УХВАЛА

31 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 902/595/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни

на рішення Господарського суду Вінницької області

(суддя - Яремчук Ю.О.)

від 20.06.2023

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Гудак А.В., судді - Олексюк Г.Є., Мельник О.В.)

від 26.09.2023

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "КИЇВСТАР"

до Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни

про стягнення 19 371,89 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. 01 травня 2023 року Приватне акціонерне товариство "КИЇВСТАР" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни (надалі - відповідачка) про стягнення 19 371,89 грн заборгованості.

2. Позов обґрунтований тим, що відповідачка за період з жовтня 2021 року по вересень 2022 року не розрахувалася за надані позивачем послуги рухомого (мобільного) зв`язку на виконання умов Угоди № 10692952 від 01.10.2021.

3. Відповідачка проти позову заперечувала, оскільки вказала, що угоду № 10692952 від 01.10.2021 про надання послуг (мобільного) зв`язку не підписувала, тобто така є не укладеною, а тому не створює будь-яких юридичних наслідків.

4. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.09.2023, позов задоволено повністю, стягнуто з відповідачки на користь позивача 19 371,89 грн - основного боргу, 2 684,00 грн - відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, який підписаний відповідачкою; позивач послуги за вказаним договором надавав, натомість відповідачка їх не оплатила. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що посилання відповідачки на те, що угоду про надання послуг рухомого (мобільного) зв`язку вона не підписувала є необґрунтованими, а у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи слід відмовити, оскільки представник відповідачки не довів наявність сукупності умов, за яких необхідним у межах предмету цього спору є призначення судової почеркознавчої експертизи.

6. 16.10.2023 відповідачка надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

7. Скаржниця не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що суди порушили норми процесуального права, оскільки на її думку, договір є не укладеним і суди безпідставно відмовили у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

9. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

10. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

11. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

12. Позов у цій справі подано у 2023 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 встановлено у розмірі 2 684, 00 грн.

13. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

14. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2 684,00 грн = 268 400,00 грн).

15. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

16. У касаційній скарзі скаржниця визначає підставами касаційного оскарження пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, натомість норма пункту 2 частини третьої цієї статті визначає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

17. Скаржниця не зазначає жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

18. Таким чином, Верховний Суд вважає, що скаржниця не дотримала умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 19 371,89 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

19. Верховний Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

20. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. Зважаючи на те, що скаржниця не зазначила підстави допуску справи до касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідачки згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 902/595/23 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бондарук Світлани Володимирівни на рішення Господарського суду Вінницької області від 20.06.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.09.2023.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржниці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко