставі якого заінтересовані особи набувають право власності або право постійного користування земельною ділянкою.

Відповідач вказує, що станом на момент здійснення державної реєстрації спірних земельних ділянок у державного кадастрового реєстратора були відсутні, встановленні Законом України «Про державний земельний кадастр» та Порядком ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2021 за №1051, підстави для відмови у їх державній реєстрації, при цьому, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту, а державна реєстрація земельної ділянки - є лише внесенням до Державного земельного кадастру відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

За приписами ст.13 Конституції України, земля, надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності українського народу.

Статтею 14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, яке перебуває під особливою охороною держави.

Згідно ст.1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством i за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України становлять лісовий фонд України i перебувають під охороною держави.

Статтею 324 Цивільного кодексу України, встановлено, що від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.

Згідно ч.1 ст.149 Земельного кодексу України, земельні ділянки, надані у постійне користування iз земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради Miністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статі 150 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

На підставі наведеного, суд вбачає, що Миколаївська обласна державна адміністрація є розпорядником земельних ділянок державної власності, зокрема, і лісогосподарського призначення.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абз.1,2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч.ч.4,5 ст.53 ГПК України).

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом "jura novit curia" ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Конституційний Суд України у рішенні від 08.04.1999 у справі №1-1/99 вказує, що "інтереси держави" є оціночним поняттям. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або Інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної,' екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Під представництвом інтересів держави в суді треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України повноваження, вчиняє процесуальні дії з метою захисту інтересів держави.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суд вказує, що Миколаївська обласна державна адміністрація мала право звернутися до суду за захистом порушеного права, як розпорядник земель державного лісового фонду, однак, як стверджує прокурор та не заперечує позивач, заходів до усунення порушень законодавства дотепер Миколаївською обласною державна адміністрація не вжито.

За такого, суд вважає, що в даному випадку прокурором доведено наявність державного інтересу, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що Первомайською окружною прокуратурою було скеровано до Миколаївської обласної державної адміністрації листи від 15.01.2021 за №35-136вих-21 та від 08.02.2023 за №54-613вих-23 (т.1 а.с.84,85,87-89), в яких, зокрема, прокуратурою звернуто увагу на необхідність вжиття облдержадміністрацією, як розпорядником земель державного лісового фонду, заходів до скасування оспорюваного наказу.

Водночас, Миколаївська обласна державна адміністрація листом від 15.02.2023 за №05-67/321/5-23 (т.1 а.с.90) повідомила прокуратуру про відсутність наміру самостійно звернутись з відповідним позовом до суду через відсутність у кошторисі витрат коштів на сплату судового збору та не заперечувала щодо пред`явлення органами прокуратури позову з метою захисту інтересів держави та усунення виявлених порушень чинного законодавства.

Судом прийнято до уваги, що про подачу позовної заяви прокуратурою попередньо повідомлено Миколаївську обласну державну адміністрацію (Миколаївську обласну військову адміністрацію) листом від 13.04.2023 за №54-1776вих-23 (т.1 а.с.96).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, про наявність підстав для пред`явлення позову прокурором в інтересах держави в ocoбi Миколаївської обласної державної адміністрації.

За приписами ч.1 ст.13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст.3 Земельного кодексу України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Розпорядженням Кабінету Miнicтpiв України від 31.01.2018 за №60-р Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 доручено забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастру) від 21.02.2019 за №59 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» (т.1 а.с.50), зi змінами внесеними наказом Держгеокадастру від 13.05.2019 за №129 (т.1 а.с.51-55), наказано, зокрема, провести у 2019 році захід з інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території областей України, зокрема й Миколаївської області, (несформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, відомості про які відсутні у Державному земельному кадастрі).

Постановою Кабінету Miнicтpiв України від 23.05.2012 за №513 затверджено Порядок проведення інвентаризації земель, який втратив чинність на підставі постанови Кабінету Miнicтpiв України від 05.06.2019 за №476, однак діяв на момент розроблення Технічної документації iз землеустрою.

