ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Справа № 906/381/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи"

про стягнення 82 179, 21 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (далі - позивач, ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія") звернулося до Господарського суду Житомирської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничого підприємства "Українські авіаційні системи" (далі - відповідач, ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи") про стягнення 61650 грн основного боргу, 2 477, 82 грн 3 % річних та 18 051, 39 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 61 650 грн основного боргу, 2 477, 82 грн 3 % річних, 18051, 39 грн інфляційних втрат та 2 684 грн витрат по сплаті судового збору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Додатковим рішенням господарського суду Житомирської області від 10 липня 2023 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничого підприємства "Українські авіаційні системи" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" 22 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 у справі № 906/381/23, в якій апелянт просить скасувати рішення суду, прийняти нове, яким в позові відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- Пожидаєв К.Е. будучи керівником, одноосібним власником ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" та його директором, та Антоневська О.П., будучи юрисконсультом ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" та одночасно директором ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", здійснювали підписання усіх документів та листування, яким визнається наявність заборгованості. Як вбачається з листування між ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" та ТОВ НВП "Українські авіаційні системи", несвоєчасна оплата орендних платежів була викликана нібито відсутністю грошових коштів у підприємства, в той час як згідно банківських виписок у період з 01.09.2020 по 01.09.2022, обороти підприємства по платежам становили понад 4,5 млн. грн.;

- скаржник посилається на відсутність проплат по даному договору та той факт, що жодного листування (претензій, вимог чи ін.) відповідач після зміни керівництва відповідача новий керівник не отримував, внаслідок чого не міг знати про наявність будь-яких договорів та заборгованості за ними;

- вказані обставини в сукупності свідчать про наявність ознак фіктивного правочину, зокрема, за ч. 5 ст. 203 ЦК України; судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги твердження відповідача про фіктивність договору оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 з огляду на пов`язаність керівництва позивача та відповідача;

- як вбачається з позову, за договором з вересня 2020 не було здійснено жодного платежу, який би міг свідчити про дійсність даного правочину та його реальне виконання.

Відповідно до протоколу повторного розподілу судової справи від 21.08.2023 визначено колегію суддів для розгляду справи у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 у справі № 906/381/23. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23, в якій апелянт просить скасувати дане рішення суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- оскільки до закінчення судових дебатів представник позивача не заявив про відшкодування стороні справи витрат на правову допомогу, слід застосувати приписи аб. 3 ч. 8 ст. 129 ГПК України;

- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.09.2023 відкрито провадження за апеляційною скаргою ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи. Об`єднано для спільного розгляду апеляційні скарги ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на рішення суду та на додаткове рішення суду у справі № 906/381/23.

Дана ухвала суду направлена на адреси сторін, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції.

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" надіслало до суду відзив на апеляційні скарги, в якому просить залишити їх без задоволення, а судові рішення без змін; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Позивач вважає апеляційні скарги відповідача безпідставними, необґрунтованими, а судові рішення, такими, що прийнятті з додержанням норм процесуального та матеріального права. Докази щодо надання професійної правничої допомоги позивачу будуть надані до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 129 ГПК України.

ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" надіслало до суду заяву, в якій просить суд надати час позивачу, а саме 5 днів з моменту прийняття рішення апеляційним господарським судом у справі №906/381/23 для надання доказів понесених витрат на правничу допомогу.

ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" надіслало до суду заперечення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в яких вважає доводи, викладені у відзиві безпідставними та необґрунтованими, а вимоги апеляційної скарги такими, що підлягають задоволенню; просить скасувати додаткове рішення суду у справі, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційних скарг стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, 01.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомир-Агробудіндустрія" (орендодавець/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" (орендар/відповідач) укладено договір оренди приміщення № 2020/09/01 від 01.09.2020 (а.с.28-33).

У відповідності до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення спецпризначення загальною площею 30,25 кв.м. ("приміщення"/"об`єкт оренди"), розміщене в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 10 ("АПК"). АПК - приміщення з власною необхідною інфраструктурою, що дозволяє орендареві використовувати приміщення і здійснювати свою господарську діяльність вiдповiдно до цілей і умов цього договору.

Згідно з п. 1.2. договору приміщення належить орендодавцю на праві власності.

