ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3675/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЕЙЕМ АГРОПАТС" (вул. Гетьмана Мазепи, 61/2, м. Луцьк,43012)

до відповідача: Фермерського господарства "СЕРГІЇВКА 2020" (вул. Промзона, буд. 1,Сергіївка,Саратський район, Одеська область,68263)

про стягнення 427539,37 грн

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЕЙЕМ АГРОПАТС" до Фермерського господарства "СЕРГІЇВКА 2020" про стягнення 427539,37 рн за договором поставки № 14-06/22 від 14.06.2022, з яких - 230562,50 грн основного боргу, 114965,14 грн пені, 46112,50 грн штрафу, 7724,47 грн 3% річних та 28174,76 грн втрат від інфляції.

Ухвалою від 28.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідання. Встановлено Відповідачу строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви з процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів.

Відповідач отримав ухвалу 19.09.2023 відповідно до поштового повідомлення про вручення.

Відзиву на позов він не надав. Таким чином, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

14.06.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІЕЙЕМ АГРОПАТС" (позивач, постачальник) та Фермерським господарством "СЕРГІЇВКА 2020" (відповідач, покупець) укладено договір поставки 14-06/22, за умовами якого постачальник зобов`язався передати відповідачу товари (запасні частини до транспортних засобів) в асортименті, кількості і по ціні в українській гривні, згідно замовлення відповідача, узгодженого сторонами шляхом факсового зв`язку, електронної пошти або в усній формі, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити його на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.2 договору, назва, асортимент та ціни за кожну одиницю товару, а також загальна ціна товару вказуються у видатковій накладній та специфікації, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 2.5 договору оплата здійснюється відповідачем на основі даного договору і видаткових накладних і специфікацій та рахунків до нього шляхом безготівкового перерахунку коштів але не менше 50% від заявленої суми в рахунку або декількох рахунків чи видаткових накладних.

Термін поставки - від 7 до 14 календарних днів з моменту оплати рахунка, якщо товар відсутній на складі, або від 1 до 2 днів, якщо товар є на складі (п. 2.7).

Згідно з п. 2.8 договору про термінування є термін від 7 до 14 календарних днів з моменту отримання товару відповідачем, після чого він зобов`язаний сплатити позивачу заборгованість за отриманий товар.

При наявності заборгованості на суму понад 10000грн, позивач має право здійснювати подальші продажі товару відповідачу .

На виконання договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 230562,50грн, що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ 236 від 16.06.2022 на суму 15648грн, № 249 від 16.06.2022 на суму 450грн, № 275 від 16.06.2022 на суму 1243грн, № 301 від 16.06.2022 на суму 3360грн, № 318 від 17.06.2022 на суму 1290грн, № 319 від 17.06.2022 на суму 9524грн, № 402 від 21.06.2022 на суму 41357,50 грн, № 407 від 21.06.2022 на суму 1872грн, № 467 від 24.06.2022 на суму 22508грн, № 468 від 24.06.2022 на суму 21370 грн, № 469 від 24.06.2022 на суму 439грн, № 35 від 01.07.2022 на суму 2500грн, № 36 від 01.07.2022 на суму 1556грн, № 37 від 01.07.2022 на суму 20692грн, № 38 від 01.07.2022 на суму 15грн, № 86 від 04.07.2022 на суму 74560грн, № 146 від 07.07.2022 на суму 12178грн.

Крім того, позивач додав до позовної заяви податкові накладні відповідно до господарської операції щодо поставки товару відповідачу.

Однак, відповідач не сплатив позивачу 230562,50 грн за отриманий товар, тому позивач направив йому претензію № 49 від 19.09.2022.

Відповідач направив позивачу гарантійний лист, у якому повідомило про те, що сплатить заборгованість за договором поставки від 14.06.2022 № 14-06/22 в сумі 230562,50 грн у період з 15.07.2023 по 30.07.2023. Однак, відповідач так і не сплатив вартість отриманого товару.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України").

Згідно з абз. 1 п. 2.5. Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

З огляду на викладене, вищезазначені видаткові накладні підписані відповідачем і скріплені його печаткою, та відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів.

Відтак, у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару.

Відповідач доказів перерахування боргу в сумі 230562,50грн за отриманий товар станом на день розгляду спору не подав, тому позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 2.8 договору про термінування є термін від 7 до 14 календарних днів з моменту отримання товару відповідачем, після чого він зобов`язаний сплатити позивачу заборгованість за отриманий товар.

Враховуючи прострочення сплати відповідачем вартості отриманого товару позивач просить стягнути з відповідача 7724,47 грн 3% річних та 28174,76 грн втрат від інфляції.

