ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 жовтня 2023 рокуСправа № 912/1941/23

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Глушкова М.С., розглянув заяву від 19.10.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ" про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ" ( вул. Червоного Козацтва, 41, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000)

до відповідача: Олександрійської міської ради ( пр. Соборний, 59, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000)

про визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ" до Олександрійської міської ради про визнання права власності на автостоянку на 72 автомобілі, що складається з бетонної огорожі довжиною 200 м, висотою 2 м, 1999 року побудови загальною площею 0,25 га та будинку охорони 1999 року побудови, загальною площею 8 кв.м, розташовану на земельній ділянці за кадастровим номером :10:437:0026, площею 2 500,00 м.кв, яка знаходиться по вул. Козацькій в м. Олександрії Кіровоградської області з покладенням на відповідача судових витрат.

Разом з позовною заявою позивач подав суду заяву про забезпечення позову.

Ухвалою від 18.10.2023 господарський суд відмовив в задоволенні заяви про забезпечення позову.

20.10.2023 до суду вдруге надійшла заява від 19.10.2023 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі наказів № 912/538/20 від 15.09.2020 господарського суду Кіровоградської області про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг" повернути Олександрійській міській раді земельну ділянку загальною площею 2500,00 кв.м, яка знаходиться по вул. Козацька в м. Олександрії (кадастровий номер :10:437:0026), за актом приймання - передачі земельної ділянки та зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг" привести земельну ділянку, загальною площею 2500,00 кв.м, яка знаходиться по вул. Козацька в м. Олександрії (кадастровий номер :10:437:0026), в придатний для використання стан, шляхом демонтажу бетонних плит, паркану з металевих секцій, будівлі та трьох тимчасових споруд до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору у справі господарського суду Кіровоградської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг" до Олександрійської міської ради про визнання права власності на автостоянку на 72 автомобілі, що складається з бетонної огорожі довжиною 200 м, висотою 2 м, 1999 року побудови загальною площею 0,25 га та будинку охорони 1999 року побудови, загальною площею 8 кв.м, розташовану на земельній ділянці за кадастровим номером :10:437:0026, площею 2 500,00 м.кв, яка знаходиться по вул. Козацькій в м. Олександрії Кіровоградської області.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову у даній справі заявник зазначає, що рішенням господарського суду Кіровоградської області від 20.08.2020 у справі №912/538/20, за позовом Олександрійської міської ради Кіровоградської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Айсберг" про зобов`язання повернути земельну ділянку та привести в придатний для використання стан, яке набрало законної сили 13.01.2021, ухвалено зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Айсберг" повернути Олександрійській міській раді земельну ділянку загальною площею 2500,00 кв.м, яка знаходиться по вул. Козацька в м. Олександрії (кадастровий номер :10:437:0026), за актом приймання - передачі земельної ділянки. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Айсберг" привести земельну ділянку, загальною площею 2500,00 кв.м, яка знаходиться по вул. Козацька в м. Олександрії (кадастровий номер :10:437:0026), в придатний для використання стан, шляхом демонтажу бетонних плит, паркану з металевих секцій, будівлі та трьох тимчасових споруд в місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Видано відповідні накази № 912/538/20 від 15.09.2020.

Ці накази пред`явлені Олександрійською міською радою Кіровоградської області для примусового виконання до Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) до примусового виконання, який відкрив виконавчі провадження № 63181744 (про повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі) та № 63182739 (про приведення земельної ділянки в придатний до використання стан шляхом демонтажу будівлі та споруд).

Наразі ці виконавчі провадження відкриті, за ними тривають виконавчі дії.

На території земельної ділянки кадастровий номер :10:437:0026 знаходиться майно Позивача автостоянка на 72 автомобілі, що складається з бетонної огорожі довжиною 200 м, висотою 2 м, 1999 року побудови загальною площею 0,25 га та будинку охорони 1999 року побудови, загальною площею 8 кв. м.

Речові права на які, в силу приписів ст. 2, 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не підлягають державній реєстрації.

Таким чином, у разі примусового виконання наказів господарського суду Кіровоградської області № 912/538/20 від 15.09.2020 щодо звільнення Позивачем земельної ділянки шляхом демонтажу будівель та споруд автостоянки та повернення земельної ділянки Відповідачу за актом приймання-передачі, буде порушено право власності Позивача, оскільки ці об`єкти будуть невідворотно знищені.

Відповідно, зупинення стягнення на підставі наказів № 912/538/20 від 15.09.2020 господарського суду Кіровоградської області до вирішення судом по суті спору між Позивачем та Відповідачем за вищевказаним позовом, є розумним, обґрунтованим і адекватним способом забезпечення вимог Позивача.

Розглядаючи вказану заяву суд враховує таке.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою для забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення щодо ймовірності вчинення відповідних дій.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

У кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Як вже зазначено, заявник вказує на існування ризику початку виконання примусового виконання відповідачем наказів суду, що призведе до знищення належного йому майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з положеннями ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При виконанні судових рішень слід керуватися інтересами стягувача, оскільки стягувач вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети - виконання судового рішення як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (подібний правовий висновок викладений у постанові та Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 905/3773/14-908/5138/14).

У поданій заяві позивач просить суд зупинити виконання рішення суду у справі № 912/538/20.

За таких обставин обрані позивачем заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, зупинення примусового повернення відповідачу нерухомого майна, заборони вчиняти будь-які інші дії щодо цього нерухомого майна фактично спрямовані на зупинення виконання судового рішення в іншій справі - № 912/538/20, що свідчить про порушення прав Олександрійської міської ради як стягувача у виконавчому провадженні.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові у справі № 761/46606/18-ц від 12.02.2020 зазначив, що забезпеченням позову захищаються законні права (інтереси) позивача у разі, коли відповідач діє недобросовісно.

Однак, при вирішенні питання про забезпечення позову в цій справі судом не встановлена недобросовісність дій відповідача.

Таким чином, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач не відповідають вимогам статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, порушують принцип співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.

Отже, суд дійшов висновку, що заявленим позивачем способом забезпечення позову обмежується право Олександрійської міської ради на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та підлягає обов`язковому виконанню.

Крім того, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (подібний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20).

При цьому, суд вважає за необхідне зауважити, що факт наявності права власності у позивача на спірне майно є предметом розгляду у справі № 912/1941/23, не є беззаперечним, тому не може бути єдиною підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Отже, на думку суду, станом на дату винесення зазначеної ухвали відсутні підстави для вжиття у справі № 912/1941/23 заходів забезпечення позову, оскільки у даному випадку обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ" про забезпечення позову визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Господарський суд звертає увагу заявника, що заява про забезпечення позову, яка раніше була відхилена повністю або частково, може бути подана вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви від 19.10.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙСБЕРГ" про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду.

Суд звертає увагу позивача про обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України.

Копію ухвали направити представнику позивачу та відповідачу через систему "Електронний суд".

Суддя М.С. Глушков