Стан приміщення на момент його передачі фіксується сторонами в акті приймання-передачі приміщення (п. 1.3. договору).

За пунктом 2.1. договору сторонами погоджено, що приміщення передається орендарю з метою використання його у відповідності із господарською (статутною) діяльністю орендаря для розміщення приміщення спецпризначення.

Орендодавець протягом 5 (п`яти) календарних днів після підписання договору передає, а орендар приймає у користування приміщення. Передача приміщення оформлюється актом приймання-передачі приміщення, який підписується сторонами. Обов`язок щодо складання акта приймання-передачі приміщення покладається на орендодавця (п. 3.1. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору, акт приймання-передачі приміщення з моменту підписання його сторонами є невід`ємною частиною даного договору. В актi приймання-передачі приміщення зазначається технічний стан приміщення та характеристика приміщення на момент передачі приміщення орендарю.

Згідно п. 5.1. договору вартість оренди за місяць оренди за 1 (один) кв.м. площі об`єкта оренди визначається у додатках до даного договору.

Відповідно до п. 5.2. договору, орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, що вказаний у цьому договорі на підставі відповідних рахунків, виписаних орендодавцем.

Відповідно до п. 10.1. за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

За несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від несвоєчасно внесеної суми, за кожен день прострочення виконання зобов`язання (п. 10.2. договору).

У відповідності до п. 12.1. даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплення печатками сторін, і діє до закінчення строку оренди, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

До договору оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01, між сторонами складено та підписано додаток, в якому наведено розрахунок витрат на оренду приміщення - 5000 грн з ПДВ (а.с. 35).

На виконання умов договору оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01, між сторонами було складено та підписано акт приймання-передавання від 01.09.2020, згідно з яким орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування приміщення площею 30,25 кв. м., розміщене в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Житомир, вул. Промислова 10 (а.с. 36).

На виконання умов даного договору оренди, позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату: № 1832 від 30.09.2020, № 1968 від 31.10.2020, № 2278 від 30.11.2020, № 2382 від 31.12.2020, № 328 від 28.02.2021, № 618 від 31.03.2021, № 944 від 30.04.2021, № 1235 від 31.05.2021, № 1572 від 30.06.2021, № 1823 від 30.07.2021, № 2169 від 31.08.2021, № 2966 від 30.09.2021 (а. с. 49-60).

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг оренди приміщення у період з вересня 2020 по вересень 2021 за договором оренди приміщення № 2020/09/01 від 01.09.2020 на загальну суму 61 650 грн підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): № 3925 від 30.09.2020 на суму 5 000 грн, № 4243 від 31.10.2020 на суму 5000 грн, № 4827 від 30.11.2020 на суму 5 000 грн, № 5087 від 31.12.2020 на суму 5 000 грн, № 634 від 28.02.2021 на суму 10 000 грн, № 1062 від 31.03.2021 на суму 5 000 грн, № 1632 від 30.04.2021 на суму 5 000 грн, № 2163 від 31.05.2021 на суму 5 000 грн, № 2681 від 30.06.2021 на суму 5 000 грн, № 2985 від 31.07.2021 на суму 5 000 грн, № 3707 від 31.08.2021 на суму 5000 грн, № 4283 від 30.09.2021 на суму 1 650 грн (а. с. 37-48).

30.09.2021 між сторонами було складено та підписано акт приймання-передавання (повернення з оренди) за яким відповідач повернув, а позивач прийняв орендоване приміщення (а.с. 85).

Позивач звертався до відповідача із листом-вимогою № 1294 від 08.11.2021, в якій просив негайно протягом 7 днів перерахувати на рахунок ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" заборгованість у сумі 61 650 грн (а. с. 86).

Позивач звертався до відповідача із листом-вимогою № 585 від 07.09.2022, в якій просив негайно протягом 7 днів перерахувати на рахунок ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" заборгованість у сумі 61 650 грн (а.с. 87).

У відповідь на вказану вимогу ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" листом № 39 від 08.09.2022 повідомило, що відповідач виконує державне оборонне замовлення, фінансування отримує від державного замовника; на даний час підприємство не може здійснити розрахунок через брак фінансування (а. с. 88). У відповіді також підтверджено наявність заборгованості за договором від 01.09.2020 № 2020/09/01 у сумі 61 650 грн.

Предметом позову у справі, яка розглядається є вимога ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" про стягнення з ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" 61 650 грн основного боргу, 2 477,82 грн 3 % річних та 18 051, 39 грн інфляційних втрат у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 в частині оплати орендних платежів.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що у ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно ч. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути, зокрема: нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується, що 01.09.2020 між ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" та ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" укладено договір оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежиле приміщення спецпризначення загальною площею 30,25 кв.м. ("приміщення"/"об`єкт оренди"), розміщене в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 10 ("АПК").

Відповідно до п. 5.2. договору сторони передбачили, що орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, що вказаний у цьому Договорі на підставі відповідних рахунків, виписаних орендодавцем.

Пунктом п. 7.2. договору сторони передбачили, що орендар зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до умов договору.

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг оренди приміщення у період з вересня 2020 по вересень 2021 за договором оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 на загальну суму 61 650 грн підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) (а. с. 37-48), які підписані сторонами та скріпленими їх печатками.

Оцінюючи вищевказані акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про належність таких доказів у підтвердження надання позивачем та отримання відповідачем послуг оренди приміщення у період з вересня 2020 по вересень 2021 за договором оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 з огляду на їх відповідність наведеним вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки ними зафіксовано факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг саме за вказаним договором без будь-яких заперечень чи зауважень, що підтверджується їх підписами та відтисками печаток, а також те, що вони містять відомості про відповідні господарські операції та підтверджують факт їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про підробку підписів на актах чи відсутність у представника відповідача повноважень їх підписувати, або ж доказів втрати зазначеної печатки, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Отже, беручи до уваги те, що відповідач зі свого боку порушив зобов`язання в частині оплати орендних платежів за договором від 01.09.2020 № 2020/09/01, внаслідок чого у нього утворилася перед позивачем заборгованість, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 61 650 грн підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про відсутність у позивача документів, які б свідчили про наявність у останнього у власності приміщення, яке є предметом договором оренди від 01.09.2020 №2020/09/01, то суд зазначає наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що об`єктом оренди за договором від 01.09.2020 №2020/09/01 є нежитлове приміщення спецпризначення загальною площею 30,25 кв. м., розміщене в адміністративно-побутовому корпусі за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 10.

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2014 № 22702990, власником цілісного майнового комплексу, площею 11400,70 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, буд.10, є ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" (а. с. 148 на звороті - 149).

До складу даного комплексу входить орендоване майно за договором оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01, яке знаходиться на 2 поверсі адміністративно-побутового корпусу літера "А", що підтверджується технічним паспортом на виробничий будинок ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія", який розташований за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, буд. 10 (оригінал якого оглядався судом першої інстанції) та поповерховим планом (а. с. 159).

З огляду на викладене, доводи відповідача з приводу відсутності у позивача документів, які б свідчили про наявність у останнього у власності приміщення, в якому розташований об`єкт оренди за договором від 01.09.2020 № 2020/09/01, безпідставні та спростовуються матеріалами справи.

Суд також приймає до уваги доводи позивача про те, що для того аби це приміщення мало статус "спеціального" було здійснено ряд заходів, а саме: змонтовано протипожежні двері з межею вогнестійкості Е602060х950; обладнано спеціальним бар`єром, і для роботи було виділено окремо місце для роботи із секретними документами (окремий стіл); обладнано охоронною та протипожежною системи сигналізації (охорона забезпечувалась працівниками позивача). Обладнання приміщення відбувалось у відповідності до вимог ДБН для таких приміщень і саме у зв`язку з тим, що для таких приміщень потрібно було вжити ряд заходів в частині безпеки та вимог передбачених для захисту інформації, з огляду на використання даного приміщення при виконанні державного оборонного замовлення, тому і з`явився статус спеціального призначення.

Вказане підтверджується доданими до матеріалів справи фото, на яких зафіксовано заходи, здійснені в орендованому приміщенні, що набуло статусу спеціального (а.с. 159-163). При цьому, як повідомив представник позивача в суді першої інстанції, інших доказів позивач надати з приводу орендованого приміщення не може, оскільки такі докази відносяться до інформації з обмеженим доступом.

Наведеним спростовуються доводи відповідача про відсутність у позивача приміщень зі спеціальним статусом, які б відповідали предмету договору оренди від 01.09.2020 № 2020/09/01.

Щодо доводів відповідача про фіктивність договору оренди приміщення від 01.09.2020 №2020/09/01 з огляду на пов`язаність керівництва позивача та відповідача, суд зазначає наступне.

Частинами 1, 2 статті 234 ЦК України передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Слід зазначити, що у фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає її зовнішньому прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину (такі правові висновки сформулювала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19)).

Суд вказує, що договір оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 недійсним в судовому порядку не визнавався; докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Цей договір виконувався сторонами - позивачем передавалося відповідачу в оренду приміщення.

Окрім того, договір оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 не є безвідплатним, його вчинено між юридичними особами з дотриманням вимог, які висуваються Цивільним кодексом України до договорів оренди. При цьому, повноваження орендаря з користування таким майном жодним чином не були обмежені; доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також судом враховується наявний в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків, станом на 18.02.2022, який підписаний головними бухгалтерами ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" та ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи", які ведуть бухгалтерський облік обох підприємств, без будь-яких зауважень та заперечень. В даному акті зафіксовано наявність заборгованості відповідача на користь позивача за договором оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01 в сумі 61 650 грн (а. с. 89).

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що наявні у матеріалах справи податкові накладні (а. с. 61-84), виписані ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" по факту надання послуг оренди приміщення ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" та на користь останнього, підтверджують дійсність договору оренди приміщення від 01.09.2020 № 2020/09/01. Відповідно, вказана поведінка орендодавця також засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків.

Беручи до уваги викладене, суд зазначає, що відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності у сторін при укладання договору умислу з певним спрямуванням волі та тих обставин, що такий договір не відповідав волевиявленню сторін. Відповідно, доводи відповідача щодо фіктивності договору оренди не знайшли свого підтвердження.

Позивач також просить стягнути з відповідача 2 477, 82 грн 3 % річних за період з 17.11.2021 по 20.03.2023 та 18 051, 39 грн інфляційних втрат за період з 01.12.2021 по 28.02.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши проведені позивачем нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що їх розмір є обґрунтованим, а позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат в сумі 18 051,39 грн та 3 % річних в сумі 2 477, 82 грн правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо оскарження додаткового рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 цього Кодексу зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 р. у справі № 910/906/18.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 01.08.2022 між ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" (клієнт) та Адвокатським бюро "Максима Бугайчука" було укладено договір №11/22 про надання правничої (правової) допомоги (а. с.189-192).

Пунктом 1.1 договору сторони передбачили, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову (правничу) юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п. 4.1 договору, вартість наданої правової (правничої) допомоги адвокатського бюро визначена в додатку № 1 до договору, який узгоджується сторонами під час укладання договору. Адвокатське бюро самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання правової (правничої) допомоги, виставляє клієнту відповідний рахунок. При розрахунку вартості наданої правової (правничої) допомоги враховується час та обсяг витрачений адвокатським бюро.

У пункті 4.2 договору, сторони передбачили, що оплата за даним договором здійснюється в гривнях у безготівковій формі не пізніше 2-х днів зі моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро. Такий рахунок адвокатське бюро надсилає електронним листом на електронну поштову скриньку клієнта. Рахунок вважається отриманим клієнтом з моменту його надходження електронного листа на електронну поштову скриньку клієнта.

Відповідно до пункту 4.5 договору, за результатами надання правової (правничої) допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро правової (правничої) допомоги та її вартість. Акт надсилається клієнту адвокатським бюро факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу клієнта адвокатське бюро може надавати акти про надання правової (правничої) допомоги, в яких буде вказано перелік наданої правової (правничої) допомоги із ідентифікацією.

За умовами пункту 8.1 даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2022 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Пунктом 11.14 додатку № 1 до договору сторони погодили, в тому числі, гонорар за прийняття рішення на користь клієнта: від 5 % ціни майнового позову, але в любому випадку не менше 10 000 грн (а.с. 192 на звороті).