З огляду на вищевикладене, поставки відбувались в такі дати:

16.06.2022 на суму 20701грн - строк оплати по 30.06.2022 включно, тобто прострочення мало місце з 01.07.2022,

17.06.2022 на суму 10814грн - строк оплати по 01.07.2022 включно, прострочення з 02.07.2022

21.06.2022 на суму 43229,50 грн - строк оплати по 05.07.2022 включно,

24.06.2022 на суму 44317грн - строк оплати по 08.07.2022 включно,

01.07.2022 на суму 24763грн - строк оплати по 15.07.2022 включно,

04.07.2022 на суму 74560грн - строк оплати по 18.07.2022 включно,

07.07.2022 на суму 12178грн - строк оплати по 21.07.2022 включно.

Позивач розрахував 3% річних по кожній з накладних, виходячи з 365 днів прострочення.

Відповідно до п. 1.12 постанови пленуму ВГСУ Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань від 17.12.2013 № 14, господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Отже, суд перевірив розрахунок 3% річних, який здійснюється за формулою:Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, деС - сума заборгованості,Д - кількість днів прострочення.

Таким чином, розмір 3% річних становить 230 562,50 x 3 % x 365 : 365 : 100=6916,88грн

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення 7724,47 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню - в сумі 6916,88 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 28174,76 грн втрат від інфляції, навівши розрахунок по кожній з накладних станом на 01.07.2023.

Суд перевірив розрахунок інфляційних, враховуючи, що відповідно до рекомендацій Верховного Суду України (лист "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.97 р. № 62-97р) вважається, що сума, внесена за період з 1 до 15 числа відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа, то розрахунок починається з наступного місяця. І за аналогією: якщо погашення заборгованості відбулося з 1 до 15 числа відповідного місяця інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця.

з 01/07/2022 до 01/07/2023 119 061,50 грн.

з 01/08/2022 до 01/07/2023 111 501,00 грн.

IIc (100,70 : 100) x (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) = 1.12768545

Інфляційне збільшення:

119 061,50 x 1.12768545 - 119 061,50 = 15 202,42 грн.

Період 2

IIc (101,10 : 100) x (101,90 : 100) x (102,50 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x (100,50 : 100) x (100,80 : 100) = 1.11984652

Інфляційне збільшення:

111 501,00 x 1.11984652 - 111 501,00 = 13 363,01 грн.

Отже, за розрахунком суду сума інфляційних становить 28565,44 грн, тобто більше ніж просить стягнути позивач.

Однак, суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 237 ГПК України), тому позовні вимоги про стягнення 28174,76 грн інфляційних підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення 114965,14 грн пені та 46112,50 грн штрафу, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 4.1.1 Договору, у випадку порушення термінів оплати товару покупець в першу чергу зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний календарний день протермінування на протязі всього часу протермінування, а потім сплатити суму боргу. Нарахування пені зупиняється через 12 місяців з дня коли, грошові зобов`язання мали бути виконані. Крім пені, у випадку протермінування платежу більше 30 календарних днів покупець зобов`язаний сплатити 20% штрафу від протермінованої суми.

Таким чином, оскільки прострочення оплати мало місце більше 30 календарних днів, то позовні вимоги про стягнення 20 % штрафу від суми боргу 230562,50 грн - в сумі 46112,50 грн підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Суд перевірив розрахунок пені за допомогою Ліга калькулятор

з 01/07/2022 до 01/07/2023 20 701,00 грн.

з 02/07/2022 до 02/07/2023 10 814,00 грн.

з 06/07/2022 до 06/07/2023 43 229,50 грн.

з 09/07/2022 до 09/07/2023 44 317,00 грн.

з 16/07/2022 до 16/07/2023 24 763,00 грн.

з 19/07/2022 до 19/07/2023 74 560,00 грн.

з 22/07/2022 до 22/07/2023 12 178,00 грн.

Розрахунок суми пені здійснюється за формулою:Пеня = С x 2УСД x Д : 100, деС - сума заборгованості за період,2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення,Д - кількість днів прострочення.

Отже, за розрахунком суду розмір пені становить 115597,09 грн, що є більшою сумо, ніж просить позивач.

Але суд не має права виходити за межі позовних вимог, тому позовні вимоги про стягнення 114965,14 грн пені підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 230562,50 грн основного боргу, 114965,14 грн пені, 46112,50 грн штрафу, 6916,88 грн 3% річних та 28174,76 грн втрат від інфляції, всього - 426731,78грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі сплаченого судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог 6413,11/427539,37* 426731,78грн=6401грн

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "СЕРГІЇВКА 2020" (код 43452777, вул. Промзона, буд. 1, с. Сергіївка, Саратський район, Одеська область, 68263) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІЕЙЕМ АГРОПАТС" (код 40965929, вул. Гетьмана Мазепи, 61/2, м. Луцьк,43012) 426731,78грн заборгованості та 6401грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25 жовтня 2023 р.

Суддя В.В. Литвинова