Пунктом 7 Порядку проведення інвентаризації земель було встановлено, що вихідними даними для проведення інвентаризації земель є: матеріали з Державного фонду документації із землеустрою; відомості з Державного земельного кадастру в паперовій та електронній формі, у тому числі Поземельної книги; книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; файлів обміну даними про результати робіт із землеустрою; містобудівна документація, затверджена в установленому законодавством порядку; планово-картографічні матеріали, в тому числі ортофотоплани, складені за результатами виконання робіт відповідно до Угоди про позику (Проект "Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру") між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку або підтверджують сплату земельного податку; матеріали, підготовлені за результатами обстеження земельних ділянок щодо їх якісного стану.

Під час проведення інвентаризації земель використовуються матеріали аерофотозйомки, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Пунктом 26 Порядку проведення інвентаризації земель було встановлено, що за результатами проведення інвентаризації земель виконавцем робіт розробляється технічна документація, склад якої встановлений статтею 57 Закону України «Про землеустрій».

Згідно п.7 Розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр», в редакції чинній станом на дату затвердження відповідачем Технічної документації із землеустрою - 02.07.2019, до державної реєстрації права державної чи комунальної власності на земельні ділянки формування земельних ділянок за рахунок земель державної та комунальної власності, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певних категорій може здійснюватися на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель.

Пунктом 30 Порядку проведення інвентаризації земель було встановлено, що відомості, отримані в результаті інвентаризації земель, підлягають внесенню до Державного земельного кадастру відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 за №1051.

Згідно ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», в редакції чинній станом на дату затвердження відповідачем Технічної документації із землеустрою - 02.07.2019, до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки, зокрема, про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 за №4334/0/14-19-СГ (т.1 а.с.25) затверджено Технічну документацію iз землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) та в межах території Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 232,8816 га (далі - Технічна документація iз землеустрою) (т.1 а.с.26-49).

З витягів з Державного земельного кадастру від 02.12.2020 (т.1 а.с.58-67) вбачається, що на підставі такої Технічної документації із землеустрою сформовано та зареєстровано у Державному земельному кадастрі, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2043 площею 7,7044 га та :03:000:2047 площею 25,4498 га, які розташовані в межах колишньої Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, правонаступником якої є - Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області.

З Технічної документації із землеустрою вбачається, що спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 площею 7,7044 га та :03:000:2047 визначені як землi запасу сільськогосподарського призначення державної власності (т.1 а.с.34,35).

За інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання, яка міститься в листі від 30.11.2020 за №767 (т.1 а.с.81,82), спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 накладаються на землі державного лісового фонду квартали 39, 46 Первомайського лісництва Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство».

За інформацією Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», яка міститься в листі від 19.01.2021 за №38 (т.1 а.с.68,69), спірні земельні ділянки за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 станом на 20.06.2019 та станом на дату надання відповіді входять в межі земель державного лісового фонду, що також підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ЯЯ №193558 від 06.06.2012 (т.1 а.с.75) та матеріалами лісовпорядкування 2013 року (т.1 а.с.76-78), оскільки були погоджені у 2001 році з Романовобалківською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, Первомайською районною радою Миколаївської області та Миколаївською обласною радою за рішенням від 20.12.2001 за №12 (т.1 а.с.70-73), а площа накладення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2043 становить 7,7 га, а з кадастровим номером :03:000:2047 становить 25,44 га.

Обставини накладення спірних земельних ділянок за кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 на землі лісового фонду також підтверджується інформацією Миколаївського обласного управлінням лісового та мисливського господарства, наведеною у листі від 25.01.2021 за №66 (т.1 а.с.79).

Пунктом 2 Порядку проведення інвентаризації земель було встановлено, що інвентаризація земель проводиться з метою, зокрема, здійснення контролю за використанням і охороною земель; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою.

Згідно ст.35 Закону України «Про землеустрій», в редакції чинній станом на дату затвердження відповідачем Технічної документації із землеустрою - 02.07.2019, інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Тобто, проведення інвентаризації земель покликано встановити наявність та обсяг прав на відповідні земельні ділянки.

Сама ж технічна документація iз землеустрою щодо проведення інвентаризації земельних ділянок - це сукупність технічних завдань, пояснювальних записок, текстових та графічних матеріалів, погоджених та затверджених в установленому законом порядку, на підставі яких органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування реалізують власну компетенцію, приймаючи рішення про внесення земель до відповідної категорії у разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії.

Подібного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 21.12.2020 по справі №0640/4231/18.

За приписами ст.19 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, землі України за основним цільовим призначенням поділялись на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

За приписами ст.20 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч.2 ст.19 Земельного кодексу України).

Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ч.7 ст.19 Земельного кодексу України).

До того ж, згідно приписів ст.57 Лісового кодексу України, зміна цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства, провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земельних ділянок у власність або надання у постійне користування відповідно до Земельного кодексу України.

Крім того, за приписами ч.1 ст.149 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", крім випадків, визначених частинами п`ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (ч.9 ст.149 Земельного кодексу України).

З листа Кабінету Міністрів України від 13.02.2023 за №3246/0/2-23 (т.1 а.с.80) вбачається, що таким органом не приймалось жодних рішень про зміну цільового призначення, вилучення або припинення права Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» на постійне користування спірними земельними ділянками.

До того ж, з листа Миколаївської обласної державної адміністрації від 19.01.2021 за №05-67/229/5-21 (т.1 а.с.86) вбачається, що головою Миколаївської обласної державної адміністрації не видавалось розпорядження про вилучення з постійного користування Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» спірних земельних ділянок або припинення права постійного користування такого підприємства такими земельними ділянками чи про зміну їх цільового призначення.

За приписами ст.141 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою є однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно ч.3 ст.142 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

За інформацією Миколаївського обласного управління лісового та мисливського господарства, яка міститься в листі від 25.01.2021 за №66 (т.1 а.с.79), спірні земельні ділянки відносяться до земель лісогосподарського призначення, використовуються для ведення лісового господарства, жодних погоджень щодо їх вилучення чи припинення права постійного користування, зміни цільового призначення управлінням не надавалось.

Згідно інформації Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», яка міститься в листі від 19.01.2021 за №38 (т.1 а.с.68,69), таке державне підприємство не надавало жодної відмови, згоди на вилучення або відведення земельної ділянки площею 43,12 га, за рахунок якої сформовано спірні земельні ділянки, у власність інших ociб.

За таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора про те, що спірні земельні ділянки на час їх інвентаризації та на теперішній час частково належать до земель державного лісового фонду та не вилучались з постійного користування Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», а Техдокументація iз землеустрою щодо інвентаризації земель виготовлена та затверджена з порушенням вимог закону, так як при її формуванні безпідставно включено до складу земель сільськогосподарського призначення землі лісового фонду, право постійного користування на які не припинено у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Такі обставини відповідачем не запереченні та належними, допустимими доказами не спростовані.

Відповідно до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Тобто, розпорядником земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів у Миколаївській області на момент підписання спірного наказу про затвердження Техдокументації iз землеустрою був відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області.

Натомість, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 за №1423-Х1, який набрав чинності 27.05.2021, внесено зміни до Земельного кодексу України стосовно повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками, якими розширено права органів місцевого самоврядування.

Так, Розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, за яким з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук) (підпункт а); лісогосподарського призначення (підпункт в); а також визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті (підпункт е).

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки (абз.9 п.24 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України).

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом (абз.10 п.24 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України).

З метою приведення у відповідність до наведених вище норм, було внесено зміни до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України в частині надання сільським, селищним, міським радам повноважень передавати земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора, що за результатами інвентаризації спірні земельні ділянки, які перебували у постійному користуванні Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», незаконно вибули з постійного користування такого підприємства, так як щодо таких земель не було застосовано положення пп.а) п.24 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України, а тому такі землі відповідно до закону набули статусу земель комунальної власності, розпорядником яких стала Мигіївська сільська рада Первомайського району Миколаївської області.

Пунктом 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.02.2010 за №318-р «Деякі питання збереження об`єктів державної власності», державному комітетові із земельних ресурсів разом із заінтересованими центральними органами виконавчої влади та іншими суб`єктами управління об`єктами державної власності, у тому числі Національними та галузевими академіями наук, вказано не допускати погодження документів, прийняття рішень, на підставі яких може здійснюватися відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, установам та організаціям (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, що підлягають приватизації, та земельних ділянок, відчуження яких здійснюється для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності), до законодавчого врегулювання питання щодо визначення порядку їх відчуження.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За загальними приписами статей 16, 21 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання незаконними рішень органів державної влади.

Статтею 155 Земельного кодексу України унормовано, що у paзi видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За таких обставин, суд погоджується з доводами прокурора, що оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 за №4334/0/14-19-СГ технічну документацію iз землеустрою щодо інвентаризації земель, на підставі якої сформовані спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:2043, :03:000:2047 віднесені до земель сільськогосподарського призначення в односторонньому та позасудовому порядку, затверджено з перевищенням наданих такому органу законом повноважень, внаслідок чого незаконно вилучено поза волею належного розпорядника - Держави в ocoбi Кабінету Міністрів України та постійного землекористувача - Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство» спірні земельні ділянки в межах їх накладення на землі державного лісового фонду з земель лісогосподарського призначення зі зміною їх цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення (землі запасу).

Як наслідок, дійсний власник i землекористувач таких земель лісогосподарського призначення позбавлені можливості розпоряджатися i користуватися ними відповідно до вимог чинного законодавства, а отже вбачається порушення інтересів Держави у сфері охорони i раціонального використання земель лісогосподарського призначення, які підлягають судовому захисту, шляхом визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 №4334/0/14-19-СГ в частині формування спірних земельних ділянок.

Такі обставини відповідачем не запереченні та належними, допустимими доказами не спростовані.

За приписами ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до Державного земельного кадастру включаються відомості про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) земельних ділянок.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

За приписами абз.2 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Відповідно до абз.4 ч.10 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

За змістом ч.13 ст.79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Таким чином, скасування у судовому порядку державної реєстрації земельної ділянки має супроводжуватися скасуванням рішення, яким затверджено документацію на підставі якої сформовано відповідну земельну ділянку.

Згідно ч.6 ст.16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Відповідно до ч.4 ст.25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», поземельна книга закривається у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Згідно ст.6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до приписів ч.2 ст.7 Закону України «Про Державний земельний кадастр», до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, зокрема, належать ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст; здійснення державної реєстрації меліоративних мереж, складових частин меліоративних мереж, земельних ділянок, обмежень у їх використанні; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Згідно п.1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 21.05.2021 №248, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Відповідно до п.4 такого Положення, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку, здійснює державну peєcтрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації, веде поземельні книги та видає витяги iз Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

З наведеного вбачається, що уповноваженим органом на скасування державної peєcтрації спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047 - є Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так i від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у cпociб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтepecy, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових зacoбів захисту.

Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18.

Оскільки, як встановлено вище, спірні земельні ділянки майже повністю входять до земель державного лісового фонду, то вказане позбавляє можливості вимагати їх витребування (чи повернення) у власність держави в ocoбi Миколаївської обласної державної адміністрації, так як окремо ділянки лісогосподарського призначення не сформовані.

При цьому, формування Миколаївською обласною державною адміністрацією земель лісового фонду в частині їх накладення на вже сформовані cпipнi земельні ділянки, як землі сільськогосподарського призначення, державна реєстрація яких не скасована, є неможливим, з огляду на існування цих ділянок у встановлених межах та набуття на них прав комунальної власності.

З огляду на таке, суд приходить до висновку, що прокурором обрано ефективний cпociб захисту порушених інтересів Держави у спірних правовідносинах, який узгоджується з приписами статті 16 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України, шляхом визнання незаконним та скасування рішення органу виконавчої влади та скасування державної реєстрації земельних ділянок, як об`єктів цивільних прав.

Суд вважає, що задоволення саме таких позовних вимог матиме наслідком відновлення права постійного користування Філією "Врадіївське лісове господарство" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", яке є правонаступником Державного підприємства «Врадіївське лісове господарство», спірними земельними ділянками державного лісового фонду України, оскільки такі землі дотепер на підставі матеріалів лісовпорядкування та державного акту рахуються як землі лісогосподарського призначення державної власності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача, а саме підлягає стягненню на користь Миколаївської обласної прокуратури.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 02.07.2019 №4334/0/14-19-СГ про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Романовобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області загальною площею 232,8816 га, в частині формування земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:2043 та :03:000:2047.

3. Скасувати вчинену 20.06.2019 у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2043 площею 7,7044 га, розташованої в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

4. Скасувати вчинену 20.06.2019 у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:2047 площею 25,4498 га, розташованої в межах території Мигіївської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

5. Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області (54034, м.Миколаїв, просп.Миру, буд.34; ідент.код 39825404) на користь Миколаївської обласної прокуратури (54001, м.Миколаїв, вул.Спаська, буд.28; ідент.код 02910048; банк ДКСУ м.Києва, р/р UA0000340) 8052,0 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 року.

Суддя М.В.Мавродієва