ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4011/23

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО", м. Київ

до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в розмірі 5 840 948, 75 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Літвін Д.Е.

Представники:

від позивача Атаманюк В.В.

від відповідача Глуговський Е.М.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 5 840 948,75 грн., з яких: 4 071 404,88 грн. основного боргу за поставлену електричну енергію, 779 054,53 грн. 15% річних, 996 489,34 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині повної та своєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Ухвалою суду від 28.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позов Відповідач частково заперечив проти задоволення заявлених вимог посилаючись на те, що договір постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є нікчемним, оскільки сторонами не здійснювалася процедура переговорів, передбачена Законом України "Про публічні закупівлі", що підтверджується відсутністю протоколу переговорів згідно з приписом ч.1 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", а також відсутністю інформації про закупівлю в електронній системі закупівель Прозорро всупереч п.п. 10,12 ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі".

Також Відповідач наголосив на тому, що електронна адреса (.), на яку Позивач надсилав документи на виконання умов спірного договору, йому не належить, у зв`язку з чим жодних документів від Позивача він не отримував та не підписував.

За змістом відзиву на позовну заяву Відповідач не заперечував, що в період з 01.01.2022 по 21.02.2022 у нього був відсутній укладений договір на постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг, а також те, що в зазначений період було спожити електричну енергію в обсязі 743 406,00 кВт/год. Проте Відповідач заперечив щодо тарифу за спожиту електроенергію, яка визначена на рівні 4,47 грн. за один кВ/год., при цьому, зазначив, що оскільки об`єкти, на які постачається електроенергія мають статус гуртожитку, для визначення вартості спожитого обсягу електроенергії, має застосовуватися тариф 1,68 грн. за 1 кВ/год.

У додаткових поясненнях по справі Відповідач посилаючись на норми Бюджетного кодексу України вказав на те, що він не мав правова до затвердження паспортів бюджетних програм брати бюджетні зобов`язання щодо закупівель товарів (послуг).

Також Відповідач наголосив на тому, що не отримував від адміністратора комерційного обліку повідомлень про переведення на постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Ухвалою від 12.09.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті, в судовому засіданні 24.10.2023 року оголошувалася перерва до 26.10.2023.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 26.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог і заперечень сторін, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12.2018 (із змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1520-р від 02.12.2020, №1692-р від 23.12.2021, №1061-р від 25.11.2022) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 31.12.2023. Територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №1344 від 06.11.2018 Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі:

1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника;

2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника;

3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам;

4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником;

5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Частиною 6 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до ч. 8 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Пунктом 1.2.9 глави 1.2 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 (із змінами та доповненнями) (далі - ПРРЕЕ) передбачено, що постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначається постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Відповідно до частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На офіційному сайті Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" https://uie.kiev.ua оприлюднений текст договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" разом з додатком №1 до договору - "Комерційна пропозиція №5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 10 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний оператор системи розподілу.

В пунктах 5, 9 частини 3 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" вказано, що оператор системи розподілу зобов`язаний при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника надавати новому електропостачальнику інформацію про споживачів, приєднаних до його системи розподілу, яким здійснював продаж попередній електропостачальник, в обсягах та порядку, визначених Регулятором; надавати учасникам ринку необхідну для виконання ними функцій на ринку в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Згідно з листом АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" №1011/1001 від 11.01.2022, на яке покладено функції адміністратора комерційного обліку, з 01.01.2022 Відповідач віднесений до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" як постачальник "останньої надії".

Відповідно до пункту 3.4.4 глави 3.4 розділу III ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

У цьому випадку покази засобу вимірювання визначаються постачальником послуг комерційного обліку на дату початку фактичного постачання електричної енергії в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

З огляду на матеріали справи, з 01.01.2022 між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (далі - Постачальник, Позивач) та Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (далі - Споживач, Відповідач) укладений договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" (далі - договір) та додатку №1 до договору "Комерційна пропозиція №5 від 08.10.2021 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" (далі - комерційна пропозиція №5).

Відповідно до пункту 2.1 договору за цим договором Постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору Постачальник здійснює постачання електричної енергії Споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

Постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання електричної енергії Споживачу протягом всього строку постачання, у разі:

банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника;

закінчення строку дії ліцензії, призупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника;

невиконання або неналежного виконання попереднім електропостачальником вимог правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам;

необрання споживачем нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником;

припинення електропостачальника, не спроможного постачати електричну енергію, про що він повідомив постачальника "останньої надії", споживачів, Регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу, відповідно до частини сьомої статті 64 Закону.

В пункті 3.4 договору встановлено, що електрична енергія постачається до електроустановок Споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

Відповідно до пунктів 3.6, 3.7 договору початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.

У разі фактичного споживання електричної енергії за відсутності договору про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником умови договору з постачальником "останньої надії" вважаються прийнятими Споживачем.

Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього договору (далі - комерційна пропозиція).

Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) визначення ціни за електричну енергію.

Пунктом 5.7 договору визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Згідно з пунктами 5.8, 5.10 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Оплата виставленого Постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена Споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем.

Як зазначено в преамбулі комерційної пропозиції №5 дана комерційна пропозиція є невід`ємним додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - договір).

Предмет комерційної пропозиції: постачання електричної енергії, як товарної продукції (код 09310000-5 за ДК 021:2015).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.5 - 1.7 розділу 1 комерційної пропозиції №5 ціна на електричну енергію формується згідно з Порядком формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії Споживачам Постачальником "останньої надії", затвердженим постановою НКРЕКП №1179 від 05.10.2018. Розрахунковий період - календарний місяць, на який визначається ціна.

Постачальник оприлюднює ціну на кожний розрахунковий період на власному вебсайті (www.uie.kiev.ua) не пізніше ніж за 1 день до її застосування.

Сторони договору узгодили, що оприлюднені постачальником ціни на його вебсайті є невід`ємним додатком до цієї комерційної пропозиції.

Постачальник оприлюднює порядок формування ціни на електричну енергію на вебсайті ДПЗД "Укрінтеренерго" (www.uie.kiev.ua).

В пунктах 4.1, 4.2 розділу 4 комерційної пропозиції №5 вказано, що Споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання Споживачем рахунку.

У разі не отримання рахунку Споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок Постачальника, зазначений у договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.

Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора системи розподілу (передачі).

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої Споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою Споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок Постачальника, зазначений у договорі.

Пунктом 4.3 розділу 4 комерційної пропозиції №5 встановлено, що рахунки вважаються отриманими Споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним), із застосуванням послуг пошти на адресу Споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану оператором системи розподілу або Споживачем Постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до пункту 16.2. цієї комерційної пропозиції.

Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі, та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом).

У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення Постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факс та інше).

Пунктом 16.2 розділу 16 комерційної пропозиції встановлено, що у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони договору використовують наступні адреси електронної пошти:

Постачальника - ; .

Споживача - зазначена на вебсайті споживача та/або надана Постачальнику Споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу Постачальника, телефонограмою), та/або надана Постачальнику оператором системи розподілу (передачі).

Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії.

Відповідно до пункту 4.4 розділу 4 комерційної пропозиції №5 акт купівлі-продажу електричної енергії (надалі - акт купівлі-продажу) складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії Споживачем.

Обсяг фактично спожитої електричної енергії Споживачем визначається оператором системи розподілу, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою НКРЕКП від 28.12.2018 року №2118.

Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від оператора системи розподілу постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку.

Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії акту купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію акту купівлі-продажу на адресу електронної пошти Постачальника.

Оригінал акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача.

Підписаний з боку споживача один екземпляр оригіналу акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу постачальника.

