ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023м. ХарківСправа № 922/2688/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

позовної заяви Керівника Кропивницької окружної прокуратури, м.Кропівницький в інтересах держави, в особі 1. Кропивницької міської ради, м. Кропивницький; 2. Управління освіти Кропивницької міської ради, м. Кропивницький
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект", м. Харків
про стягнення 348 870,79 грн
за участю представників:

прокурора - Полякової С.О. (посв. № 072827 від 01.03.2023)

відповідача - Розумовский О.С. (ордер серія АХ №1092676 від 10.09.2023

інші представники не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Керівник Кропивницької окружної прокуратури (надалі - Прокурор) в інтересах держави, в особі: Кропивницької міської ради (надалі - 1й Позивач) та Управління освіти Кропивницької міської ради (надалі - 2й Позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області 22 червня 2023 року із позовною заявою про: - стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоінвестпроект" (надалі - Відповідач) безпідставно сплачені грошові кошти у розмірі 348 870,79 грн за електричну енергію за Договором №81 про постачання електричної енергії споживачу від 27.01.2020 на користь головного розпорядника - Управління освіти Кропивницької міської ради. Також просить суд покласти витрати на Відповідача.

Позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначенням підготовчого засідання на "10" липня 2023 р. о 11:00 ухвалою суду від 27.06.2023.

Ухвалою від 20.07.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 10.08.2023-12:15. В подальшому учасники справи повідомлялись ухвалами про наступні судові засідання. Так, ухвалою від 14.09.2023 клопотання (вх. №24536 від 11.09.2023) ТОВ "Енергоінвестпроект" про проведення засідання без представника було задоволено та повідомлено, що засідання у справі відбудеться 12 жовтня 2023 року о(б) 11:30.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник Відповідача проти позовних вимог заперечує, вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Позивачі своїх представників в судове засідання не направили, про причину неявки суд не повідомили, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Частинами 2, 3 статті 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що розумність строків розгляду справи судом є одним із основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував на необхідність дотримання принципу розумності тривалості провадження.

Так, у рішення "Вергельський проти України" ЄСПЛ вказав, що розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів.

Враховуючи вищевказане суд вважає, що учасники процесу були належним чином повідомлений судом про розгляд спору за їх участю. В той же час, вони не були позбавлений можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалами Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Суд приймає до уваги, що сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, надано достатньо часу для підготовки до судового розгляду справи.

В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Суд зазначає, що ним були здійснені заходи щодо належного повідомлення всіх учасників процесу стосовно розгляду справи та надання до суду відповідних доказів, заперечень (за наявності), щодо вказівки на незгоду з будь-якою із обставин викладених у вимогах сторони процесу.

Так, процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідного документу.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, оскільки судом вчинені всі необхідні визначені процесуальним законом вимоги щодо повідомлення сторін, суд визнає, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд справи, як того вимагають приписи ст.ст.120, 242 ГПК України, однак не скористався своїми правами на подання пояснень, доказів, заперечень на позов та участь у судовому засіданні.

Крім того, господарський суд зазначає, що учасники процесу не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Таким чином, вбачається, що всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

З`ясувавши всі фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд установив такі обставини.

Управлінням освіти міської ради міста Кропивницькою радою проведено відкриті торги щодо закупівлі електричної енергії в обсягах 5 100 000 кВт* год. на суму 16 524 000,00 грн. (код ДК 021:2015:09130000-5). За результатами проведеної процедури закупівлі, переможцем визнано ТОВ «ЕНЕРГОІНВЕСТ- ПРОЕКТ» з яким у подальшому, а саме 27.01.2020 р., було укладено договір N81 про постачання електричної енергії споживачу (далі - Договір), згідно з умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно Додатку 2 до Договору № 81 від 27.01.2020 «Комерційна пропозиція» ціна електричної енергії становить, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) ціна 1,4865 грн. без ПДВ, 1,7838 грн. з ПДВ, що включає в себе тариф на послуги з передачі електричної енергії на відповідний розрахунковий період, затверджений Постановою НКРЕКП №1781 від 30.08.2019.

В подальшому, в процесі здійснення господарських правовідносин між Управлінням освіти Кропивницької міської ради та ТОВ «ЕНЕРГОІНВЕСТПРОЕКТ» було укладено додаткові угоди до Договору, в тому числі в зв`язку з коливанням цін на електричну енергію та збільшення тарифу на послуги з передачі електроенергії, а саме: Додатковою угодою No1 від 03.04.2020р. в зв`язку із коливанням цін на ринку збільшено ціну електроенергії за 1 кВт*год до 1,60563345 грн без ПДВ з визначенням загальної суми договору в розмірі 9 097 378,27 грн., в тому числі бюджетні зобов`язання становлять 7 511 305,00 грн., загальний обсяг закупівлі 4 756 282 кВт*год. Таке збільшення сторонами запроваджено з 01.04.2020р.

Додатковою угодою No2 від 06.04.2020р. виправлено технічну помилку та визначено загальну суму договору в розмірі 9 097 380,00 грн.

Додатковою угодою No4 от 31.07.2020р. в зв`язку із зростанням тарифу на послуги з передачі електроенергії збільшено ціну електроенергії за 1 кВт*год до 1,69046345 грн. без ПДВ. Таке збільшення сторонами запроваджено з 01.08.2020р.

Додаткова угода No6 від 05.10.2020р. та 12.10.2020р. в зв`язку з коливанням цін на ринку збільшено ціну електроенергії за 1 кВт*год до 1,835486795грн. без ПДВ, з визначенням загальної суми договору 9 097 379,39 грн., в т.ч. бюджетні зобов`язання ставлять 4 425 601,00 грн, загальний обсяг закупівлі 4 336 222 кВт*год. Таке збільшення запроваджено сторонами з 12.10.2020р.

Додатковою угодою No8 від 14.12.2020р. в зв`язку зі зростанням тарифу на послуги з передачі електроенергії, збільшено ціну електричної енергії за 1 кВт*год до 1, грн. без ПДВ. Таке збільшення сторонами запроваджено з 01.12.2020р.

Прокурор вказує що на підтвердження коливання ціни надано цінову довідку Харківської торгово-промислової палати від 15.09.2020 № 1011/20, в якій зазначено інформацію з офіційного сайту ДП «Оператор ринку» (ціни вказані без ПДВ та без врахування тарифу на передачу електричної енергії) щодо середньозваженої ціни купівлі-продажу електроенергії на майданчику РДН у торговій зоні ОЕС України станом на першу декаду серпня 2020 року та першу декаду вересня 2020 року та % коливання середньозваженої ціни, який склав 18,15%.

Проте, як зазначає Прокурор, вказана довідка не містить інформації чи відбувалося коливання цін на електричну енергію в період між датою укладення додаткових угод № 1 (03.04.2020) і № 4 до договору № 81 (31.07.2020) та датою укладення додаткової угоди № 6 (05.10.2020). Довідка Харківської торгово-промислової палати № 1011/20 від 15.09.2020 не може виступати в якості належного і беззаперечного підтвердження коливання ціни на електроенергію на ринку та його не може бути розцінено як достатнє обґрунтування необхідності внесення змін до договору від 27.01.2020 № 81 в частині збільшення ціни.

Середньозважені ціни купівлі-продажу електроенергії на РДН у торговій зоні «ОЕС України» наведені на веб-сайті ДП «Оператор ринку» (https://www.oree.com.ua), так Прокурор зазначає, що середня ціна 1МВт/год. в період між укладанням договору № 81 від 27.01.2020 та додаткової угоди № 6 від 05.10.2020 коливалася наступним чином.

Ціна на купівлю-продаж електричної енергії (або Базовий індекс) на РДН в торговій зоні ОЕС України станом на 27.01.2020 (на час укладання договору № 81), становила 1359,92 грн/МВт-год (без ПДВ), а станом на 05.10.2020 (час укладення додаткової угоди № 6), становила 1323.03 грн/МВт-год (без ПДВ), тобто зменшилась на 2,7%.

Ціна на купівлю-продаж електричної енергії (або Базовий індекс) на РДН в торговій зоні ОЕС України станом на 03.04.2020 (на час укладання додаткової угоди № 1 до договору № 81), становила 1698.04 грн/МВт-год. (без ПДВ), а станом на 05.10.2020 (на час укладення додаткової угоди № 6), становила 1323.03 грн/МВт-год (без ПДВ), тобто зменшилась на 22,08%.

Ціна на купівлю-продаж електричної енергії (або Базовий індекс) на РДН в торговій зоні ОЕС України станом на 31.07.2020 (на час укладання додаткової угоди № 4 до договору № 81), становила 1267,94 грн/МВт-год. (без ПДВ), а станом на 05.10.2020 (час укладення додаткової угоди № 6), становила 1323.03 грн/МВт-год (без ПДВ), тобто збільшилась лише на 4,35%, що явно не пропорційно зміні ціни в додатковій угоді № 6 (на 8,58 %).

Аналогічну ціну за одиницю товару зазначено у додатковій угоді № 6 від 12.10.2020 (відмінність з додатково угодою № 6 від 05.10.2020 стосуються лише розміру бюджетних призначень).

Крім того, додаткова угода від 05.10.2020 № 6 до Договору № 81 на підвищення ціни укладена з перевищенням максимального ліміту щодо зміни ціни, визначеної в Законі (загальне підвищення ціни по додатковій угоді № 1 від 03.04.2020 та № 6 від 05.10.2020 до Договору перевищує 10%), що також підтверджується листом Східного офісу Держаудитслужби в Кіровоградській області від 01.11.2022 № 041125-17/2874-2022.

Прокурор вважає, що сторони збільшували вартість електроенергії за відсутності доказів, що її вартісні показники упродовж дії договору зростали в такій прогресії, що виконання його умов стало вочевидь невигідним (збитковим) в порівнянні з пропозицією на тендері та після укладення додаткової угоди № 1 від 03.04.2020 для ТОВ «Енергоінвестпроект». На момент укладення додаткових угод ціна на електричну енергію фактично зменшувалась, а тому у ТОВ «Енергоінвестпроект» не було підстав для збільшення ціни електричної енергії.

На думку Прокурора, Відповідач не навів доводів на підтвердження того, що невнесення змін до Договору в частині збільшення ціни на електричну енергію з 1,7838 грн за 1 кВт за год (передбачену в основному договорі № 81 від 27.01.2020), 1,92676014 грн за 1 кВт за год (передбачену в додатковій угоді № 1 від 03.04.2020) за період з січня по жовтень 2020 року було б очевидно невигідним та збитковим. (аналогічна позиція міститься в постанові ВСУ від 16 лютого 2023 року у cправі № 903/383/22).

Прокурор посилається на ті обставини, що Сторонами Договору № 81 від 27.01.2020 не було передбачено формули та порядку перерахунку ціни (так зване «цінове застереження»), які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формул розрахунку нової ціни, тобто відповідно до умов Договору № 81 від 27.01.2020 такі умови відсутні, натомість щоразу при укладенні додаткових угод, незважаючи на рівень коливання ціни на ринку збільшували ціну за товар, що не відповідає принципу максимальної економії бюджетних коштів та є порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину).

Додаткова угода № 6 від 05.10.2020 укладена з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину) .

Як наслідок, всі наступні зміни істотних умов Договору в частині збільшення ціни за електричну енергію, внесені Споживачем та Постачальником додатковими угодами № 8 та № 13 здійснені з порушенням вимог п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», так як кожна наступна додаткова угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх додаткових угод та автоматично є нікчемною, оскільки без попередньої додаткової угоди ціна по послідуючій буде фактично перевищувати підвищення ціни за одиницю товару більше, ніж на 10 %, визначених в статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину) у порівнянні із основним договором.

З огляду на викладене, оскільки додаткова угода № 6 від 05.10.2020 є нікчемною, додаткові угоди № 6 від 12.10.2020, № 8 від 14.12.2020 та № 13 від 29.01.2021 до Договору № 81 від 27.01.2020, якими здійснено зміну ціни за одиницю товару, суперечать вимогам ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину), а тому також є нікчемними.

Управлінням освіти Міської ради міста Кропивницького сплачено ТОВ «Енергоінвестпроект» за поставлену електроенергію за Актами на наступну суму (згідно платіжних доручень):

1. АКТ № 29/02 від 13.03.2020 за лютий: 467 517 кВт*год на суму 833 956,82 грн.

ПД № 51 від 16.03.20 на суму 2 060,28 грн.

ПД № 590 від 16.03.2020 на суму 344 860,43 грн.

ПД № 105 від 16.03.2020 на суму 6 514,44 грн.

ПД № 53 від 16.03.2020 на суму 2 390,30 грн.

ПД № 109 від 16.03.2020 на суму 25 501,26 грн.

ПД № 168 від 16.03.2020 на суму 2 527,48 грн.

ПД № 454 від 16.03.2020 на суму 447 947,80 грн.

ПД № 58 від 16.03.2020 на суму 2 154,83 грн.

2. АКТ № 29/03 від 03.04.2020 за березень: 275 733 кВт*год на суму 491 852,52 грн.

ПД № 68 від 14.04.2020 на суму 3 066,35 грн.

ПД № 67 від 14.04.2020 на суму 1 516,24 грн.

ПД № 149 від 14.04.2020 на суму 6 623,25 грн.

ПД № 730 від 14.04.2020 на суму 204 165,97 грн.

ПД № 140 від 14.04.2020 на суму 17 989,63 грн.

ПД № 586 від 14.04.2020 на суму 255 745,16 грн.

ПД № 211 від 08.04.2020 на суму 1 276,09 грн.

ПД № 76 від 14.04.2020 на суму 1 469,83 грн.

3. АКТ № 29/04 від 14.05.2020 за квітень: 96 819 кВт*год на суму 186 546,98 грн.

ПД № 143 від 18.05.2020 на суму 770,70 грн.

ПД № 168 від 18.05.2020 на суму 1 774,53 грн.

ПД № 306 від 15.05.2020 на суму 1 276,09 грн.

ПД № 1183 від 22.05.2020 на суму 650,64 грн.

ПД № 272 від 18.05.2020 на суму 1 447,00 грн.

ПД № 1162 від 18.05.2020 на суму 74 255,45 грн.

ПД № 143 від 18.05.2020 на суму 963,38 грн.

ПД № 307 від 18.05.2020 на суму 13 701,20 грн.

ПД № 868 від 18.05.2020 на суму 91 707,99 грн.

4. АКТ № 29/05 від 08.06.2020 за травень: 74 980 кВт*год на суму 144 468,48 грн.

ПД № 334 від 15.06.2020 на суму 2 055,85 грн.

ПД № 312 від 10.06.2020 на суму 1 219,34 грн.

ПД № 1278 від 15.06.2020 на суму 69 799,10 грн.

ПД № 960 від 15.06.2020 на суму 65 529,14 грн.

ПД № 156 від 19.06.2020 на суму 963,38 грн.

ПД № 294 від 15.06.2020 на суму 1 973,00 грн.

ПД № 179 від 15.06.2020 на суму 2 269,72 грн.

ПД № 147 від 15.06.2020 на суму 658,95 грн.

5. АКТ № 29/06 від 08.07.2020 за червень: 122 331 кВт*год на суму 235 702,50 грн.

ПД № 1052 від 10.07.2020 на суму 158 285,27 грн.

ПД № 1402 від 10.07.2020 на суму 71 900,91 грн.

ПД № 316 від 10.07.2020 на суму 726,39 грн.

ПД № 163 від 10.07.2020 на суму 963,38 грн.

ПД № 204 від 10.07.2020 на суму 1 986,50 грн.

ПД № 157 від 10.07.2020 на суму 456,64 грн.

ПД № 360 від 10.07.2020 на суму 1 383,41 грн.

6. АКТ № 29/07 від 07.08.2020 за липень: 137 388 кВт*год на суму 264 713,72 грн.

ПД № 1206 від 11.08.2020 на суму 192 128,81 грн.

ПД № 387 від 11.08.2020 на суму 867,04 грн.

ПД № 338 від 11.08.2020 на суму 1 448,93 грн.

ПД № 1617 від 11.08.2020 на суму 67 322,92 грн.

ПД № 162 від 11.08.2020 на суму 265,89 грн.

ПД № 172 від 11.08.2020 на суму 924,84 грн.

ПД № 217 від 11.08.2020 на суму 1 755,29 грн.

7. АКТ № 29/08 від 04.09.2020 за серпень: 133 485 кВт*год на суму 270 781,81 грн.

ПД № 1877 від 15.09.2020 на суму 65 143,01 грн.

