ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/324/23
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №5

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Богатиря К.В.,

секретар судового засідання Андрущенко В.В.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Аксьонов М.В., у порядку самопредставництва;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області

від 24 липня 2023 року (повний текст складено 03.08.2023)

у справі №915/324/23

за позовом: Фізичної особи-підприємця Поповича Василя Ярославовича

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 772 472,91 грн., -

суддя суду першої інстанції: Мавродієва М.В.,

місце винесення рішення: м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 14, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 30.10.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець (ФОП) Попович Василь Ярославович (позивач) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просив стягнути з Відокремленого підрозділу Південноукраїнська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (відповідач, «Південноукраїнська АЕС», ДП НАЕК «Енергоатом») 772 472,91 грн., у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №53-123-01-20-06634 від 14.12.2020.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати у сумі 38 487,09 грн., з яких: 11 587,09 грн. - судовий збір та 26 900,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. При цьому, попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу позивач зазначив у розмірі 26 487,09 грн. та водночас вказав про передбачену договором про надання правової допомоги сплату «гонорару успіху».

В процесі розгляду справи №915/324/23 Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" просило суд зменшити розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги до 10 000,0 грн., посилаючись на те, що вартість адвокатських послуг має не співмірний розмір з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, оскільки справа не є складною і адвокатом проведено мінімум аналітичної роботи. Тому витрати заявлені позивачем не є співмірними зі складністю справи, ціною позову і заявлена сума не відповідає критеріям розумності. Також, відповідач послався на те, що позивачем не надано доказів щодо фактичної оплати послуг адвоката; відповідач перебуває у важкому фінансовому стані.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.06.2023 у справі №915/324/23 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Поповича Василя Ярославовича задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 452390,40 грн. основного боргу, 26 139,49 грн. 3% річних, 162 290,42 грн. інфляційних втрат та 9 612,31 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

12.06.2023 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 46 412,98 грн., з яких 26 900,00 грн. - витрати позивача на професійну правничу допомогу та 19 512,98 грн. гонорар успіху у розмірі 3% від суми задоволених позовних вимог.

Додатковим рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/324/23 (суддя М.В. Мавродієва) частково задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Поповича Василя Ярославовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь позивача 29 512,98 грн. витрат на професійну правничу допомогу. У відшкодуванні Фізичній особі-підприємцю Поповичу Василю Ярославовичу відповідних витрат у розмірі 16 900,00 грн. відмовлено.

У вказаному додатковому рішенні суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги, однак, врахувавши те, що позовні вимоги були задоволені частково; з огляду на фактичні обсяги наданих адвокатських послуг, конкретні обставини справи, критерій реальності та розумності розміру відповідних витрат, приймаючи до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру відповідних витрат, місцевий господарський суд дійшов висновку про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу до 29 512,98 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/324/23 та ухвалити нове, яким зменшити розмір загальних витрат на оплату правничої допомоги позивача до 10 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними доводам, викладеним у клопотанні Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про зменшення розміру судових витрат.

Водночас апелянт зазначає, що погодившись з доводами відповідача про те, що витрати на правову допомогу у розмірі 26 900,00 грн. не відповідають витраченому адвокатом часу та зусиллям на підготовку позовної заяви і участі адвоката в судовому процесі, місцевий господарський суд зменшив їх до 10 000 грн., але «гонорар успіху» у розмірі 19 512,98 грн. стягнув у повному обсязі.

Проте, на переконання апелянта, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Також, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду стосовно того, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, що виходять з конкретних прав та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц; п.5.40 постанови від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 (провадження №12-171гс19), апелянт зауважує, що судом першої інстанції не було взято до уваги важкий фінансовий стан відповідача, у якому він перебуває з причини покладення на нього Кабінетом міністрів України виконання спеціальних обов`язків (ПСО).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/324/23 та призначено її розгляд на 30 жовтня 2023 о 12:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 задоволено заяву представника Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" Аксьонова М.В. щодо надання останньому можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів через систему відеоконференцзв`язку EasyCon.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідача від ФОП Поповича Василя Ярославовича до суду апеляційної інстанції не надходило.

30.10.2023 у судовому засіданні, яке проводилось у режимі відеоконференції, представник Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд задовольнити останню, скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ще зменшити суму витрат відповідача на правничу допомогу.

Представник ФОП Поповича Василя Ярославовича в зазначене судове засідання не з`явився; про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що судом вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце її розгляду, а також враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 30.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта в межах її вимог, заслухавши представника Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені додаткового рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ДП «НАЕК «Енергоатом» не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що факт понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, зокрема на підставі договору про надання правничої допомоги та відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості. Відсутність документального підтвердження факту понесення стороною судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру є підставою для відмови у задоволенні вимоги про відшкодування таких витрат.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

У даному контексті судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 22.12.2018 у справі №826/856/18, згідно з якою розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Наявні у справі докази свідчать, що 03.02.2023 між позивачем, як Клієнтом, та адвокатом Масаловим С.О. укладено Договір про надання правової допомоги №б/н, відповідно до п. 1.1. якого Адвокат за дорученням Клієнта зобов`язується надавати останньому правову допомогу, зокрема, здійснювати захист, представляти інтереси Клієнта та надавати інші види правової допомоги у стосунках Клієнта з усіма юридичними особами; у судах усіх інстанцій, органах виконання судових рішень та інших установах.

Розділом 3 Договору визначено, що порядок обчислення гонорару за надані Адвокатом послуги (фіксований розмір, погодинна оплата), розмір гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо узгоджуються Сторонами в кожному разі окремо, що фіксується Сторонами в актах приймання-передачі виконаних робіт (послуг) (п. 3.2). Розмір гонорару не залежить від досягнення або недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт, якщо Сторони не домовляться про інше. Безумовна частина гонорару (винагорода за здійснену та/або передбачувану роботу рамках окремого виду роботи або в рамках окремого процесу) сплачується Адвокату Клієнтом по факту або авансом. Умовна частина гонорару («гонорар успіху») сплачується Адвокату Клієнтом лише по факту настання попередньо узгодженої Сторонами умови (наприклад, по ухваленню рішення судом на користь Клієнта) (п. 3.3).

Відповідно до п. 4.1. Договору факт надання передбачених цім Договором послуг підтверджується Актом приймання-передачі робіт (послуг). Факт приймання-передачі робіт (послуг) Адвоката, передбачений розмір гонорару, обчислення гонорару, види робіт (послуг) фіксуються Сторонами в Актах. Підписаний Сторонами Акт є підставою для сплати вказаного в ньому гонорару.

У матеріалах справи наявні Акти приймання-передачі робіт (послуг) з правової допомоги від 03.02.2023 за №1/23/29, №2/23/29 на загальну суму 6 700,0 грн., від 10.02.2023 за №3/23/39, №4/23/39 на загальну суму 20 200,00 грн., та від 10.06.2023 за №5/23/39 на суму 19 512,98 грн., згідно з якими Адвокат надав, а Клієнт прийняв правову допомогу у вирішенні проблемного питання щодо наявності боржника у Клієнта за Договором на постачання товару №53-123-01320-06634 від 14-12-2020.

Відповідно до вказаних Актів загальний розмір гонорару Адвоката складає 46 412,98 грн. При цьому, безумовна частина гонорару (витрати позивача на професійну правничу допомогу) складають 26 900,00 грн., а умовна частина гонорар успіху дорівнює 3% від суми задоволених позовних вимог, а саме: 19 512,98 грн.

Також у матеріалах справи містяться квитанції до прибуткового ордера Адвоката про сплату наданої Адвокатом правової допомоги від 03.02.2023 за №1, №2 на загальну суму 6700,0 грн., від 10.02.2023 за №3, №4 на загальну суму 20200,00 грн., та від 10.06.2023 №5 на суму 19512,98 грн.

Судом першої інстанції було встановлено, що представником позивача у даній справі був адвокат Масалов Сергій Олександрович, відомості про якого розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України, який діяв на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія РН-088 №39 від 03.02.2023.