У разі наявності зауважень до акту купівлі-продажу, споживач оформлює протокол розбіжностей, в якому вказує обсяг електричної енергії, по якому є розбіжності. Уповноважені особи Постачальника та Споживача терміново проводять переговори з метою усунення розбіжностей, при цьому споживач або постачальник залучають оператора системи розподілу для врегулювання спірного питання. У разі якщо сторони договору не дійшли згоди у вирішенні суперечки, споживач вирішує спірне питання в порядку, що визначений Кодексом комерційного обліку електричної енергії та іншими актами законодавства, що регулюють зазначені спірні відносини.

До усунення розбіжностей сторони договору керуються даними, що зазначені в акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням даних після врегулювання розбіжностей.

У разі неповернення Споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку Споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим Споживачем та приймається постачальником як узгоджений.

Документом, що підтверджує факт переходу права власності на електричну енергію від Постачальника до Споживача, є узгоджений сторонами акт купівлі-продажу оформлений відповідно до умов, визначених в цьому розділі.

Згідно з пунктом 13.1 договору цей договір приєднання Споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.

На підставі звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень-лютий 2022 року, наданого оператором системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" разом з листом №1011/1001 від 11.01.2022, Позивачем були сформовані акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень-лютий 2022 року, та рахунки на оплату в загальній сумі 4 071 404,88 грн., а саме:

- акт № 018587 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2022 року, відповідно до якого відповідачем спожито електроенергію в обсязі - 400866,00 кВт*год по 2 класу та рахунок № 82/03/001/26058 від 14.02.2022 на оплату 2 234 484,80 грн.;

- акт № 022935 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2022 року, відповідно до якого відповідачем спожито електроенергію в обсязі - 342540,00 кВт*год по 2 класу та рахунок № 82/03/002/30420 від 21.02.2022 на оплату 1 836 920,08 грн.

Як зазначає Позивач та вбачається з матеріалів справи, вказані акти та рахунки були надіслані Відповідачу на електронну адресу () 21.04.2022 та 18.02.2022.

Крім того, на електронну адресу () Відповідачу було направлено вимогу №44/11-002797 від 20.06.2022 про сплату боргу за спожиту електроенергію.

Відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договором про постачання електроенергії постачальником "останньої надії" оплату заборгованості не здійснив, у зв`язку з чим, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

На час розгляду справи доказів погашення заборгованості суду не надано.

Згідно вимог статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

У відповідності до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини купівлі-продажу електричної енергії.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 6.1 розділу 6 комерційної пропозиції №5 встановлено, що нарахування 15% річних, інфляції за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку.

У разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, 15% річних, інфляція за невиконання грошового зобов`язання за цим договором починають нараховуватися постачальником з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно з пунктом 7.4 розділу 7 комерційної пропозиції №5 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Відтак, сторони в договорі передбачили інший розмір процентів, зокрема 15% річних.

Позивач заявив вимогу про стягнення з Відповідача 15% річних у розмірі 779 054,53 грн. та інфляційних втрат у розмірі 996 489,34 грн., які розраховані за загальний період прострочення з 26.02.2022 по 30.06.2023.

Суд перевірив проведені позивачем нарахування 15% річних та інфляційних втрат, і встановив, що розрахунок складений з дотриманням вимог чинного законодавства та є арифметично правильним.

Проте у питанні покладення на Відповідача відповідальності у вигляді сплати 15% річних за порушення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зважаючи на несправедливість ситуації, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір 15% річних до 154 610,91 грн. (до 3% річних).

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором є підставою для задоволення позовних вимог шляхом стягнення заборгованості в розмірі 5 222 505,13 грн., з яких: 4 071 404,88 грн. заборгованість за поставлену електричну енергію, 154 610,91 грн. три проценти річних, 996 489,34 грн. інфляційні втрати.

Доводи Відповідача з посиланням на нікчемність договору постачання електричної енергії в силу приписів п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про публічні закупівлі", зокрема, через недотримання процедури його укладення відповідно названого Закону, суд до уваги не приймає, адже за змістом положень ч. 2 ст. 40 Закону, укладення договорів на постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії", як виняток, відбувається поза межами конкурентних процедур, за переговорною процедурою.

