ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2023 р. Справа № 910/2120/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: прокуратури - Кузьміна К.Г.;

позивача-1 - Бусел С.Ю.;

позивача-2 - не з`явилися;

відповідача - Лук`яненко В.О.;

третьої особи - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 (повний текст складений 20.09.2023)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус»

про відстрочення виконання судового рішення

у справі №910/2120/23 (суддя - Карабань Я.А.)

за позовом Керівника Краматорської окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації);

2. Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерство аграрної політики та продовольства України

про стягнення грошових коштів.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року керівник Краматорської окружної прокуратури звернувся з позовом в інтересах держави в особі Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) та Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» про стягнення грошових коштів у сумі 9033630,00 грн, перерахованих у якості попередньої оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.02.2023 відкрито провадження у справі №910/2120/23, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2023 закрито провадження у справі №910/2120/23 в частині стягнення грошових коштів у сумі 3544232,35 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 у справі №910/2120/23 позов задоволено та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» 5489397,65 грн попередньої оплати.

21.08.2023 на виконання рішення Господарським судом міста Києва видано наказ.

04.09.2023 до суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» подано заяву про відстрочення виконання судового рішення строком на один рік з дня його ухвалення - до 18.07.2024.

В обґрунтування поданої заяви відповідач посилався на скрутне фінансове становище, відсутність вини у виникненні спору, а також те, що на його грошові кошти на банківських рахунках накладено арешт у рамках кримінального провадження №0000052 на підставі ухвали слідчого судді.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі №910/2120/23 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» про відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не підтверджено поданими доказами наявності виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання. В розрізі зазначеного судом відхилено посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» на відсутність вини у виникненні спору та скрутне фінансове становище, оскільки такі обставини не можуть бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання рішення. Насамкінець, суд вказав, що відповідачем не надано доказів реальної можливості виконати рішення суду в майбутньому за умови надання судом відстрочення його виконання.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про відстрочення виконання рішення в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» зводяться до того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 86 ГПК України не здійснив оцінку наданих відповідачем доказів та помилково прийшов до висновку щодо їх недостатності та неприйнятності.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2023 апеляційну скаргу у справі №910/2120/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/2120/23, призначено її до розгляду на 31.10.2023, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

До суду 23.10.2023 від Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) надійшов відзив, у якому позивач-1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Цього ж дня від Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) надійшла заява про участь представника у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2023 подану заяву задоволено.

25.10.2023 до суду від керівника Краматорської окружної прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить відмовити у її задоволенні.

Інші учасники справи у встановлений процесуальний строк не скористалися правом на подання відзивів на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У призначене судове засідання 31.10.2023 з`явилися прокурор, представники позивача-1 та відповідача і надали пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представники позивача-2 та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, Акціонерне товариство «Українська залізниця» та Міністерство аграрної політики та продовольства України належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги та не подавали до суду клопотань про відкладення розгляду справи. Отже, неявка у судове засідання представників позивача-2 та третьої особи не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення прокурора, представників позивача-1 та відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Близькі за змістом положення містяться і у Господарському процесуальному кодексі України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частиною 3 ст. 331 ГПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 ГПК України).

Апеляційний суд вказує на те, що відстрочення або розстрочення виконання рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. При цьому, такі обставини мають свідчити про неможливість або реальне ускладнення виконання рішення.

Відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочення судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочення рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Аналогічна правова позиція наведена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №2-54/08.

Підставою для відстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочення виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Апеляційний суд також звертає увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №910/1180/19 та 03.09.2020 у справі №905/30/16.

Так, касаційним судом зазначено, що питання про відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають вирішувати із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

У постанові від 03.09.2020 у справі №905/30/16 Верховний Суд також зазначив, що оскільки питання щодо відстрочення виконання рішення належить до дискреційних повноважень суду, який у свою чергу навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення на 6 місяців, відсутні підстави вважати, що суд першої інстанції задовольняючи відповідну заяву допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, або «справедливого балансу» між сторонами, що може бути підставою для скасування рішень.

Отже, апеляційний суд вказує на те, що, не дивлячись на результат розгляду відповідної заяви про відстрочення виконання рішення, судове рішення за наслідками розгляду заяви має містити висновки щодо відхилення чи прийняття аргументів сторін та оцінку наданих доказів. Саме таким чином суд застосовує свої дискреційні повноваження і у кожному конкретному випадку за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази і вирішує питання про наявність чи відсутність обставин для вчинення процесуальних дій.

Згідно зі ст. ст. 73 та 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення відповідач посилався на скрутне фінансове становище, відсутність вини у виникненні спору, а також те, що на його грошові кошти на банківських рахунках накладено арешт у рамках кримінального провадження №0000052 на підставі ухвали слідчого судді.

На підтвердження вказаних аргументів Товариством з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» надано суду копії фінансової звітності за 2022 рік та ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05.04.2023 у справі №761/11443/23.

Поряд з цим, як вірно встановлено місцевим господарським судом, вказані аргументи відповідача та надані ним докази не підтверджують наявності виняткових обставин у розумінні ст. 331 ГПК України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання.

Так, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно зі ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Такі обставини як наявність або відсутність економічного ефекту від укладених в ході підприємницької діяльності договорів та зростання договірних зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності є комерційним ризиком і суб`єкт підприємницької діяльності повинен самостійно нести відповідальність за власні комерційні ризики.

Отже, вказані вище правові норми зазначають, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок, покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності. Ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно неприбутковість відповідача стосується виключно діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, не може бути безумовною підставою для надання відстрочки виконання судового рішення.

Доказів реальної можливості виконати рішення суду у справі, за умови надання судом відстрочення виконання, боржником суду не надано, згоди стягувача на відстрочення виконання рішення суду не отримано.

При цьому, тривале невиконання зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором на постачання продовольчих товарів з боку відповідача призведе до порушення прав Донецької обласної державної адміністрації (Донецької обласної військової адміністрації) та Акціонерного товариства «Українська залізниця» щодо можливості розпорядження бюджетними коштами на закупівлю продовольчих товарів з метою забезпечення нагальних потреб держави в умовах воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем не доведено існування виключних обставин, які б підтверджували дійсне ускладнення або неможливість виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» про відстрочення виконання судового рішення у справі №910/2120/23.

До того ж, апеляційний суд вказує на те, що суд першої інстанції навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відсутність підстав для відстрочення виконання рішення у даній справі і в цьому випадку не вбачається, що суд здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами.

З урахуванням викладеного, доводи скаржника в частині того, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 86 ГПК України не здійснив оцінку наданих відповідачем доказів та помилково прийшов до висновку щодо їх недостатності та неприйнятності, апеляційним судом відхиляються як необґрунтовані.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі №910/2120/23.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання.

Разом з цим, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п. п. 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої ст. 255 цього кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції щодо відстрочки виконання рішення до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус» залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.09.2023 у справі №910/2120/23 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спайс Хаус».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 08.11.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко