ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023 Справа № 910/5382/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Гриб І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, місто Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бобелюк Оксани Богданівни, місто Ланівці, Кременецький район, Тернопільська область

про стягнення 596 604,00 грн.

За участю представників:

від позивача: Сидорчук Я.О. представник (за довіреністю №78/6-15 від 02.01.2023); присутній в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку в Ірпінському міському суді Київської області;

від відповідача: Ленько Р.І. адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВО №1019453 від 10.07.2023); присутній в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку через власні технічні засоби.

Процес.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця Бобелюк Оксани Богданівни про стягнення 596 604,00 грн штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.05.2023 матеріали справи №910/5382/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Бобелюк Оксани Богданівни про стягнення 596 604,00 грн передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Львівської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2021 справу №910/5382/23 передано для розгляду судді Сухович Ю.О.

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах ухвалах суду та відображено протоколах судових засідань.

Представник позивача в судове засідання 27.10.2023 для розгляду справи по суті в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку з`явився, позовні вимоги, підтримав, просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 27.10.2023 для розгляду справи по суті в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку з`явився, проти позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві. На стадії судових дебатів просив зменшити розмір штрафних санкцій.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 27.10.2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між позивачем та відповідачем 14.09.2022 було укладено договір №502/ВЗЗ-2022, відповідно до умов якого відповідач (постачальник) зобов`язується поставити позивачу (замовнику) якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а позивач (замовник) прийняти і оплатити такі товари.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару у визначений заявкою від 30.09.2022 №78/8/2-1714 строк не виконав, внаслідок чого, за несвоєчасне виконання договірних зобов`язань позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 261 164,00 грн та штраф у розмірі 335 440,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

У відповіді на відзив, позивач додатково просить суд взяти до уваги те, що відповідач не заперечує проти отримання ним заявки від 30.09.2022 № 78/8/2-1714 щодо поставки товару (картопля) у кількості 1 000 000 кг у строки до 27.10.2022.

Також, у відповіді на відзив позивач зазначив, що твердження відповідача у відзиві на позовну заяву не підкріплене жодними доказами. Оскільки договір був укладений між позивачем і відповідачем, платником за цим договором є позивач, саме з позивачем відповідачу необхідно було вирішувати питання неможливості здійснення поставки товару. Однак, жодного листа на адресу позивача від відповідача, щодо перешкод з поставкою товару до міста Тернопіль, вулиця Степана Будного,46, не надходило. Таким чином, поставка товару 17.11.2022 (до підписання відповідачем та товароодержувачем договору № 68/ПС-22 від 22.11.2022), згідно видаткової накладної № 83 від 17.11.2022 та 01.12.2022 згідно видаткової накладної № 95від 01.12.2022 відбулась із простроченням на 20 та 34 дні, з вини відповідача.

За несвоєчасне виконання договірних зобов`язань позивач нарахував відповідачу 596 604,00 грн заборгованості, з яких 261 164,00 грн пеня, 335 440,00 грн штраф та просить їх стягнути з відповідача.

Позиція відповідача.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву (б/н від 03.05.2023 (вх.№01-37/30280/23 від 04.05.2023)) та у запереченні на відповідь на відзив (б/н від 14.08.2023 (вх.№19822/23 від 14.08.2023)).

Зокрема зазначив про те, що прострочення поставки частини товару відбулось з вини позивача, зокрема, внаслідок того, що за встановленими місцями поставки товару, у позивача відсутні приміщення для його зберігання у визначеній кількості, внаслідок чого 22.11.2022 між відповідачем та Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України було укладено договір №68/ПС-22 відповідального зберігання. У відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Крім того, у запереченні на відповідь на відзив відповідач звертає увагу на те, що відповідно до заявок позивача та видаткових накладних завказаними місцем поставки (місто Тернопіль, вулиця Степана Будного, 46) повинно бути прийнято 800000,00 кг овочів (картоплі). Для прийняття такої кількості овочів необхідна наявність великого овочевого складу з можливістю зберігання. Наявність такого складу виключило б необхідність передачі товару на відповідальне зберігання.

За накладним № 4613 від 22.11.2022 та № 4881 від 08.12.2022 прийнято на відповідальне зберігання за договором від 30.09.2022 № 78/8/2-1714 овочі у об`ємі, який відповідає об`єму, зазначеному у видаткових накладних про поставку за адресою: місто Тернопіль, вулиця Степана Будного, 46 (по 400 000 кг за кожною накладною).

