РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.11.2023Справа № 903/543/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп-ЛТД» (36034, м. Полтава, провулок Хорольський, буд. 10, кв. 40)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМА Юкрейн» (03110, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14)

про розірвання договору та стягнення 36000,00 грн

Суддя: Людмила ШКУРДОВА

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп-ЛТД» звернулося до Господарського суду Волинської області про розірвання укладеного 30.08.2022 у спрощений спосіб з Товариством з обмеженою відповідальністю «КМА Юкрейн» договору купівлі-продажу товару та стягнення 36 000,00 грн суми попередньої оплати, здійсненої позивачем на рахунок відповідача згідно з платіжною інструкцією №4090 від 30.08.2022 на підставі рахунку на оплату №498 від 30.08.2022.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 02.08.2023 справу №903/543/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп-ЛТД» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМА Юкрейн» про розірвання договору та стягнення 36000,00 грн передано Господарському суду міста Києва за територіальною підсудністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно платіжної інструкції №4090 від 30.08.2022 ним було перераховано відповідачу попередню оплату у сумі 36000,00 грн згідно з виставленим рахунком № 498 від 30.08.2022 на суму 36000,00 грн. Однак відповідач зазначений у рахунку товар позивачеві не поставив, попередню оплату не повернув, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 прийнято справу до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Про стан розгляду справи № 903/543/23 сторони були повідомлені відповідно до приписів ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а тому суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідачем виставлено позивачу рахунок № 498 від 30.08.2022 на суму 36000,00 грн на оплату генераторів.

Згідно платіжної інструкції №4090 від 30.08.2022 позивачем сплачено відповідачу 36000,00 грн.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що відповідач товар не поставив, суму попередньої оплати не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частиною 1 статті 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналогічні норми містить і ст. 207 Цивільного кодексу України.

Враховуючи те, що відповідачем виставлено позивачу рахунок на оплату товару, в якому погоджено товар який має бути поставлено, його ціну, приймаючи до уваги, що позивачем оплачено виставлений відповідачем рахунок, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем укладений договір купівлі-продажу у спрощений спосіб.

У відповідності до вимог ст.ст. 662, 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами не погоджено строк поставки товару.

Разом з тим, відповідно до статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Доказів передання позивачеві у розумні строки товару вартістю 36000,00 грн матеріали справи не містять.

Згідно зі ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Позивач звернувся до відповідача з претензією (вимогою) від 06.04.2023, в якій просив у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги повернути сплачені кошти у сумі 36000,00 грн, посилаючись на те, що постачання генераторів не відбулось та необхідність їх придбання відпала.

Проте, попередню оплату у сумі 36000,00 грн відповідачем не повернуто позивачу.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи те що відповідач, як продавець, порушив умови зобов`язання щодо поставки товару, внаслідок чого виконання зобов`язання втратило інтерес для позивача, позивач має право відмовитись від зобов`язання і вимагати повернення суми попередньої оплати.

З огляду на викладене, вимога про розірвання укладеного між сторонами у спрощений спосіб договору поставки генераторів у зв`язку з правомірністю відмови позивача від зобов`язання та вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 36000,00 грн також підлягають задоволенню.

Позивач також просить розподілити понесені ним витрати у сумі 20000,00 грн на правничу допомогу.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн позивачем надано копію договору № 672 про надання професійної правничої правової допомоги від 12.05.2023, укладеного між ТОВ «Партнер-Груп-ЛТД» та адвокатом Дашко Максимом Володимировичем, рахунок суми гонорару за договором, акт про надані послуги до договору від 17.05.2023, рахунок № 16/05 від 16.05.2023 на суму 20000,00 грн та платіжна інструкція № 25103 від 16.05.2023 на суму 20000,00 грн.

На виконання умов договору представництво інтересів клієнта в суді здійснювалось адвокатом Дашко Максимом Володимировичем на підставі ордеру серії ВІ № 1093733.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач своїх заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу до суду не надав.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Частиною 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зробила висновок, що суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

У постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Спір у справі №903/543/23 є нескладним, а ціна майнової вимоги становить 36000,00 грн і складається лише з суми неповерненої попередньої оплати, складення позовної заяви не потребувало великої кількості робочого часу для адвоката, дана справа не становила складності для підготовки правової позиції у справі, наявність заборгованості не заперечується відповідачем, розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, то й відсутні підстави для стягнення 20000,00 грн.

Отже, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи, яка є типовою, виконання адвокатом робіт та результат розгляду справи, суд вважає, що розумним, обґрунтованим та співрозмірним з урахуванням складності цієї справи розміром витрат на професійну правничу є 4000,00 грн.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 20000,00 грн покладаються на обидві сторони в наступних розмірах: у сумі 4000,00 грн - на відповідача та у сумі 16000,00 грн - на позивача.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати договір купівлі-продажу товару - генераторів Zipper Zi-STE2800IV та Zipper Zi-STE1800IV, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп-ЛТД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КМА Юкрейн».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КМА Юкрейн» (43023, Волинська область, м. Луцьк, вул. Карбишева, буд.1, офіс 411, код 42374714) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Партнер-Груп-ЛТД» (36034, Полтавська область, м. Полтава, пров. Хорольський, буд. 10 кв. 40, код 39907916) 36000 (тридцять шість тисяч) грн 00 коп. попередньої оплати, 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомого та 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА