ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2023 Справа №905/206/23

Господарський суд Донецької області у складі судді Хабарової М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток»

про стягнення 115 775,00 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» штрафу у розмірі 115775,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем здійснено перевезення вантажу у вагоні №66766874 за накладною №53903381. На проміжній станції залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу у вагоні №66766874 та відомостями, зазначеними у накладній, про що складено комерційний акт №454201/27 від 01.09.2022, у зв`язку з чим позивачем нарахований штраф за неправильне зазначення у накладній маси вантажу у розмірі 115775,00 грн, який він просить стягнути з відповідача.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 10.03.2023 відкрито провадження у справі №905/206/23; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

17.04.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечує та зазначає, що залізницею на станції Чаплине складена досильна накладна №45878642, у графі якої зазначено, що вагон №66766874 досилається до основної відправки №539033841, що не співпадає з номером основної накладної №53903381. Відповідач зазначає, що в графі 49 зроблена відмітка про складання комерційного акту №454201/27 та акту загальної форми №257 від 01.09.2022, а у графі 56 «Календарний штемпель станції відправлення» проставлена дата 31.08.2022. Отже, на думку відповідача, вантаж був прийнятий залізницею до перевезення ще до складання залізницею комерційного акту №454201/27, яким зафіксовано невідповідність маси вантажу даним у накладній №53903381, та на який позивач посилається як на підставу відповідальності підприємства відповідача. Крім того, за твердженням відповідача комерційний акт №454201/27 не доводить факту неправильного зазначення відповідачем маси вантажу у накладній №53903381, адже він складений з порушенням приписів п.п. 8, 12 Правил складання актів, а саме: в графі 49 «Відмітка залізниці» основної накладної №53903381 не міститься відомостей щодо складання комерційного акту №454201/27, у розділ «Є» комерційного акту №454201/27 відсутня відмітка станції призначенні Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці про стан вантажу, який прибув з комерційним актом попутньої станції.

Разом з відзивом на позов відповідачем подано клопотання, в якому заявник просить суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, оскільки працівник відповідача, який відповідальний за супровід господарських спорів з Акціонерним товариством «Українська залізниця», у зв`язку з воєнним станом виконує трудові обов`язки дистанційно, що уповільнює комунікацію з підприємством. Тому, ухвала Господарського суду Донецької області від 10.03.2022 про відкриття провадження у справі №905/206/23 була отримана представником із запізненням, у зв`язку з чим відповідач у справі не встиг подати відзив у встановлений ухвалою строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч.ч. 1, 2 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

З метою повного, всебічного та об`єктивного вирішення спору, для з`ясування усіх обставин справи, враховуючи характер спірних правовідносин, предмет доказування у даній справі та обставини, що не дали змогу відповідачу в межах встановленого судом строку скористатись своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку про задоволення клопотання відповідача та поновлення строку для подання відзиву на позов.

26.04.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що порушення правил перевезення засвідчене комерційним актом №454201/27 від 01.09.2022, а саме факт навантаження понад вантажопідйомність вагону, що безпосередньо є загрозою безпеці руху. Позивач вважає, що інформація викладена у комерційному акті від 01.09.2022 №454201/27 є достовірною, повною та підтверджується іншими доказами в розумінні Господарського процесуального кодексу України. Разом з тим, позивач зауважив, що надлишок вантажу у кількості 6 050 кг з вагону №66766874, що прибув на станцію призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці був прийнятий одержувачем без будь-яких заперечень та зауважень, що підтверджується розпискою представника відповідача. При цьому, позивач зазначає, що з накладної вбачається, що вантаж завантажено у вагон №66766874 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах. До того ж, позивач підкреслив, що графа 19 накладної, відповідно до додатку №3 до Правил оформлення перевізних документів заповнюється саме відповідачем у разі завантаження ним вантажу у вагон, а згідно з п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 залізничної накладної №53903381 правильність внесених відомостей вантажовідправника підтверджено його представником за допомогою електронно-цифрового підпису, що не заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач можливістю подання заперечень на відповідь на відзив відповідно до ст. 167 Господарського процесуального кодексу України, не скористався.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ:

30.08.2022 зі станції Добропілля Донецької залізниці Державним підприємством «Добропіллявугілля-Видобуток» (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача Трипільське ТЕС на станцію Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці у вагоні №66766874 за залізничною накладною на групу вагонів №53903381 відвантажено вантаж: вугілля кам`яне марки г-газовий (насипом).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 3 стю 909 Цивільного кодексу України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (Статутами).

Статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 (далі - Статут), визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Отже, наявна у матеріалах справи залізнична накладна №53903381 свідчить про укладення між позивачем (перевізником) і відповідачем (вантажовідправником) договору перевезення вантажу на користь вантажоодержувача.

Згідно з п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Мін`юсті України 24.11.2000 за №863/5084 (із змінами та доповненнями) (далі Правила оформлення перевізних документів), накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею, одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

Згідно із Додатком 3 Правил оформлення перевізних документів, графа 24 накладної «Маса вантажу, визначена відправником» заповнюється відправником, якщо маса вантажу визначена ним. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі 26 накладної «Спосіб визначення маси» відправником зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). Якщо масу вантажу визначено за стандартом, то в цій графі зазначається також стандартна маса брутто/нетто одного вантажного місця.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованого в Мін`юсті України за №861/5082 від 24.11.2000 (далі - Правила приймання вантажів), визначено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Згідно з пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів у графі 55 «Правильність внесених відомостей підтверджую» представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі.

В графі 55 залізничної накладної №53903381 зазначено, що правильність внесених відомостей підтверджує прийомоздавальник вантажу та багажу Мокра Людмила Володимирівна (ЕЦП 30.08.2022). Відповідно до графи 24 вказаної накладної маса вантажу визначена відправником. Зокрема, відповідачем зазначено масу вантажу у вагоні №66766874: нетто - 69600 кг, тара - 23500 кг. В накладній також зазначено, що масу визначено на вагонних вагах (150 т) заводських №545 ВЭТ - 150 В15 вантажовідправником.

Відповідно до ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Частиною 2 ст. 24 Статуту передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно зі ст. 52 Статуту маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення обставин, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу.

У відповідності до п. 3 Правил складання актів акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

31.08.2022 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №6832, відповідно до якого при прийманні поїзда №9507 формування станції 4 за показанням динамічних тензометричних ваг у вагоні №66766874 виявлено підозру на завантаження понад порівняно з вагою у перевізному документі понад вантажопідйомність 4700 кг. За допомогою системи промислового телебачення виявлено виїмка над 1, 2 люками довжиною 2,0 м на ширину вагона глибиною 0,2 м, навантаження вагона нижче бортів 40-50 см, марковано повздовжніми бороздами в місці виїмки маркування відсутню у вагоні проглядаються сліди ходіння, люка зачинені, течі вантажу не має.

31.08.2022 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №8710, відповідно до якого вагон №66766874 відчеплений для контрольного зважування. Досильна №45873642.

Вагон №66766874 після перевантаження надлишку був відправлений від основної накладної на станцію призначення Трипілля-Дніпровське Південно-Західної залізниці за досилочною накладною №45878642 від 31.08.2022.

01.09.2022 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №257, відповідно до якого вантажний вагон №66766874 затримано для контрольного зважування та усунення комерційної несправності.

01.09.2022 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №56, відповідно до якого комісією у складі: ДС - Дрозд Р.М., ПР ПВ - Шабеліна Ю.В., пр пв - Павленко С.С., була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №66766874 та встановлено, що фактична маса брутто вагона склала 98650 кг, тара з ПД 23000 кг, маса вантажу нетто за ПД 69600 кг, фактична маса вантажу нетто 75650 кг, що більше документу на 6050 кг.

На станції Чаплине Придніпровської залізниці був складений комерційний акт №454201/27 від 01.09.2022, відповідно до якого на підставі акта загальної форми станції Чаплине №6832 від 31.08.2022 вагон №66766874 було подано на контрольне зважування. При зважуванні на справних 150-ти тонних вагонних вагах станції Чаплине зав. №1465 (держ.повірка 13.06.2022) виявилось: брутто 98650 кг, тара з документа 23000 кг, нетто 75650 кг, що більше документа на 6050 кг та вантажопідйомність на 5650 кг. Згідно документа значиться: вугілля кам`яне марки г-газовий, вантаж завантажено нижче бортів, вантаж у твердому стані, маркування виконане двома повздовжніми бороздами вздовж довжини вагона, вага визначена відправником на вагонних вагах (150 т) заводський 545 ВЭТ - 150 В15, брутто не вказано, тара 23000 кг, нетто 69600 кг. Фактично виявлено: виїмка над 1, 2 люками довжиною 2,0 м, на ширину вагона, глибиною 0,2 м, навантаження вагона нижче бортів 4050см, марковано повздовжніми бороздами, в місці виїмки маркування відсутнє, в вагоні проглядаються сліди ходіння, люка зачинені, течі вантажу не має, при повторному зважуванні вага вагона підтвердилася.