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Обставини встановлені судом.

14.09.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором - замовник) та фізичною особою-підприємцем Бобелюк Оксаною Богданівною (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором постачальник) було укладено договір №502/ВЗЗ-2022 (надалі договір), відповідно до п. 1.1. умов якого постачальник зобов`язувався поставити якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2. договору найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в додатку № 1 до цього договору. Код ДК 021:2015:03210000-6 - зернові культури та картопля (картопля).

Сторонами підписано специфікацію (додаток №1 до договору від 14.09.2022 №502/ВЗЗ-2022) до зазначеного договору за якою загальна сума без ПДВ складає 11 980 000,00 грн, а саме: картопля, країна походження товару Україна, одиниця вимірювання кг, в кількості 1 000 000, ціна за одиницю без ПДВ 11,98 грн.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2., 4.3. договору ціна договору складає 11 980 000 (одинадцять мільйонів дев`ятсот вісімдесяттисяч) грн 00 копійок без ПДВ. Погоджена сторонами ціна товару після укладення договору не переглядається. Відповідальність за правильність розрахунку ціни товару, обґрунтованість витрат застаттями калькуляції витрат несе постачальник.

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за товар, що поставляється замовником проводяться шляхом оплати зафактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 30 календарних днів або до 10 календарних днів у випадку поставки продовольчого товару вітчизняного виробництва (згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 160 «Щодо забезпечення стабільної роботи виробників продовольства вумовах воєнного стану»), з дати прийняття товару на склад замовника та/або на складивійськових частин Національної гвардії України (товароодержувачів), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) навідповідній видатковій накладній.

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці замовника, яка вручається під особистий підпис постачальника (представнику постачальника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається постачальнику рекомендованим листом із повідомленням про вручення або цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу постачальника, зазначену в розділі 14 договору.У заявці зазначається найменування товару, місце поставки товару, кількість товару та інша необхідна інформація для поставки товару. Постачальник (представник постачальника) завчасно прибуває до замовника для отримання письмової заявки. У випадку корегування інформації, яка зазначена у заявці, замовник має право здійснити таке корегування засобами зв`язку з обов`язковим письмовим підтвердженням в подальшому. В разі відсутності письмового підтвердження таке корегування вважається недійсним.

Згідно з п. 6.2. договору передача (приймання-здача) товару здійснюється в пункті відвантаження замовника за адресою: місто Київ, вулиця Нижньоюрківська, 8-А та/або в пунктах відвантаження військових частин Національної гвардії України (товароодержувачі), визначених заявкою замовника.

Відповідно до п. 6.3. договору поставка товару здійснюється постачальником власними силами та засобами.

Пунктом 6.5. договору сторони погодили перелік документів, які постачальник зобов`язаний надати замовнику (товароодержувачу).

Відповідно до п.6.7. договору право власності на товар переходить від постачальника до замовника (товароодержувача) після прийняття товару на склад Замовника (товароодержувача), факт чого засвідчується підписами уповноважених на це осіб постачальника та замовника (товароодержувача) на відповідній видатковій накладній. Датою прийняття товару замовником (товароодержувачем) вважається дата, вказана уповноваженою особою замовника (товароодержувача) на видатковій накладній.

Згідно з п. 7.3. договору постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки та на умовах, передбачених цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам цього договору.

Відповідно до п. 8.3. договору за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленоготовару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовникмає право в односторонньому порядку відмовитись від цього договору в повному обсязі.

Відповідно до п. 12.8. договору усі повідомлення, будь-яке листування тощо за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, якщо вони письмово оформлені та надіслані відповідним листом (рекомендований лист, цінний лист з описом вкладення, передача листа посильним, засобами електронного поштового зв`язку на адреси, вказані у розділі 13 цього договору). У будь-якому разі замовник вважається повідомленим з моменту фактичного отримання листа, а постачальник з моменту направлення замовником відповідного листа (на електронну пошту постачальника, вказану у розділі 14 цього договору; передання допоштового відділення зв`язку та отримання фіскального чеку; проставлення на копіїдокумента будь-якої відмітки, що свідчить про його отримання постачальником).

Відповідачем отримано заявку №78/8/2-1714 на поставку товару (картоплі) від 30.09.2022 за договором №502/ВЗЗ-2022, а саме:

- заявку №1 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Львів, вулиця Княгині Ольги, будинок 105, в кількості 20 000 кг, дата поставки товароодержувачу 10.10.2022, в кількості 20 000 кг, дата поставки товароодержувачу 24.10.2022;

- заявку №2 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Тернопіль, вулиця Степана Будного, будинок 46, в кількості 800 000 кг, дата поставки товароодержувачу 27.10.2022;

- заявку №3 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Львів, вулиця Стрийська, будинок 146, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 19.10.2022;

- заявку №4 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Івано-Франківськ, вулиця Чорновола, будинок 161, в кількості 20 000 кг, дата поставки товароодержувачу 18.10.2022,в кількості 10 000 кг, дата поставки товароодержувачу 26.10.2022;

- заявку №5 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Луцьк, вулиця Карпенка-Карого, будинок 3, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 25.10.2022;

- заявку №6 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Рівне, вулиця Степана Бандери, будинок 14-А, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 26.10.2022;

- заявку №7 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: село Старий Лисець, урочище Олесів, 1, в кількості 10 000 кг, дата поставки товароодержувачу 26.10.2022;

- заявку №8 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Вінниця, вулиця Некрасова, будинок 72, в кількості 20 000 кг, дата поставки товароодержувачу 11.10.2022;

- заявку №9 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Хмельницький, вулиця Будівельників, будинок 25, в кількості 10 000 кг, дата поставки товароодержувачу 17.10.2022;

- заявку №10 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Чернівці, вулиця Горіхівська, будинок 19, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 19.10.2022;

- заявку №11 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Ужгород, вулиця Айвазовського Івана, будинок 51, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 17.10.2022;

- заявку №12 від 30.09.2022 на поставку картоплі, місце постачання: місто Золочів, вулиця Січових Стрільців, будинок 2, в кількості 15 000 кг, дата поставки товароодержувачу 25.10.2022.

Товар визначений заявкою від 30.09.2022 № 78/8/2-1714 у кількості 860 000 кг поставлений відповідачем з порушенням строку, а саме:

- 25.10.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 15 000 кг вартістю 179 700,00 грн (видаткова накладна № 66 від 25.10.2022);

- 26.10.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг вартістю 119 800,00 грн (видаткова накладна № 73 від 26.10.2022);

- 02.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 20 000 кг вартістю 239 600,00 грн (видаткова накладна № 61 від 02.11.2022);

- 02.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 15 000 кг вартістю 179 700,00 грн (видаткова накладна №58 від 02.11.2022);

- 17.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 400 000 кг вартістю 4 792 000,00 грн (видаткова накладна № 83 від 17.11.2022);

- 01.12.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 400 000 кг вартістю 4 792 000,00 грн (видаткова накладна № 95 від 01.12.2022).

Товар визначений заявкою № 78/8/2-1714 від 30.09.2022 у кількості 860 000 кг (картопля) був поставлений відповідачем з порушенням строку визначеним заявкою, у зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача 261 164,00 грн пені та 335 440,00 грн штрафу, нараховані відповідно до умов п. 8.3. договору.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами положень статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір №502/ВЗЗ-2022 від 14.09.2022 (поставки товару).

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товар визначений заявкою від 30.09.2022 № 78/8/2-1714 у кількості 860 000 кг поставлений відповідачем з порушенням строку, а саме:

- 25.10.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 15 000 кг вартістю 179 700,00 грн (видаткова накладна № 66 від 25.10.2022);

- 26.10.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 10 000 кг вартістю 119 800,00 грн (видаткова накладна № 73 від 26.10.2022);

- 02.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 20 000 кг вартістю 239 600,00 грн (видаткова накладна № 61 від 02.11.2022);

- 02.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 15 000 кг вартістю 179 700,00 грн (видаткова накладна №58 від 02.11.2022);

- 17.11.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 400 000 кг вартістю 4 792 000,00 грн (видаткова накладна № 83 від 17.11.2022);

- 01.12.2022 відповідачем поставлено товар у кількості 400 000 кг вартістю 4 792 000,00 грн (видаткова накладна № 95 від 01.12.2022).

Судом встановлено, що товар визначений заявкою № 78/8/2-1714 від 30.09.2022 у кількості 860 000 кг (картопля) був поставлений відповідачем з порушенням строку визначеним заявкою.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу Українипередбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Умовами п. 8.3. договору сторони погодили, що за порушення строку поставки товару, зазначеного у письмовій заявці замовника, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки понад 30 календарних днів замовник має право в односторонньому порядку відмовитися від цього договору в повному обсязі.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені у розмірі 261 164,00 грн та штрафу у розмірі 351 440,00 грн, суд встановив їх правильність, відповідність умовам договору та арифметичну вірність.

