ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"23" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3064/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.
секретар судового засідання Арнаутова А.С.
розглянувши заяву (вх.№2-1539/23 від 11.10.2023) Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича про відшкодування витрат на правову допомогу, подану у справі №916/3064/23
за позовом: Фізичної особи-підприємця Юрченко Максима Юрійовича ( АДРЕСА_1 )
до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича ( АДРЕСА_2 )
про стягнення 58 809,76 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Юрченко М.Ю. самопредставництво;
від відповідача: Чекмарьова Л.Ю. ордер від 05.09.2023;
Шепель В.І. самопредставництво.
В провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/3064/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Юрченка Максима Юрійовича до Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 58 509,76 грн, а також судовий збір.
Рішенням суду від 09.10.2023 у задоволенні позову відмовлено.

11.10.2023 відповідач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення у справі та стягнення з Фізичної особи-підприємця Юрченка Максима Юрійовича витрат за надану правничу допомогу у сумі 12 000 грн.

Ухвалою від 13.10.2023 заяву Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича призначено до розгляду у судовому засіданні на 23.10.2023 о 12:45.

20.10.2023 до суду від позивача надійшло клопотання про відмову відповідачеві у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, в якому позивач зазначив про:

- неподання відповідачем до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із відзивом на позовну заяву від 05.09.2023;

- у договорі № 117 про надання правової допомоги від 05.01.2023 відсутня ціна послуг на професійну правничу допомогу;

- у акті № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.10.2023 не вказаний час, який витрачений адвокатом на надання послуг;

- при визначенні суми гонорару не прийнято до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання 23.10.2023 з`явився позивач, відповідач та представник відповідача.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав надану заяву, позивач заперечував проти задоволення вказаної заяви у повному обсязі.

Проаналізувавши надані відповідачем докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 ГПК України.

При цьому суд враховує сформульований у пункті 4.2.4 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20 правовий висновок про те, що оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, то вимога частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні.

Водночас в даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню інша вимога частини 8 статті 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Отже, у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, відповідач має дотримуватися встановленого пунктом 2 частини 8 статті 129 ГПК України 5-денного строку для подання заяви про розподіл судових витрат та доказів понесення таких витрат, що і було зроблено відповідачем.

Як встановлено судом, відповідачем у поданому відзиві від 05.09.2023 було зазначено про понесення останнім витрат на правову допомогу у зв`язку з розглядом справи, докази на понесення яких відповідачем буде надано суду додатково.

У подальшому, 11.10.2023, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, відповідачем було надано суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу разом з доказами на підтвердження відповідних витрат.

При цьому, доводи позивача щодо неподання відповідачем до суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом із відзивом на позовну заяву суд оцінює критично з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Так, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників.

При цьому, аналіз частини другої статті 124 ГПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Таким чином, суд зазначає, що неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Як встановлено судом, заявляючи вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, відповідач зазначив, що такі витрати склали 12 000 грн.

У підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано суду договір №117 про надання правової допомоги від 29.08.2023, укладений між Адвокатським бюро "Лариси Чекмарьової" та Фізичною особою-підприємцем Шепелем Василем Ігоровичем, за умовами якого клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, у тому числі з питання супроводження судового процесу по справі №916/3064/23, тощо, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п.2.3 договору безпосереднє представництво інтересів клієнта від імені бюро за цим договором здійснює адвокат Чекмарьова Лариса Юріївна, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003941 від 18 вересня 2019 року.

Згідно з п.4.1.1 договору обов`язком клієнта є здійснення оплати за правову допомогу, що надається бюро, у розмірі та в строки, окремо погоджені між сторонами.

Відповідно до п.8.3 договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом бюро гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору або усно.

Вказаний договір підписано обома сторонами та скріплений печаткою бюро.

Крім того, відповідачем надано суду додаткову угоду №1 від 29.08.2023 до договору, укладену між Адвокатським бюро "Лариси Чекмарьової" та Фізичною особою-підприємцем Шепелем Василем Ігоровичем, у якій сторони погодили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) бюро за надання правової допомоги у правовому супроводі діяльності клієнта.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили, що вартість послуг за надану правову допомогу зазначається бюро в акті приймання-передачі наданої правової допомоги.