Відповідно до п. 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Згідно з відомостями у графі 26 залізничної накладної №53903381, відповідач визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах. Аналогічним способом визначалась маса вантажу позивачем на станції Чаплине Придніпровської залізниці.

Відповідно до технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №1 станції Чаплине Придніпровської залізниці, власник ЗВВТ ВСП «Дніпровська дирекція залізничних перевезень», міжповірочний інтервал 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 3 місяці. Повірка та огляд-перевірка ваг проводилась 13.06.2022, про що свідчать відповідні записи у технічному паспорті ваг.

Позивачем також надано належним чином засвідчену копію виписки з книги обліку контрольних зважувань вагонів по ст. Чаплине з даними про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні.

В матеріалах справи відсутні докази, що ставили б під сумнів достовірність показників зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

Згідно з п. 10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Тобто приписи п.10 Правил складання актів на виконання ст.129 Статуту залізниць є імперативними щодо суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці, поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акта.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17, від 18.06.2018 у справі №910/11397/17 та постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Як вбачається з матеріалів справи, комерційний акт №454201/27 від 01.09.2022 підписано: начальником станції - Дроздом Г.М., приймальником поїздів - Павленко С.С., приймальником поїздів Шабаліною Ю.М. Крім того, у вказаному акті зазначено, що завідуючий вантажним двором по штатному розкладу відсутній.

Позивачем на підтвердження повноважень працівників залізниці на підписання комерційного акту подано до матеріалів позовної заяви: робочу інструкцію приймальника поїздів станції Чаплине (1 класу) Павленко Світлани Сергіївни, затверджену начальником станції Чаплине від 16.11.2020; робочу інструкцію приймальника поїздів станції Чаплине (1 класу) ОСОБА_1 , затверджену начальником станції Чаплине 16.11.2020; посадову інструкцію начальника станції Чаплине (1 класу) ОСОБА_2 , затверджену начальником Дніпровської дирекції залізничних перевезень від 10.07. 2018; наказ начальника станції Чаплине №3 від 05.01.2022 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти».

Згідно наказу №3 від 05.01.2022 начальника станції Чаплине «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти» вбачається, що приймальник поїздів ОСОБА_3 та приймальник поїздів - ОСОБА_1 , призначені відповідальними особами, які має право підпису комерційних актів замість начальника вантажного району, завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи.

З огляду на зазначене, за висновками суду, комерційний акт №454201/27 від 01.09.2022 підписаний належними особами у відповідності до п.10 Правил складання актів.

Згідно зі ст. 32 Статуту залізниць України у разі виявлення завантаження вагонів (контейнерів) понад їх вантажопідйомність організація, яка проводила навантаження (відправник, залізниця, порт), зобов`язана вивантажити надлишок.

Як вбачається з матеріалів справи, надлишок вантажу 6050 кг з вагону №66766874 був вивантажений представником відповідача Рудаковим В.Г. у власний автотранспорт про що свідчить відповідна розписка заступнику начальника станції Чаплине від 06.09.2022 та довіреність. При цьому, у даній розписці представником відповідача також було зазначено, що надлишок отриманий в повному обсязі, претензій до станції не маємо.

Факт відвантаження надлишку вантажу вантажовідправником також підтверджується зазначеним вище актом загальної форми №143 станції Чаплине Придніпровської залізниці від 06.09.2022.

06.09.2022 на станції Чаплине Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №257, відповідно до якого вагон №66766874 затримано для контрольного зважування та усунення комерційної несправності з 31.08.2022 о 15:35 по 06.09.2022 14:00, продовжено термін доставки на 7 діб.