ПД № 415 від 15.09.2020 на суму 975,74 грн.

ПД № 380 від 15.09.2020 на суму 1 547,78 грн.

ПД № 1394 від 15.09.2020 на суму 199 885,82 грн.

ПД № 170 від 15.09.2020 на суму 405,71 грн.

ПД № 187 від 15.09.2020 на суму 973,71 грн.

ПД № 232 від 15.09.2020 на суму 1 850,04 грн.

8. АКТ № 29/09 від 07.10.2020 за вересень: 306 029 кВт*год на суму 620 797,01 грн.

ПД № 202 від 13.10.2020 на суму 1 095,42 грн.

ПД № 454 від 13.10.2020 на суму 6 923,46 грн.

ПД № 1610 від 13.10.2020 на суму 324 698,81 грн.

ПД № 254 від 13.10.2020 на суму 4 162,61 грн.

ПД № 450 від 13.10.2020 на суму 5 505,49 грн.

ПД № 2158 від 13.10.2020 на суму 274 670,56 грн.

ПД № 159 від 13.10.2020 на суму 3 740,66 грн.

9. АКТ № 29/10 від 04.11.2020 за жовтень: 108 394 кВт*год (за ціною додаткової угоди № 4 від 31.07.2020) на суму 219 883,31 грн та 197 079 кВт*год (за ціною додаткової угоди № 6 від 05.10.2020) на суму 434 083,08 грн.

ПД № 32 від 10.11.2020 на суму 13 159,73 грн.

ПД № 1771 від 10.11.2020 на суму 403 675,36 грн.

ПД № 194 від 10.11.2020 на суму 3 014,22 грн.

ПД № 481 від 10.11.2020 на суму 7 928,36 грн.

ПД № 2387 від 10.11.2020 на суму 212 612,69 грн.

ПД № 498 від 10.11.2020 на суму 4 784,77 грн.

ПД № 284 від 10.11.2020 на суму 4 518,12 грн.

ПД № 28 від 10.11.2020 на суму 4 011,91 грн.

ПД № 218 від 11.11.2020 на суму 261,24 грн.

10. АКТ № 29/11 від 10.12.2020 за листопад: 479 257 кВт*год на суму 1 055 603,87 грн.

ПД № 41 від 15.12.2020 на суму 5 173,87 грн.

ПД № 2827 від 15.12.2020 на суму 433 162,39 грн.

ПД № 275 від 15.12.2020 на суму 3 603,43 грн.

ПД № 324 від 15.12.2020 на суму 5 017,48 грн.

ПД № 238 від 15.12.2020 на суму 2 081,43 грн.

ПД № 600 від 15.12.2020 на суму 5 665,05 грн.

ПД № 533 від 15.12.2020 на суму 14 957,77 грн.

ПД № 53 від 15.12.2020 на суму 33 618,04 грн.

ПД № 2090 від 15.12.2020 на суму 552 324,41 грн.

11. АКТ № 29/12 від 22.12.2020 за грудень: 507 612 кВт*год (за ціною додаткової угоди № 8 від 14.12.2020) на суму 1 162 238,66 грн.

ПД № 633 від 24.12.2020 на суму 2 708,62 грн.

ПД № 2975 від 24.12.2020 на суму 430 395,90 грн.

ПД № 310 від 24.12.2020 на суму 4 941,00 грн.

ПД № 2187 від 24.12.2020 на суму 687 412,67 грн.

ПД № 246 від 24.12.2020 на суму 3 297,06 грн.

ПД № 552 від 24.12.2020 на суму 14 638,99 грн.

ПД № 52 від 24.12.2020 на суму 11 758,04 грн.

ПД № 342 від 24.12.2020 на суму 7 086,38 грн.

12. АКТ № 18/01 від 04.02.2021 за січень 2021 року: 413 683 кВт*год (за ціною додаткової угоди № 13 від 29.01.2021) на суму 937 829,35 грн.

ПД № 34 від 08.02.2021 на суму 4 688,21 грн.

ПД № 79 від 08.02.2021 на суму 607 843,57 грн.

ПД № 31 від 08.02.2021 на суму 3 225,98 грн.

ПД № 16 від 08.02.2021 на суму 1 899,77 грн.

ПД № 91 від 08.02.2021 на суму 304 121,29 грн.

ПД № 15 від 08.02.2021 на суму 2 675,09 грн.

ПД № 38 від 08.02.2021 на суму 11 335,12 грн.

ПД № 14 від 08.02.2021 на суму 2 040,32 грн.

Загалом сплачено за поставлений товар в обсязі: 1 722 676 кВт*год (за ціною основного договору, додаткової угоди № 1 та № 4 до договору) та 1 597 631 кВт*год (за ціною, визначеною у додаткових угодах № 6 від 05.10.2020, № 8 від 14.12.2020 та № 13 від 29.01.2021), а сума оплати за договором склала 6 858 458,12 грн.

Унаслідок укладення додаткової угоди № 6 від 05.10.2020, ціну електричної енергії неправомірно збільшено з 1,69046345 грн без ПДВ, 2,02855614 грн з ПДВ до 1,835486795 грн без ПДВ, 2,202584154 грн з ПДВ за 1 кВт*год, що також спричинило автоматично нікчемність наступних додаткових угод до договору № 81 від 27.01.2020.

У тендерній пропозиції ТОВ «Енергоінвестпроект» брало на себе зобов`язання постачати до навчальних закладів електричну енергію за ціною 1,4865 без ПДВ, 1,7838 грн з ПДВ за 1 кВт*год електричної енергії.

Виконання зобов`язань щодо ціни та кількості електричної енергії ТОВ «Енергоінвестпроект» підтвердило підписаним основного договору на постачання електричної енергії № 81 від 27.01.2020.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст.ст. 632, 638 Цивільного кодексу України ціна є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Тобто, із врахуванням положень зазначених статей, під час укладання договору від 27.01.2020 ТОВ «Енергоінвестпроект» було згодне з п. «Комерційна пропозиція», згідно яких ціна електричної енергії становить 1,4865 без ПДВ, 1,7838 грн з ПДВ за 1 кВт*год.

В подальшому, як вже зазначалось вище, сторони погодили збільшення ціни за одиницю товару відповідно до додаткової угоди № 1 від 03.04.2020 у зв`язку з коливанням ціни на ринку електроенергії та додаткової угоди № 4 від 31.07.2020 у зв`язку зі змінами до Постанови Регулятора (що в даному випадку не оспорюється).

Однак, підставою для укладання додаткової угоди № 6 від 05.10.2020 стала цінова довідка Харківської торгово-промислової палати № 1011/20 від 15.09.2020, в якій зазначено, що середньозважена ціна на майданчику ринку «на добу наперед» (РДН) в торговій зоні ОЕС України за 1 декаду серпня 2020 року без врахування ПДВ та без урахування тарифу на передачу електричної енергії становить 1513,25 грн/МВт.год, що на 18,15% більше, ніж середньозважена ціна за першу декаду серпня 1280,76 грн/МВт.год.

Коливання ціни товару на ринку при укладенні додаткової угоди № 6 від 05.10.2020 сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено, у зв`язку з чим ними не дотримано вимоги п.2 ч.4 статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину) та безпідставно змінено істотні умови договору. Крім того, укладенням додаткових угод до договору поставки електричної енергії порушені матеріальні інтереси, оскільки, з урахуванням додаткових угод № 6 від 05.10.2020, № 6 від 12.10.2020, № 8 від 14.12.2020 та № 13 від 29.01.2020 навчальні заклади отримали менше електричної енергії, у порівнянні з первісним договором (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 03.04.2020 та № 4 від 31.07.2020) за значно вищою ціною.

У відповідності до роз`яснення Міністерства економічного розвитку торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору», внесення змін до договору про закупівлю у залежності від коливання ціни товару на ринку повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Держстат України є спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики, однак перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним. На підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження. Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо. Тобто не будь-який висновок уповноваженого органу про ціну товару на ринку є належним підтвердженням та підставою для зміни ціни в договорі після його підписання, а лише який містить інформацію про коливання ціни такого товару на ринку.

За приписами ч. ч. 4, 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Під коливанням ціни необхідно розуміти зміну за певний період часу ціни товару на ринку чи то в сторону зменшення, чи в сторону збільшення. І таке коливання має відбуватись саме в період після укладання договору і до внесення відповідних змін до нього. Тобто, збільшення ціни такого товару на ринку повинно відбутись після укладання договору, мусить бути достатнє обґрунтування про наявність коливання (збільшення чи зменшення ціни за одиницю товару на ринку) за період з дати укладення Договору до дати укладання додаткових угод до Договору, а в разі наступних змін між черговими додатковими угодами. Така позиція відображена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18, від 23.01.2020 у справі № 907/788/18, від 13.10.2020 у справі № 912/1580/18, від 02.12.2020 у справі № 913/368/19.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є не прогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19).

Відповідно до наданих управлінням освіти Кропивницької міської ради актів споживач відповідно до договору № 81 від 27.01.2020 прийняв товар електричну енергію загальним обсягом 1 722 676 кВт*год (за ціною основного договору, додаткової угоди № 1 та № 4 до договору) та 1 597 631 кВт*год (за ціною, визначеною у додаткових угодах № 6 від 05.10.2020, № 8 від 14.12.2020 та № 13 від 29.01.2021). Загальна сума оплати за договором склала 6 858 458,12 грн.

Вартість фактично отриманої електричної енергії після укладення додаткової угоди № 6 від 05.10.2020 становить 1 597 631 кВт*год, при цьому за ціною, визначеною додатковою угодою № 4 від 31.07.2020 по 2,02855614 грн за 1 кВт*год. така кількість електричної енергії мала б коштувати 3 240 884,17 грн. Натомість Споживачем сплачено 3 589 754,96 грн, тобто різниця від ціни за додатковою угодою № 4 від 31.07.2020 до договору № 81 становить 348 870,79 грн.

За таких обставин, у зв`язку з тим, що Відповідачем передано споживачу меншу кількість товару, ніж це встановлено Договором, а також через те, що отримана відповідачем оплата у сумі 348 870,79 грн. за товар, який був поставлений за цінами, які визначені у нікчемних додаткових угодах, підлягає стягненню з Відповідача на підставі ч. 1 ст. 670 ЦК України.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Відповідач вказував, що на момент укладення додаткової угоди №6 від 05.10.2020 р. до Договору, діяв Закон України "Про публічні закупівлі" в редакції Закону України N 114-IX від 19.09.2019 "Про внесення змін до Закону України "Про публічні закупівлі" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель", який набув чинності 20.10.2019 та введений в дію 19.04.2020. В зв`язку з коливання ціни товару на ринку за одиницю товару, Сторонами була укладена додаткова угода №6 до Договору із зазначенням номеру, дати укладення, розміру збільшеної ціни, визначенням кількості товару та з якого моменту такі зміни застосовуються. Дана додаткова угода містить умови, за якими сторони узгоджують збільшення ціни (вартості) електричної енергії, як товару, до попереднього періоду.

Постачальником, в підтвердження наявності факту коливання ціни товару на ринку за одиницю електроенергії, була надана Споживачу цінова довідка Харківської торгово-промислової палати за №1011/20 від 15.09.2020 р. З урахуванням не застосування у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії обмежень щодо строків зміни ціни за одиницю товару, як це передбачено. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", не перевищення сторонами за договором N81 при укладенні спірної додаткової угоди 10 % пропорційного збільшення ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку та зміна ціни товару за одиницю не призвела до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю 9 097 380, 00 грн. сторонами договору не порушено вимоги. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" та не зробило його виконання вочевидь невигідним, збитковим для сторін за договором.

Відповідач посилається на те, що починаючи з 19.04.2020 Законом України N922 передбачена можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару до 10%. Про це свідчить формулювання "не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару". Тобто законодавець зазначає, що підвищення ціни до 10% є можливим через 90 днів з моменту підписання договору або внесення змін щодо збільшення ціни.

Щодо вимог Прокурора викладених у позові, де поставлено під сумнів правомірність укладення додаткової угоди №6 про зміну ціни за одиницю електричної енергії у сторону її збільшення із застосуванням довідки (інформації) Торгово-промислової палати (ТПП) України, Відповідач не погоджується з даною позицією виходячи з наступного.

Посилаючись на правову позицію в постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №912/11580/18, де встановлено. що довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.

У даному випадку Постачальник електричної енергії звернувся із відповідним запитом (листом-заявою №1098 від 14.09.2020 р.) до Харківської торгово-промислової палати. Крім того, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на численні звернення суб`єктів сфери публічних закупівель у зв`язку із набранням чинності Закону України "Про внесення змін до Закону України «Про публічні закупівлі» та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення публічних закупівель" від 19.09.2019 № 114-ІХ та введенням його в дію з 19.04.2020 підготувало відповіді на найбільш актуальні питання, пов`язані з договорами про закупівлю викладені в листі № 3304-04/69987-06 від 24.11.2020 року. Також, Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на численні звернення суб`єктів сфери публічних закупівель щодо необхідності внесення змін до договорів, укладених за результатами проведених процедур закупівель, у зв`язку із набранням чинності з 01.07.2019 року окремих статей ЗУ «Про ринок електричної енергії» та за результатами робочої наради, проведеної 23.07.2019 року за участю представників Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було сформовано лист № 3304-04/33869-06 від 14.08.2019 року, де зазначено, що для документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку, сторони можуть використовувати інформацію з сайту ДП «Оператор ринку».

Відповідач зазначає, що всі платежі були виконані у повній мірі, з підстав відсутності порушення, а твердження Прокурора (позивача) є безпідставним стосовно наданої до матеріалів справи довідка №1011/20, як така, що не може виступати в якості належного підтвердження коливання ціни на ринку електроенергії. Таке твердження Прокурора на думку Відповідача спростовується з врахуванням правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 13.10.2020 р. у справі №912/11580/18, Ціновою довідкою №1011/20 Харківської ТПП, що може використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку електроенергії та бути підставою для укладення Додаткової угоди №6 до Договору щодо збільшення ціни на електроенергію.

Прокурор, виклав свою позицію, щодо виявлених порушень при укладенні додаткових угод до договору, у поданій відповіді на відзив.

Так, Відповідач у відзиві при обґрунтуванні своєї позиції безпідставно посилається на положення ст.ст. 41, 43 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до п. 5 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» в новій редакції від 19.04.2020 Закону України «Про публічні закупівлі» процедури закупівлі товарів, робіт і послуг, розпочаті до введення в дію цього Закону, завертаються відповідно до порядку, що діяв до введення в дію цього Закону.

При цьому, закупівлю № UА-2019-11-14-000545-b було розпочато до введення в дію нової редакції Закону України «Про публічні закупівлі», тому до спірних правовідносин застосовуються норми Закону, які діяли на момент початку закупівлі.

Прокурор посилається на постанову Верховного Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду 18.06.2021 у справі № 927/491/19, відповідно до якої встановлені обставини, де визначено, що законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації). Також у постанові зазначено, що сторонам договору про закупівлю слід передбачати в тексті договору Формулу та порядок перерахунку ціни (так зване «цінове застереження»), які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару та хто має видати такі підтвердні документи.

Проте, відповідно до умов Договору № 81 від 27.01.2020 Сторонами вказані вимоги не передбачено, натомість щоразу при укладенні додаткових угод, незважаючи на рівень коливання ціни на ринку збільшували ціну за товар, що не відповідає принципу максимальної економії бюджетних коштів та є порушенням вимог п. 4 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення правочину).

Зокрема, відповідач у відзиві також посилається на лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України № 3304- 04/69987-06 від 24.11.2020 в частині того, що «....Зміна істотних умов договору про закупівлю у випадках, встановлених частиною п`ятою статті 41 Закону, може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю. При цьому порядок зміни умов договору про закупівлю визначається замовником самостійно та з дотриманням законодавства в цілому».

Однак, незважаючи навіть на той факт, що положення ст. 41 Закону до оспорюваних додаткових угод не застосовуються, слід звернути увагу саме формулювання «може здійснюватися саме у разі та у спосіб, що передбачені договором про закупівлю».

При цьому, як зазначалось вище, в тексті договору формулу та порядок перерахунку ціни (так зване «цінове застереження»), які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, якими саме документами має підтверджуватися коливання цін на ринку товару та хто має видати такі підтвердні документи, в договорі № 81 від 27.01.2020 сторонами не передбачено.

Прокурор вважає, що твердження Відповідача є хибним, а отже посилання останнього у відзиві на те, що «зміна ціни товару не призвела до збільшення суми договору та не стало вочевидь невигідним» є необґрунтованими, оскільки саме збільшення ціни за одиницю товару спричинило отримання Споживачем (управлінням освіти) меншої кількості товару, ніж передбачалось умовами закупівлі та укладеного за її результатами договору.

Щодо правомірності представництва інтересів держави у суді прокуратурою судом встановлено таке.

Суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі (рішення Конституційного Суду України у від 01.04.2008 № 4-рп/2008).

Законом України за №1401-VIII від 02.06.2016 «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.09.2016, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, п. 3 ч. 1, якої передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №3-рп/99, державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не підлягають точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Надмірна формалізація «інтересів держави» може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №806/1000/17).

Прокурор набуває право на реалізацію своїх функцій, визначених законом, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є належною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі № 553/3280/16-а).

Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, з спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції).

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Ч. 4 ст. 53 ГПК України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Окружна прокуратура 15.05.2023 повідомила Кропівницьку міську раду про встановлені порушення та не вжиття органом місцевого самоврядування відповідних заходів.

Міська рада, будучи розпорядником коштів місцевого бюджету, є власником вказаних грошових коштів та представником інтересів територіальної громади у силу вимог чинного законодавства України, проте ним не вчинялись відповідні дії, що призвели до порушень інтересів держави.

Так, Великою Палатою Верховного Суду у п.36 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 зазначено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (п.37. постанови).

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (п.38. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення (п.39. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (п.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, провадження № 12-194гс19).

Щодо наявності підстав для звернення прокурора в інтересах сторони договору, з аналогічним висновком, дійшов Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у справі №906/1204/19 (п.5.7 ухвали від 08.10.2020). Так, суд касаційної інстанції погодився із доводами апеляційного суду, що державна закупівля проводилася за рахунок коштів місцевого (районного) бюджету, селищна рада є розпорядником витрачених бюджетних коштів та стороною договору, тому прокурор вірно визначив позивачів у цій справі та підтвердив підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі зазначених позивачів у цій справі.

Таким чином, при наявності порушень інтересів держави та бездіяльності органу, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, прокурором встановлена наявність визначених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» підстав для представництва інтересів держави шляхом звернення до суду з даною позовною заявою.

Зазначене дає суду підстави для однозначного переконливого висновку про те, що Прокурор при зверненні до суду з даним позовом належно, фактично та мотивував і юридично обґрунтував підстави представництва інтересів територіальної громади в суді.

Враховуючи викладене, суд погоджується, що у Прокурора наявні підстави для звернення до суду з відповідним позовом на захист порушених інтересів держави.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом Верховенства права та права на судовий захист, уникаючи принципу надмірного формалізму, та усуваючи підстави для використання правового пуризму, суд виходить з наступного.

Правовідносини в сфері державних закупівель регулюються Законом України „Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. У свою чергу, стаття 5 Закону України "Про публічні закупівлі" до принципів закупівлі відносить: добросовісну конкуренцію серед учасників; максимальну економію, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінацію учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Положеннями ч. 2 ст. 189 ГК України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між Управлінням освіти Кропивницької міської ради та ТОВ «ЕНЕРГОІНВЕСТПРОЕКТ» укладено договір N81 від 27.01.2020 р. про постачання електричної енергії споживачу згідно з умовами якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії (код ДК 021:2015- 09310000-5 (електрична енергія) загальним обсягом закупівлі 5100000 кВт*год. Згідно Додатку 2 до Договору № 81 від 27.01.2020 «Комерційна пропозиція» ціна електричної енергії становить, у тому числі диференційовані ціни (тарифи) ціна 1,4865 грн. без ПДВ, 1,7838 грн. з ПДВ, що включає в себе тариф на послуги з передачі електричної енергії на відповідний розрахунковий період, затверджений Постановою НКРЕКП №1781 від 30.08.2019. Загальна сума договору, за результатами тендеру складає 9 097 380, 00 грн.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів переможця процедури закупівлі та не повинні змінюватися після підписання договору про закупівлю до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків визначених ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі та умовами даного договору, зокрема: зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадку зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі з разі коливання ціни товару на ринку; зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни ставок та/або пільг з оподаткування; зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts. ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В подальшому, до вищевказаного договору, сторони уклали додаткові угоди стосовно внесення змін до істотних умов такого договору (Договір №81 від 27.01.2020), так згідно додаткової угоди № 6 від 05.10.2020, ціну електричної енергії неправомірно збільшено з 1,69046345 грн без ПДВ, 2,02855614 грн з ПДВ до 1,835486795 грн без ПДВ, 2,202584154 грн з ПДВ за 1 кВт*год.

З аналізу змісту вищевказаних спірних додаткових угод вбачається, що в результаті їх укладення відбулось підвищення ціни за одиницю товару, тобто з урахуванням додаткових угод № 6 від 05.10.2020, № 6 від 12.10.2020, № 8 від 14.12.2020 та № 13 від 29.01.2020 навчальні заклади отримали менше електричної енергії, у порівнянні з первісним договором (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 03.04.2020 та № 4 від 31.07.2020) за значно вищою ціною.

Відповідно до ч. 4 п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

У роз`ясненні Мінекономрозвитку України від 27.10.2016р. №3302-06/34307-6 зазначено, що внесення змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Тобто для збільшення ціни закупівлі товару у договорі закупівлі товару за державні кошти сторонами договору повинно бути доведено та документально підтверджено факт коливання ціни такого товару на ринку у бік збільшення.

З аналізу вищенаведеного слідує, що коливання ціни товару на ринку передбачає динаміку ціни товару у бік збільшення за період з моменту укладення договору та до моменту виникнення необхідності у внесенні відповідних змін, зумовлених таким коливанням. Тобто, повинно бути доведено наявність коливання ціни у бік підвищення на ринку природного газу за період з дати укладення основного договору до дати укладення додаткових угод.

Згідно роз`яснення Мінекономіки від 24.11.2020р. №3304-04/69987-06 під пропорційністю розуміється збільшення ціни саме на такий відсоток, на який відбулося коливання на ринку, але не більше 10 відсотків.

Враховуючи вищевикладене, для законодавчо обґрунтованої зміни договору, укладеного за результатами відкритих торгів, сторонам такого договору слід врахувати: 1) наявність коливання ціни товару на ринку такого товару; 2) таке коливання має бути документально підтверджене; 3) в результаті коливання ціни товару, збільшення такої ціни за одиницю товару не може перевищувати 10 відсотків; 4) збільшення ціни договору за одиницю товару має бути пропорційним збільшенню ціни такого товару на ринку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.12.2020 у справі № 913/368/19, викладено правову позицію, у якій визначено критерії, яким повинні відповідати документи, які надаються на підтвердження коливання цін на ринку. Так, надані відповідачем довідки та висновки територіального підрозділу Торгово-промислової палати України не можуть вважатись належними доказами на підтвердження факту коливання ціни на товар з огляду на наступне: 1) у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору; 2) кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження; 3) документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо.

У справі № 927/491/19 Верховним судом зазначено, що для внесення змін у договір постачання природного газу постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Також, суд погоджується з наданою позицією, де він посилається на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, що відповідач повинен надати докази того, що саме в момент (в день та час) укладення додаткової угоди відбулось коливання ціни на природний газ, яке підтверджує збільшення ціни відповідних товарів.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 913/166/19 під час розгляду аналогічної справи, суд, наголосив, що визначальним для розгляду справи такої категорії є те, що внесення змін до договору про закупівлю можливе у випадку коливання ціни такого товару на ринку, яке (коливання) повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим і відповідати запропонованим змінам. Укладення додаткових угод до договору щодо зміни ціни на товар за відсутності підстав для цього спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було б отримано під час підписання договору.

Вказані обставини свідчать про те, що при внесенні змін до договору на підставі спірних угод, сторони договору не дотримались вимог закону щодо: пропорційності збільшення ціни договору у порівнянні з динамікою зміни таких цін на ринку; документального підтвердження коливання ціни товару на ринку; в деякий випадках збільшення ціни товару більш ніж на 10 відсотків.

З огляду на викладене, судом приймаються до уваги доводи прокуратури у справі щодо відсутності документального підтвердження наявності підстав (коливання ціни бензину А-92 та дизельного палива на ринку у відповідній пропорції) для внесення змін до договору на підставі спірних додаткових угод. При цьому, дії сторін щодо збільшення ціни за одиницю товару шляхом укладення спірних додаткових угод не відповідають вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

З огляду на зазначене, відповідачем, всупереч інтересів держави/територіальної громади, без будь-яких належних на те підстав, укладено спірні додаткові угоди, згідно яких суттєво зменшено обсяги постачання дизельного палива та безпідставно збільшено ціну за одиницю товару, що в свою чергу не відповідає вимогам тендерної документації.

Зазначене, в свою чергу порушує основні принципи, що передбачені ст. 5 Закону України „Про публічні закупівлі", а саме: добросовісна конкуренція серед учасників, максимальна економія та ефективність, відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; запобігання зловживанням.

З огляду на вищевикладене, вбачається, що Відповідач здійснюючи зміну договору шляхом укладання додаткових угод вплинуло на безпідставне збільшення ціни товару та зменшення обсягів поставки, а отже призводить до повного нівелювання результатів відкритих торгів, таким чином позов підлягає задоволенню. При цьому, враховуючи останні зміни до спеціального законодавства щодо спірних правовідносин, підстави для твердження про нікчемність спірних угод відсутні.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі "Роуз Торія проти Іспанії", параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії", параграф 32).

Зазначені тези знаходять своє підтвердження і у Постанові Верховного суду від 28 березня 2017 року по справі №800/527/16.

У пункті 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів ради Європи щодо якості судових рішень зазначено, що обов`язок судів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна із сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматись принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття.

Судові рішення мають ґрунтуватися на Конституції України, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Суд безпосередньо застосовує Конституцію України, якщо зі змісту норм Конституції не випливає необхідності додаткової регламентації її положень законом або якщо закон, який був чинним до введення в дію Конституції чи прийнятий після цього, суперечить їй.

Якщо зі змісту конституційної норми випливає необхідність додаткової регламентації її положень законом, суд при розгляді справи повинен застосувати тільки той закон, який ґрунтується на Конституції і не суперечить їй.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України" (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ "Гурепка проти України № 2" наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах"

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІНВЕСТПРОЕКТ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 146, оф. 39; ) на користь головного розпорядника - Управління освіти Кропивницької міської ради (25022, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41; ) безпідставно сплачені грошові кошти у розмірі 348 870,79 грн за електричну енергію за Договором № 81 про постачання електричної енергії споживачу від 27.01.2020

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОІНВЕСТПРОЕКТ» (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 146, оф. 39; ) на користь Кіровоградської обласної прокуратури (одержувач - Кіровоградська обласна прокуратура, , р/рахунок: UА0004600, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, МФО: 820172, призначення платежу: повернення судового збору) суму судового збору в розмірі 5 233,06 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "23" жовтня 2023 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Суддя І.П. Жигалкін