Згідно з п.7.1 та п.7.2 додаткової угоди правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності). Бюро надає клієнту акт приймання-передачі наданої правової допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов договору, час сплати гонорару, додаткові витрати, які були понесені бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце).

Відповідно до п.7.3 та п.7.4 клієнт зобов`язаний на протязі п`яти днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правової допомоги підписати його або протягом вказаного строк надати письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від приймання наданої правової допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом строку, вказаного в п.7.3 додаткової угоди, клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правової допомоги і не надав письмове заперечення, правова допомога вважається наданою та прийнятою клієнтом і підлягає оплаті.

Відповідна додаткова угода підписана обома сторонами та скріплена печаткою бюро.

Також на підтвердження понесення судових витрат позивачем надано суду акт приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.10.2023.

Відповідно до акту були надані наступні послуги:

- подання відзиву на позовну заяву (4 000 грн);

- подання заперечень на відзив (2 000 грн);

- участь в судових засіданнях 06.09.2023, 27.09.2023, 09.10.2023 (по 2 000 грн).

Всього вартість наданих послуг складає 12 000 грн.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд вказує, що відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

За приписами ч.3-4 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п. 8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи надані відповідачем докази, суд зазначає про доведеність останнім факту надання йому правничої допомоги.

Щодо посилань позивача стосовно того, що у договорі № 117 про надання правової допомоги від 05.01.2023 відсутня ціна послуг на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (п. 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц; п. 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).

Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.

Частинами 1 та 2 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Як встановлено судом, відповідно до п.8.3 договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом бюро гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору або усно.

Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили, що вартість послуг за надану правову допомогу зазначається бюро в акті приймання-передачі наданої правової допомоги.

В акті приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.10.2023 сторонами погоджено вартість послуг за подання відзиву на позовну заяву (4 000 грн), подання заперечень на відзив (2 000 грн), а також погоджено вартість участі представника у судовому засіданні (2 000 грн). Всього 12 000 грн.

Таким чином, у договорі та додатковій угоді сторони погодили порядок обчислення ціни договору (розміру гонорару). Кінцева сума вартості наданої за договором правової допомоги визначена сторонами в акті приймання-передачі наданої правової допомоги згідно з п.2 додаткової угоди.

Отже, враховуючи положення ст. 627 ЦК України, суд не приймає доводи позивача щодо невизначення розміру гонорару у договорі у якості підстави для відмови у відшкодуванні наданих послуг.

Крім того, щодо доводів позивача про те, що в акті № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги від 11.10.2023 не вказаний час, який витрачений адвокатом на надання послуг, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права.

Таким чином, саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Водночас, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7,9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відшкодування у повному обсязі витрат, понесених у зв`язку із участю у судових засіданнях з урахуванням тривалості таких судових засідань, розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, а також того, що явка сторін по справі жодного разу обов`язковою не визнавалась, при цьому сторін одразу було повідомлено про наявність у Господарському суді Одеської області технічної можливості проведення судових засідань в режимі відеоконференції зокрема поза межами приміщення суду відповідно до п.4 ст.197 ГПК України, за думкою суду, не є пропорційним обставинам справи, зокрема і враховуючи ціну позову.

Суд також вважає завищеним розмір гонорару адвоката з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі та пропорційності по відношенню до сторін та предмету спору.

З огляду на наведені вище положення Закону, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тощо, суд вважає за необхідне покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, у сумі 6 000 грн.

Керуючись ст.123, 126, 129, 221, 232, 236-238, 240-241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича про відшкодування витрат на правову допомогу, подану у справі №916/3064/23, задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Юрченко Максима Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Шепеля Василя Ігоровича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 /шість тисяч/ грн.

3. В задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повне додаткове рішення складено 30.10.2023.

Суддя Ю.М. Щавинська