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 31.12.2022 до договору, сторони продовжили дію договору про надання правничої допомоги № 11/22 від 01.08.2022 до 31.12.2023 (а. с.193).

Згідно п. 2 додаткової угоди від 31.12.2022 сторони внесли зміни до п. 8.1 договору про надання правничої допомоги № 11/22 від 21.08.2022 та виклали даний пункт в новій редакції наступного змісту: "даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором."

В детальному описі наданої правничої допомоги згідно договору про надання правничої допомоги № 11/22 від 01.08.2022 у справі № 906/381/23, міститься найменування послуг та їх вартість, а саме: підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Житомирської області у справі за позовом до ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" щодо стягнення боргу за оренду приміщення площею 30,25 кв.м. - 5 000 грн; участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі № 906/381/23 - 1 000 грн; підготовка та відправлення заперечень на письмові пояснення у справі № 906/381/23 за позовом до ТОВ НВП "Українські авіаційні системи" - 2 500 грн; участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі № 906/381/23 - 1 000 грн; підготовка пояснень у справі № 906/381/23 - 1 500 грн; участь в судовому засіданні в Господарському суді у справі № 906/381/23 - 1 000 грн; гонорар за прийняття рішення на користь ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" - 10 000 грн (а.с. 201). Всього - 22 000 грн.

На виконання вимог п. 4.5 договору № 11/22 від 01.08.2022 про надання правничої (правової) допомоги, сторонами складено та підписано наступні акти надання послуг: № 55 від 23.03.2023 на суму 5 000 грн, № 70 від 10.05.2023 на суму 3 500 грн, № 75 від 23.05.2023 на суму 1 000 грн, № 83 від 08.06.2023 на суму 1 500 грн, № 89 від 29.06.2023 на суму 11 000 грн (а.с.193 на звороті - 195 на звороті). Актами надання послуг сторони погодили, що замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Адвокатським бюро "Максима Бугайчука" складено та виставлено ТОВ "Житомир-Агробудіндустрія" такі рахунки на оплату: № 39 від 23.03.2023 на суму 5 000 грн, № 67 від 10.05.2023 на суму 3 500 грн, № 77 від 23.05.2023 на суму 1 000 грн, № 90 від 08.06.2023 на суму 1500 грн, № 104 від 29.06.2023 на суму 11 000 грн (а.с. 196-198).

Факт понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу підтверджується платіжними інструкціями: № 292 від 28.03.2023 на суму 5 000 грн, № 15794 від 16.05.2023 на суму 3 500 грн, № 574 від 25.05.2023 на суму 1 000 грн, № 697 від 14.06.2023 на суму 1500 грн, № 15890 від 29.06.2023 на суму 11 000 грн (а. с. 198 на звороті - 200 на звороті).

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги предмет спору та підстави позовних вимог, кількість судових засідань у цій справі, на яких був присутній представник позивача, прийняття судом рішення про повне задоволення позовних вимог, дійшов правильного висновку, що визначена загальна вартість послуг адвоката у розмірі 22 000 грн є обґрунтованою та співмірною.

Окрім того, виходячи зі змісту положень частин 5, 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Колегія суддів приймає до уваги, що відповідач до суду першої інстанції письмових клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката чи заперечень стосовно саме розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, не подавав.

Натомість надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують наявність підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 22000 грн за рахунок відповідача, оскільки цей розмір судових витрат відповідно до ст. 74 ГПК України доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Зазначена сума витрат на професійну правничу допомогу є співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням часу здійснення представництва у суді.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем дотримано вимоги ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме: представником позивача зроблено заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів; докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подані в межах строку, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а тому доводи скаржника про необхідність застосування судом приписів аб. 3 ч. 8 ст. 129 ГПК України є безпідставними.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає посилання скаржника, викладені ним в апеляційних скаргах такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятих у справі рішень, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки встановлених судом обставин у справі.

Суд зазначає, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 та додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23 необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги ТОВ "НВП "Українські авіаційні системи" - без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги на рішення суду покладається на відповідача відповідно до норм ст. ст. 129, 282 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українські авіаційні системи" на рішення Господарського суду Житомирської області від 29.06.2023 та на додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 10.07.2023 у справі № 906/381/23 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.