Судова колегія звертає увагу на те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Наведена правова позиція викладена у постанові ОП КГС у складі ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 та додатковій постанові Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Наведена правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Згідно з правовою позицією, що викладена у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Враховуючи наведене, Господарський суд Одеської області, оцінивши в сукупності надані позивачем докази та клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на послуги адвоката, в оскаржуваному додатковому рішенні дійшов висновку про те, що стягнення адвокатських витрат у сумі 26 900,0 грн. не відповідає критеріям реальності, розумності та спів розмірності у даній справі, у зв`язку з чим зменшив розмір таких витрат до 10 000,0 грн.

Апеляційна колегія враховує, що в апеляційній скарзі Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" не оспорює додаткове рішення у цій частині, водночас доводи апелянта зводяться до незгоди останнього зі стягненням з нього судом першої інстанції «гонорару успіху» у розмірі 19 512,98 грн.

З цього приводу апеляційний суд вказує, що «гонорар успіху «pactumde de quota litis» відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є складовою гонорару адвоката і належить до судових витрат, які розподіляються в кожній окремій справі за наявними доказами, результатами розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням заперечень іншої сторони. При цьому, в кожному конкретному випадку, суд визначає чи відповідає «гонорар успіху», при стягненні витрат на професійну правничу допомогу, критерію «розумності його розміру», оцінює необхідність і чи його відшкодування не матиме надмірний характер.

Як зазначалось вище, пунктом 3.3 Договору про надання правничої допомоги встановлено, що «гонорар успіху» сплачується Адвокату Клієнтом, зокрема, у разі ухвалення рішення судом на користь Клієнта.

У даному випадку рішенням Господарського суду Миколаївської області від 08.06.2023 у справі №915/324/23 позовні вимоги були задоволені частково шляхом стягнення з відповідача на користь ФОП Поповича Василя Ярославовича 452 390,40 грн. основного боргу, 26 139,49 грн. 3% річних, 162 290,42 грн. інфляційних втрат та 9 612,31 грн. судового збору.

При цьому, розмір «гонорару успіху» встановлено в Акті приймання-передачі робіт (послуг) з правової допомоги від 10.06.2023 за №5/23/39 у розмірі 3% від суми задоволеної частки позовних вимог, що також узгоджується з положеннями Договору про правову допомогу (п. 3.2, п. 4. 2 Договору). Даний Акт підписаний сторонами без застережень.

Крім того, вказаний розмір відповідає розміру «гонорару успіху» (3% від суми задоволеної частки позовних вимог), наведеного у попередньому (орієнтовному) розрахунком суми судових витрат, які зазначені позивачем при зверненні з позовною заявою.

Апеляційний суд зауважує, що у даному випадку саме поведінка відповідача щодо порушення зобов`язань за договором поставки змусило ФОП Поповича Василя Ярославовича звернутись до Адвоката за правовою допомогою та, відповідно, понести відповідні витрати, у зв`язку з подальшим зверненням до господарського суду за захистом порушеного права

У даному контексті судова колегія вказує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо).

Отже, з огляду на зазначене, судова колегія вважає, що «гонорар успіху» у розмірі 3% від суми задоволеної частки позовних вимог є цілком розумним

Натомість, відповідачем не доведено необґрунтованості та неспівмірності цих витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, у зв`язку з чим доводи апелянта щодо не співмірності заявлених позивачем витрат судова колегія оцінює критично, оскільки таке твердження спростовується дослідженими матеріалами справи.

Щодо посилань апелянта на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 стосовно того, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, що виходять з конкретних прав та фінансового стану обох сторін, то вони є безпідставними, адже оскаржуване судове рішення прийнято з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, врахувавши які місцевий господарський суд здійснив правомірний, згідно з вимогами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розподіл витрат на професійну правничу допомогу, та враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, дійшов обґрунтованого висновку не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.

Отже, аргументи апелянта про необґрунтованість оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції під час апеляційного перегляду останнього не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/324/23 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом" на вказане додаткове рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Додаткове рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/324/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 01.11.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Богатир К.В.