Щодо доводу відповідача з приводу відсутності у графі 49 накладної №53903381 відмітки залізниці щодо складання комерційного акту комерційний акт №454201/27 від 01.09.2022 суд зазначає наступне.

Пунктом 8 Правил складання актів передбачено, що комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу. Якщо комерційний акт складається на станції відправлення або на попутній станції, то другий примірник акта додається до перевізних документів. Про складений комерційний акт проставляється відмітка у перевізних документах у порядку, визначеному правилами оформлення перевізних документів.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно із п.п. 4.2, 4.3 Правил оформлення перевізних документів, під час перевезення передбачені цими Правилами відмітки зазначаються у графі 49 «Відмітки залізниці». У разі складання акта в графі 49 «Відмітки залізниці» зазначаються його номер і коротко причина, з якої його складено (наприклад, «про нестачу _____ місць», «про нестачу маси _____ кг», «про відсутність пломб» тощо).

Пунктом 5.1 Правил оформлення перевізних документів передбачено, що заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЕЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення.

Відповідно до п. 1.5 Порядку застосування електронного перевізного документа під час перевезення вантажів залізничним транспортом, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 01.11.2010 №800, електронні перевізні документи (далі - ЕПД) - сукупність електронних документів (далі - ЕД), що визначені Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», в яких зафіксована інформація у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. ЕПД повинні містити інформацію, визначену для накладної (яка на кожне відправлення вантажу повинна подаватися відправником станції навантаження) Правилами перевезення вантажів.

Як вбачається з накладної №53903381, її оформлення, а також видача вантажу, здійснювалось в електронному вигляді, про що свідчить відмітки у графі 55 накладної «Правильність внесених відомостей підтверджую» - прийомоздавальник вантажу та багажу Мокра Людмила Володимирівна «ЕЦП» 30.08.2022, а також у графі 53 «Підтвердження одержання вантажу» накладної: «Довіреність №379 від 28.12.2021 паспорт НОМЕР_1 ОСОБА_4 «ЕЦП» 02.09.2022 14:46». Тобто оформлення перевезення за перевізним документом здійснювалося в електронному вигляді.

Отже, у випадку складання комерційного акту, в графі 49 «Відмітки залізниці» електронного перевізного документу накладної №53903381, повинно бути зазначено про цю обставину.

Однак, як вбачається з наданої до матеріалів справи накладної №53903381, в графі 49 відсутні відмітки залізниці щодо складання комерційного акту №454201/27 від 01.09.2022.

Проте, суд зазначає, що невідповідність вказаних записів не впливає на дійсність самої залізничної накладної №53903381, яка є належним та допустимим доказом укладення договору перевезення вантажу та його виконання.

Відсутність в графі 49 накладної №53903381 відмітки залізниці щодо складання комерційного акту свідчить про недотримання позивачем положень п.п. 1.1, 4.2, 4.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, щодо зазначення відомостей про складання комерційного акту №454201/27 від 01.09.2022.

Однак, відсутність вказаних відомостей у графі 49 електронної залізничної накладної не впливає на наявність та не спростовує самої обставини складання комерційного акту №454201/27 від 01.09.2022 відповідно до статті 129 Статуту залізниць України.

Разом з тим, судом встановлено, що графі 49 досильної накладної №45878642 від 31.08.2022 містяться відомості про складання комерційного акту №454201/27 від 01.09.2022.

Стосовно тверджень відповідача, що в порушення п.12 Правил видачі вантажів у комерційному акті у розділі «Є» відсутня відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з комерційним актом попутньої станції, суд зазначає таке.

Відповідно до п.12 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 №644 якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі «Є» комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: «Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено».

Отже норма п.12 Правил містить обов`язок станції призначення зробити відмітку в розділі «Є» комерційного акту у випадку перевірки маси вантажу, проте не зобов`язує станцію призначення обов`язково робити таку перевірку.

Така перевірка проводиться станцією призначення відповідно до ст. 53 Статуту залізниць України, яким встановлено, що якщо під час перевірки маси, кількості місць або стану вантажу на станції призначення буде виявлено недостачу, псування або пошкодження вантажу, або якщо ці обставини зазначені у комерційному акті, складеному на шляху проходження, тільки у цих випадках станція призначення зобов`язана визначити обсяг фактичної недостачі, міру псування або пошкодження вантажу.