При цьому, підстави нікчемності договорів укладених за переговорною процедурою, визначено пунктом 4 частини 1 статті 43 Закону України "Про публічні закупівлі", який передбачає настання таких наслідків у випадку порушення строків, встановлених частиною 7 статті 40 цього Закону, за якою замовник має право укласти договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі у строк не раніше ніж через п`ять днів (у разі закупівлі електричної енергії), з дня оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю.

Відповідач не навів та не представив суду жодних доказів на підтвердження того, що він як замовник, який фактично уклав договір про постачання електричної енергії з постачальником "останньої надії", допустив порушення строків, передбачених ч. 7 ст. 40 Закону України "Про публічні закупівлі", а відтак, у суду відсутні підстави для висновку щодо нікчемності правочину, невиконання якого стало підставою для звернення Позивача з даним позовом до суду.

Щодо твердження Відповідача стосовно того, що він не отримував рахунки та акти, оскільки електронна адреса (), на яку вони були надіслані Позивачем, не зареєстрована за Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", господарський суд зазначає наступне.

Дійсно, в матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про те, що електронна адреса (), на яку Позивач надсилав рахунки та акти купівлі-продажу за спірний період, зареєстрована за Державною установою "Дніпровська установа виконання покарань (№4)", як і відсутні доказі на підтвердження того, що вказану адресу було повідомлену Позивачу Споживачем або Оператором системи розподілу (передачі).

Проте, оскільки умовами Договору та комерційної пропозиції №5 визначено порядок та строки здійснення Споживачем оплати за отриману електроенергію у раз не отримання рахунків (відсутність доказів вручення рахунків), обставини направлення Відповідачу рахунків не мають значення для вирішення даного спору.

Стосовно заперечень Відповідача щодо розрахунку ціни за спожиту електроенергію, яка становить 4,47 грн. за один кВ/год., господарський суд зазначає таке.

Постачальник "останньої надії" зобов`язується постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором.

Так, Порядок формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" затверджено постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179.

Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", включать в себе ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, тариф на послуги постачальника "останньої надії", тарифи на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу на відповідному класі напруги згідно з укладеними договорами про надання відповідних послуг.

З рахунків, які наявні в матеріалах справи, вбачається вся відповідна інформація щодо складових ціни.

Тариф на послуги постачальника "останньої надії" для побутових споживачів та не побутових споживачів, у тому числі малих не побутових споживачів, на розрахунковий період розраховується та встановлюється НКРЕКП.

Так, постановою НКРЕКП від 22.12.2021 № 2723 "Про встановлення тарифу на послуги постачальника "останньої надії" на І квартал 2021" Регулятором було встановлено тариф на послуги постачальника "останньої надії" на І квартал 2021 року на рівні 516,85 грн/мВт.год (без урахування податку на додану вартість).

Таким чином, з огляду на те, що ДПЗД "Укрінтеренерго" не є постачальником універсальних послуг, а складові ціни ПОНа врегульовані та затвердженні НКРЕКП, доводи Відповідача стосовно необхідності застосування до нього тарифу постачальника універсальних послуг у розмірі 1.68 грн. за 1 кВт*год є безпідставними.

Твердження Відповідача стосовно того, що він не мав права до затвердження паспортів бюджетних програм брати бюджетні зобов`язання щодо закупівлі товарів (послуг), судом до уваги не приймається, оскільки взяття відповідачем без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.

Стосовно інших доводів сторін суд зазначає наступне.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи Позивача і Відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень Позивача і Відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи приписи ч. 9 ст. 129 ГПК України, незалежно від результату вирішення спору, витрати зі сплати судового збору в повному обсязі покладаються на відповідача, як сторону, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77-79, 86, 129, 165, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державної установи "Дніпровська установа виконання покарань (№4)" (49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексеєнко, буд. 8, ) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) 4 071 404,88 грн. основного боргу, 154 610,91 грн. 3 % річних, 996 489,34 грн. інфляційних втрат, 87 614,24 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.11.2023

Суддя О.В. Ліпинський