Щодо заперечень відповідача наведених у відзиві, суд зазначає наступне.

Стосовно тверджень відповідача про те, що прострочення поставки частини товару відбулось з вини позивача, а саме внаслідок того, що за визначеними місцями поставки товару, у позивача відсутні приміщення для його зберігання у визначеній кількості та посилання відповідача на укладений між відповідачем та Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України, судом відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували відсутність за визначними адресами поставки приміщень для зберігання товару у визначеній кількості, так само, як і не надано доказів, звернення відповідача до позивача з відповідними листами про внесення змін до договору в частині продовження строків та поставки.

Крім того, суд бере до уваги те, що укладений 22.11.2022 між відповідачем та Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України договір №68/ПС-22 відповідального зберігання укладено вже після прострочення поставки частини товару. Поставка товару згідно заявки мала бути не пізніше 27.10.2022, а договір відповідального зберігання укладений 22.11.2022, тобто через 25 днів.

Відповідач не надав доказів повідомлення позивача про укладення договору відповідального зберігання №68/ПС-22 від 22.11.2022.

Договір поставки укладений між сторонами, а Військова частина НОМЕР_2 Національної гвардії України, з якою відповідач уклав договір відповідального зберігання №68/ПС-22 від 22.11.2022, не є стороною договору поставки. Тому саме з позивачем відповідач повинен був узгоджувати строки поставки, передачу на відповідальне зберігання та інше.

Твердження відповідача про те, що прострочення відбулось з вини позивача, є безпідставним.

Згідно заявки від 30.09.2022 №78/8/2-1714 мало бути поставлено 1 000 000 кг у строк до 27.10.2022. Долучені відповідачем до відзиву видаткові накладні на 200 000 кг товару, на підтвердження вчасної поставки, є лише частиною поставки відповідача, по решті накладних, згідно заявки було допущено прострочення.

Відтак долучення відповідачем видаткових накладних на 200 000 кг товару не спростовує підставності позовних вимог.

Отже, на думку суду, заперечення наведені відповідачем у відзиві не спростовують позовних вимог.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 Господарського кодексу України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Слід зазначити, що обставини, якими сторона обґрунтовує підставу для зменшення розміру штрафних санкцій мають бути підтверджені достовірними, достатніми та допустимими доказами.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми стягнення штрафних санкцій, однак, не подано жодного доказу та не наведено обставин, які могли б свідчити про поважність причин неналежного виконання зобов`язання, винятковість обставин чи невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) наслідкам порушення зобов`язання, враховуючи необхідність забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану.

Також відповідач не надавав жодних доказів, які могли б свідчити про важкий майновий стан відповідача, що має значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач, уклавши договір №502/ВЗЗ-2022 від 14.09.2022, погодився на запропоновані позивачем умови, в тому числі і умову про нарахування пені та штрафу за порушення або неналежне виконання зобов`язань.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Як зазначалося вище, згідно пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата пені та штрафу.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи наведене, суд не вбачає обґрунтованих та підтверджених доказами підстав для зменшення розміру пені та штрафу, а тому в задоволенні клопотання про зменшення штрафних санкцій слід відмовити.

Судом встановлено факт порушення відповідачем строків поставки товару (картоплі), порушене право позивача має бути захищене.

Слід зазначити, що аналогічні відносини виникли між сторонами також і у зв`язку з виконанням договору поставки від 15.09.2022 за № 508/ВЗЗ-2022, де також було допущено прострочення поставки відповідачем та укладено договір відповідального зберігання. Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 05.06.2020 у справі №910/2499/23, залишеним без змін постановою Північного Апеляційного господарського суду від 11.10.2023, позов про стягнення з відповідача штрафних санкцій задоволено повністю.

Відтак, відповідач допускав непоодинокі випадки прострочення взятих на себе зобов`язань, наслідком чого було застосування штрафних санкцій.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 8 949,06 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1167 (внутрішній номер 264948004) від 30.03.2023.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8 949,06 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бобелюк Оксани Богданівни ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи 25574423) 261 164,00 грн пені, 335 440,00 грн штрафу та судовий збір в сумі 8 949,06 грн.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення

складено 01.11.2023

Суддя Сухович Ю.О.