Відповідно до ст. 52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами. У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний вантаж прибував у справному вагоні, без ознак недостачі, псування або пошкодження під час перевезення. Комерційні акти про недостачу, псування або пошкодження вантажу не складались. Натомість, були складені комерційні акти про невідповідність маси вантажу перевізним документам при справному перевезенні, тому станція призначення не була зобов`язана перевіряти кількість вантажу у спірному вагоні.

Разом з тим, сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про вжиття відповідачем заходів щодо оскарження дій залізниці стосовно складання відповідного комерційного акту.

Щодо аргументів відповідача про те, що вантаж був прийнятий залізницею до перевезення ще до складання залізницею комерційного акту №454201/27, оскільки у графі 49 досильної накладної зроблена відмітка про складання комерційного акту №454201/27 та акту загальної форми №257 від 01.09.2022, а у графі 56 «Календарний штемпель станції відправлення» проставлена дата 31.08.2022 суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона; на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.

Отже, наведені норми покладають обов`язок на залізницю у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.

Комерційний акт №454201/27 складено із дотриманням строків передбачених п. 4 Правил складання актів, тобто не пізніше наступної доби та із дотриманням вимог ст.129 Статуту залізниць України та Правил складання актів.

Комерційний акт не може визнаватися недійсним на підставі того, що станцією Чаплине складено акти загальної форми для засвідчення певних обставин. До того ж, відправлення вантажу 31.08.2022 ні яким чином не спростовує встановлені в комерціному акті обставин первищення маси вантажу за накладною. Водночас відповідач не спростовує того факту, що представником відповідача визнано факт навантаження спірного вагону понад його вантажопідйомність про, що свідчать розписка представника відповідача під час вивезення надлишку вантажу автомобілем.

Посилання відповідача на те, що в графі досильної накладної зазначено, що вагон №66766874 досилається до основної відправки №539033841, що не співпадає з номером основної накладної №53903381 судом відхиляється, оскільки кількість символів (цифр) у номері залізничної накладної (графа №54) не може перевищувати 10, а тому зазначення в досильній накладній номер основної відправки №539033841, який складається із 11 символів (цифр), є опискою. До того ж, залізниця допустила помилку лише в 1 символі (цифрі), в той час коли інші 10 цифри зазначені в досильній накладній співпадають з номером основної відправки.

Інших заперечень щодо складання досильної накладної відповідачем не заявлено.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Чинне законодавство України пов`язує застосування до вантажовідправника наслідків, встановлених ст. 118 Статуту залізниць України, із фактом неправильного зазначення у накладній маси вантажу, який підтверджується наявними у справі належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарсько процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав.

Доказів на підтвердження відсутності вини вантажовідправника у невідповідності відомостей, зазначених у перевізному документі, фактичній масі вагону, відповідачем суду також не надано.

Оскільки саме відповідач, як відправник, визначив масу вантажу, заповнив і підписав накладну, яка є основним перевізним документом, надається залізниці відправником разом з вантажем, і є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, а згідно зі ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то позов підлягає задоволенню за рахунок відправника - відповідача у справі.

Позивачем, за неправильно зазначену у залізничній накладній №53903381 масу вантажу у вагоні №66766874, нарахований відповідачу штраф відповідачу в розмірі 115775,00 грн.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів встановлено, що надлишок вантажу порівняно з масою, вказаною в накладній, вважається таким, що не перевищує норму, якщо він не виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто, яке становить 0,2%. Отже, норма надлишку становить 139,2 кг, виявлений надлишок 6050 кг.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок штрафу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Суд також звертає увагу, що навантаження вагону з перевищенням його вантажопідйомності (що має місце у даному випадку) загрожує безпеці руху поїздів. З урахуванням цього, штраф за неправильно зазначену масу вантажу у випадку перевищення вантажопідйомності дисциплінує учасників даних відносин та має кінцеву мету забезпечення безпеки на транспорті.

Враховуюче вищенаведене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» штрафу за неправильне зазначення у накладній №53903381 маси вантажу у вагоні №66766874 обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача та підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Добропіллявугілля-Видобуток» (85001, Донецька обл., м. Добропілля (з), просп. Шевченка, 2, ідентифікаційний код 43895975) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул.Єжи Ґедройця,5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49602, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) штраф у розмірі 115775 (сто п`ятнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Хабарова