ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. Черкаси справа № 925/917/23

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Костянтина ДОВГАНЯ, з секретарем судового засідання Тетяною ДЯЧЕНКО, за участю представників: позивача Ольги Коломієць, адвоката за довіреністю, відповідача не з`явився, розглянувши у підготовчому засіданні в м. Черкаси справу за позовною заявою за позовом Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта до Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Оіл про стягнення 10 121 378,79 грн,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2023 року Публічне акціонерне товариство Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Оіл 10 121 378,79 грн. заборгованості по договору поставки нафтопродуктів від 15.08.2018 за №1245/2/2118.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе грошові зобов`язання щодо оплати вартості отриманого товару.

Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

04.08.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважав заявлені вимоги необґрунтованими та просив суд залишити позовну заяву без задоволення застосувавши строк позовної давності.

09.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погодився вважаючи їх безпідставними.

Ухвалою суду від 07.09.2023 підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті на 10:00 год. 24 жовтня 2023 р.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини нез`явлення суд не повідомлений.

Про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в порядку ч.1 ст.202 ГПК України без представника відповідача за наявними матеріалами.

Суд, вислухавши представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 15.08.2018 між сторонами був укладений договір поставки нафтопродуктів № 1245/2/2118 (далі - Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу нафтопродукти (далі Товар), а відповідач зобов`язався їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

За умовами п.3.2 Договору поставка Товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних Сторонами. Зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними, право власності на Товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від Постачальника до Покупця з моменту підписання акту приймання - передачі нафтопродуктів.

Факт належного виконання позивачем свого зобов`язання за вище вказаним Договором підтверджується, дослідженими в судовому засіданні актами приймання-передачі товару за період з 31.01.2020 по 31.12.2021, підписані повноважними особами та скріпленими печатками підприємств.

За змістом п.4.2 Договору оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок Постачальника.

Позивачем на адресу відповідача були оформлені та направлені рахунки-фактури на оплату поставлених нафтопродуктів: №90591490 від 31.01.2020 на суму 210 441,89 грн., №90591491 від 31.01.2020 на суму 115900,06 грн., №90598015 від 29.02.2020 на суму 209310,48 грн., №90598016 від 29.02.2020 на суму 117487,73 грн., №90609564 від 31.03.2020 на суму 408866,04 грн., №90609565 від 31.03.2020 на суму 428583,79 грн., №90609566 від 31.03.2020 на суму 563868,58 грн, №90609567 від 31.03.2020 на суму 105811,20 грн., №90609568 від 31.03.2021 на суму 243957,50 грн., №90621578 від 30.04.2020 на суму 192550,68 грн., №90621581 від 30.04.2020 на суму 266979,56 грн., №90621584 від 30.04.2020 на суму 188082,00 грн., №90621586 від 30.04.2020 на суму 74029,20 грн., №90621589 від 30.04.2020 на суму 48480,36 грн., №90633676 від 31.05.2020 на суму 63463,68 грн., №90633677 від 31.05.2020 на суму 82853,38 грн., №90633678 від 31.05.2020 на суму 108998,40 грн., №90633679 від 31.05.2020 на суму 49210,40 грн., №90633680 від 31.05.2020 на суму 97833,60 грн., №90633681 від 31.05.2020 на суму 47459,10 грн., №90644139 від 30.06.2020 на суму 19138,80 грн., №90644140 від 30.06.2020 на суму 25999,68 грн., №90657568 від 31.07.2020 на суму 2783,06 грн., №90657580 від 31.07.2020 на суму 71154,79 гри., №90657583 від 31.07.2020 на суму 19566,77 грн., №90657587 від 31.07.2020 на суму 58304,16 грн., №90657589 від 31.07.2020 на суму 71053,30 грн., №90657592 від 31.07.2020 на суму 38882,40 грн., №90657595 від 31.07.2020 на суму 18932,40 грн., №90657598 від 31.07.2020 на суму 28398,60 грн., №90657603 від 31.07.2020 на суму 111698,12 грн., №90670502 від 31.08.2020 на суму 24413,95 грн., №90670509 від 31.08.2020 на суму 201385,41 грн., №90670517 від 31.08.2020 на суму 24596,64 грн., №90670520 від 31.08.2020 на суму 80720,35 грн.. №90670524 від 31.08.2020 на суму 55752,23 грн., №90670529 від 31.08.2020 на суму 62024,53 грн., №90670686 від 31.08.2020 на суму 79355,23 грн., №90683648 від 30.09.2020 на суму 362417,06 грн., №90683652 від 30.09.2020 на суму 95623,55 грн., №90683663 від 30.09.2020 на суму 31074,12 грн., №90696379 від 31.10.2020 на суму 49003,20 грн., №90708484 від 30.11.2020 на суму 32123,38 грн., №90708487 від 30.11.2020 на суму 38794,20 грн., №90717818 від 31.12.2020 на суму 70014,00 грн., №90717822 від 31.12.2020 на суму 318691,33 грн., №90717827 від 31.12.2020 на суму 22195,80 грн., №90722911 від 31.01.2021 на суму 226045,20 грн., №90722912 від 31.01.2021 на суму 95700,24 грн., №90729069 від 28.02.2021 на суму 267572,09 грн., №90735885 від 31.03.2021 на суму 259798,84 грн., №90748950 від 30.04.2021 на суму 40719,31 грн., №90773892 від 30.06.2021 на суму 110047,32 грн., №90773894від 30.06.2021 на суму 177645,44 грн., №90789589 від 31.07.2021 на суму 142100,21 грн., №90789591 від 31.07.2021 на суму 80668,18 грн., №90789593 від 31.07.2021 на суму 101893,56 грн. №90806008 від 31.08.2021 на суму 55105,14 грн,, №90806015 від 31.08.2021 на суму 28359,60 грн., №90806020 від 31.08.2021 на суму 42539,40 грн., №90806027 від 31.08.2021 на суму 540986,04 грн.. №90820928 від 30.09.2021 на суму 188235,49 грн., №90820929 від 30.09.2021 на суму 144095,28 грн., №90820930від 30.09.2021 на суму 89191,14 грн., №90820931 від 30.09.2021 на суму 330551,40 грн., №90834826 від 31.10.2021 на суму 158798,88 грн., №90834828 від 31.10.2021 на суму 661285,16 грн., №90834832 від 31.10.2023 на суму 35485,51 грн., №90842668 від 30.11.2021 на суму 128669,35 грн., №90842675 від 30.11.2021 на суму 49996,81 грн., №90842683 від 30.11.2021 на суму 72735,53 грн., №90842688 від 30.11.2021 на суму 47415,60 грн., №90854816 від 31.12.2021 на суму 38359,44 грн., №90854818 від 31.12.2021 на суму 360158,04 грн., №90854819 від 31.12.2021 на суму 8955,80 грн.

Позивач зазначив, що оскільки через ракетні обстріли підприємства та відповідним переміщенням документів з території заводу, докази направлення рахунків-фактур в 2020 - 2021 роках не збереглися, то позивач 17.04.2023 повторно направив відповідачу рахунки-фактури засобом поштового зв`язку разом з супровідним листом №38/10-708 від 04.04.2023, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною №757 від 17.04.2023 та фіскальним чеком від 17.04.2023.

Як вказував позивач, останній строк оплати становив по актам:

- №1/01 від 31.01.2020 - на 30.03.2020,

- №1/02 від 29.02.2020 - на 29.04.2020,

- №1/03 від 31.03.2020 - на 30.05.2020,

- №1/04 від 30.04.2020 - на 29.06.2020,

- №1/05 від 31.05.2020 - на 30.07.2020,

- №1/06 від 30.06.2020 - на 29.08.2020,

- №1/07 від 31.07.2020 - на 29.09.2020,

- №1/08 від 31.08.2020 - на 30.10.2020,

- №1/09 від 30.09.2020 - на 29.11.2020,

- №1/10 від 31.10.2020 - на 30.12.2020,

- №1/11 від 30.11.2020 - на 29.01.2021,

- №1/12 від 31.12.2020 - на 01.03.2021,

- №1/01 від 31.01.2021 - на 01.04.2021,

- №1/02 від 28.02.2021 - на 29.04.2021,

- №1/03 від 31.03.2021 - на 30.05.2021,

- №1/04 від 30.04.2021 - на 29.06.2021,

- №1/06 від 30.06.2021 - на 29.08.2021,

- №1/07 від 31.07.2021 - на 29.09.2021,

- №1/08 від 31.08.2021 - на 30.10.2021,

- №1/09 від 30.09.2021 - на 29.11.2021,

- №1/10 від 31.10.2021 - на 30.12.2021,

- №1/11 від 30.11.2021 - на 29.01.2022,

- №1/12 від 31.12.2021 - на 01.03.2022.

Розмір заборгованості відповідача за отриманий від позивача Товар склав 10 121 378,79 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов п.7.1 Договору, строк дії Договору був встановлений - з моменту підписання по 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Згідно Додаткової угоди до Договору строк дії Договору був встановлений з моменту підписання по 31.12.2020, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Відповідно Додаткової угоди до Договору строк дії цього Договору був встановлений з моменту підписання по 31.12.2021, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

01.02.2023 позивач на адресу відповідача направив претензію №14/05-330 з вимогою сплатити заборгованість по Договору, яка залишена відповідачем без відповідного реагування.

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст.11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

За змістом статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ст.ст. 173, 174, 193 ГК України, ст.ст. 526, 530, 655, 692, 712 ЦК України містять такі положення.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншим строк оплати товару, та сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи вищенаведеного законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі укладеного договору поставки нафтопродуктів від 15.08.2018 за №1245/2/2118.

Свої зобов`язання за цим Договором позивач виконав належним чином та поставив відповідачу Товар, що підтверджується актами приймання передачі нафтопродуктів, підписані повноважними особами та скріплені печатками підприємств.

Факт виконання позивачем належним чином договірних зобов`язань по вищевказаному Договору підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи та не оспорюються відповідачем.

Судом встановлено, що по вказаному Договору позивач поставив відповідачу 722,851 тонн нафтопродуктів на загальну суму 16 624 580,54 грн.

За поставлені нафтопродукти по Договору відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 6 503 201,75 грн., що підтверджується платіжними документами:

- №119 від 29.01.2020 на суму 388 028.35 грн.;

- №1949 від 09.12.2019 на суму 280 002,41 грн. (зміна призначення платежу згідно листа відповідача №1 від 10.12.2019);

- №1841 від 04.12.2019 на суму 72 184,49 грн.;

- №1840 від 03.12.2019 на суму 1 861 546,25 грн.;

- №1255 від 13.08.2019 на суму 422 673,99 грн.;

- №12 від 05.03.2019 на суму 473 625,50 грн.;

- №524 від 18.12.2018 на суму 39 250,71 грн.;

- №447 від 10.12.2018 на суму 951 400,00 грн.;

- №235 від 06.11.2018 на суму 346 356,29 грн. (зміна призначення платежу згідно листа відповідача №1 від 22.11.2018);

- №11 від 16.10.2018 на суму 577 036.80 грн.

- №1668 від 11.10.2019 на суму 470 000,00 грн. (зміна призначення платежу згідно листа відповідача №1 від 31.10.2019);

- №1666 від 10.10.2019 на суму 415 551,36 грн. (зміна призначення платежу згідно листа відповідача №1 від 31.10.2019).

Отже, сума боргу за отриманий відповідачем Товар перед позивачем станом на час розгляду справи становить 10 121 378,79 грн.

Суд бере до уваги, що рахунки-фактури, які були оформлені позивачем та направлені відповідачу, підписані бухгалтером Петренко Оленою Вікторівною, яка працює на посаді начальника відділу обліку реалізації продукції управління бухгалтерського та податкового обліку ПАТ «Укртатнафта». Відповідно пп. 2.3.1 та 2.3.2 розділу 2 Положення про відділ обліку реалізації продукції управління бухгалтерського та податкового обліку, затвердженого Правлінням ПАТ «Укртатнафта» від 03.09.2010, Петренко О.В. має повноваження щодо оформлення та направоення рахунків-фактур. Цей факт підтверджується довідкою позивача №14/02-990 від 26.06.2023, підписаною повноважними особами товариства.

Зокрема, згідно Листа від 16.02.2017 №31-11410-06-5/43339 Міністерства фінансів України «Щодо особливостей застосування первинних документів», рахунок-фактура може бути складена у паперовій або в електронній формі та мати реквізити, які дають можливість ідентифікувати господарську операцію та її учасників, зокрема: назву підприємства, від імені якого складено рахунок-фактуру; назву контрагента; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунку-фактури.

Відтак, вище вказані рахунки-фактури (додані до позовної заяви) містять інформацію, яка дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь в оформленні рахунку-фактури, а тому сумнівів щодо підпису посадової особи на вказаних рахунках-фактурах, які виникли у відповідача, у суду відсутні.

Отже, оскільки відповідачем була здійснена часткова оплата по вище вказаному Договору, то посилання відповідача на не доведення позивачем факту направлення йому рахунків-фактур в 2018-2020 роках, суд вважає безпідставним.

З матеріалів справи вбачається, що рахунки-фактури направлялися позивачем відповідачу повторно, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною №757 від 17.04.2023 та фіскальним чеком від 17.04.2023. За інформацією, розміщеною на сайті АТ «Укрпошта» вказане поштове відправлення було вручене відповідачу 21.04.2023.

Суд зауважує, що за умовами п.4.2 Договору оплата Товару може бути здійснена Покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки Товару. В останньому випадку оплата повинна бути здійснена Покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі Постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки Товару згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів.

Таким чином, сторони узгодили, що оплата поставок в будь-якому випадку повинна бути здійснена не пізніше не пізніше 60 (шістдесяти) календарних днів від дати поставки. Відповідно строк оплати по вказаним договорам є таким, що наступив, а заборгованість вважається простроченою.

Суд враховує правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 02.07.2019 по справі №918/537/18 про те, що ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою в розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку з оплати поставленого товару.

За приписами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань по вказаному Договору до суду не подано.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, то суд виходить з наступного.

За приписами п.12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строк, визначений статтями 257 та 258 цього Кодексу (загальна та спеціальна позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. Даний пункт був внесений до Цивільного кодексу України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19)» від 30.03.2020 №540-IХ, який набрав чинності 02.04.2020.

Карантин на території України був встановлений вперше постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) №211 від 11.03.2020 з 12.03.2020 та в подальшому був продовжений постановами КМУ: №239 від 25.03.2020, №291 від 22.04.2020. №343 від 04.05.2020, №392 від 20.05.2020. №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020. №104 від 17.02.2021. №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021, №981 від 22.09.2021, №1336 від 15.12.2021, №229 від 23.02.2022, №630 від 27.05.2022. №928 від 19.08.2022, №1423 від 23.12.2022, №383 від 25.04.2023.

Аналогічна норма в Цивільний кодекс України (п.19 Прикінцевих та перехідних положень) щодо продовження строку загальної та спеціальної позовної давності була введена Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ.

Воєнний стан на території України був введений Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про ведення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом №2102-ІХ від 24.02.2022р. та в подальшому продовжений: Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом №2738-ІХ від 16.11.2022, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом №2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом №3057-ІХ від 02.05.2023.

Як зазначалося вище, останній строк оплати по актам припадав: №1/01 від 31.01.2020 на 30.03.2020, №1/02 від 29.02.2020 - на 29.04.2020, №1/03 від 31.03.2020 - на 30.05.2020, №1/04 від 30.04.2020 - на 29.06.2020, №1/05 від 31.05.2020 - на 30.07.2020, №1/06 від 30.06.2020 - на 29.08.2020. №1/07 від 31.07.2020 - на 29.09.2020. №1/08 від 31.08.2020 - на 30.10.2020. №1/09 від 30.09.2020 - на 29.11.2020, №1/10 від 31.10.2020 - на 30.12.2020, №1/11 від 30.11.2020 - на 29.01.2021, №1/12 від 31.12.2020 - на 01.03.2021, №1/01 від 31.01.2021 - на 01.04.2021, №1/02 від 28.02.2021 - на 29.04.2021, №1/03 від 31.03.2021 - на 30.05.2021, №1/04 від 30.04.2021 - на 29.06.2021, №1/06 від 30.06.2021 - на 29.08.2021, №1/07 від 31.07.2021 - на 29.09.2021, №1/08 від 31.08.2021 - на 30.10.2021, №1/09 від 30.09.2021 - на 29.11.2021, №1/10 від 31.10.2021 - на 30.12.2021, №1/11 від 30.11.2021 - на 29.01.2022, №1/12 від 31.12.2021 - на 01.03.2022.

Отже, враховуючи те, що загальний та спеціальний строк позовної давності був зупинений з 02.04.2020 (дата набрання чинності Законом №540-1Х), суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності при звернення з позовом до суду.

Зобов`язання у відповідності з ст. 526 Цивільного Кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Умови зазначеного Договору, які регулюють між сторонами строки та умови розрахунків є чинними і в установленому законом порядку не визнавалися судом недійсними.

За таких обставин, позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 121 378,79 грн. боргу по договору поставки нафтопродуктів від 15.08.2018 за №1245/2/2118 за отриманий відповідачем Товар.

Відповідно до ст.129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на оплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, ст.ст.233, 236-241 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Енерджі Оіл (; вул.Святотроїцька,55А, офіс 112, м.Черкаси, 18002) на користь Публічного акціонерного товариства Транснаціональна фінансово промислова нафтова компанія Укртатнафта (; вул.Свіштовська,3, м.Кременчук, Полтавська область, 39610) - 10 121 378,79 грн. (десять мільйонів сто двадцять одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 79 коп.) боргу та 151 820,68 грн (сто п`ятдесят одна тисяча вісімсот двадцять грн 68 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду

Повне рішення складено 01.11.2023.

Суддя Костянтин ДОВГАНЬ