РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2023Справа № 910/9847/23
Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., за участю секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір"

до Міністерства оборони України

про зміну умов договору

Представники учасників справи:

від позивача: Опанасик В.В.;

від відповідача: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Архімагір" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (надалі по тексту - відповідач) про зміну умов Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для внесення змін до Договору № 286/2/22/76 від 23.12.2022 на закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги щодо забезпечення харчуванням, забезпечення комплектами продуктів за Каталогом продуктів харчування особового складу та штатних тварин військових частин, установ та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах) відносно коригування ціни послуги на підставі калькуляції за фактичними витратами виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.06.2023 відкрито провадження у справі № 910/9847/22, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 03.08.2023.

24.07.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив про відсутність підстав для внесення запропонованих позивачем змін до Договору.

01.08.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що позов подано з метою приведення Договору у відповідність діючим нормам законодавства, а саме: вимогам Постанови № 335.

У судовому засіданні 03.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.09.2023.

15.08.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог.

05.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі, відповідно до яких позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 05.10.2023 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

23.12.2022 між відповідачем (замовник) та позивачем (виконавець) укладено Договір на закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги щодо забезпечення харчуванням, забезпечення комплектами продуктів за Каталогом продуктів харчування особового складу та штатних тварин військових частин, установ та військових навчальних закладів Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах) № 286/2/22/76 (далі - Договір), з додатками та із змінами, внесеними Додатковими угодами № 1 від 20.02.2023, № 2 від 07.03.2023, № 3 від 14.03.2023, № 4 від 14.03.2023, № 5 від 05.04.2023, № 6 від 18.04.2023, № 7 від 21.04.2023, № 8 від 22.05.2023, № 9 від 31.05.2023, які є невід`ємною частиною Договору.

Як зазначено в преамбулі Договору, вказаний договір укладено відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 із змінами, на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1275 «Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану» (далі - Постанова №1275).

Відповідно до пункту 2.1 Договору виконавець зобов`язується в 2023 році надати послуги особовому складу та штатним тваринам військових частин в стаціонарних та польових умовах, зазначені в специфікації до цього договору, здійснити освіження запасів продовольства, представник замовника - прийняти послуги, замовник - оплатити послуги в строки та за цінами згідно з положеннями цього договору.

У пункті 2.5 Договору викладена специфікація до договору, якою визначена загальна ціна послуг за Договором за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 в розмірі 3 783 047 145,00 грн. без ПДВ (4 539 656 568,00 з ПДВ), ціна однієї послуги харчування у розмірі 30,00 грн без ПДВ, а також ціна однієї послуги забезпечення комплектами продуктів в сумі 121,5 грн. без ПДВ.

Додатковою угодою № 1 від 20.02.2023 до Договору внесені зміни, відповідно до яких пункт 2.5 договору викладений в новій редакції, змінено період надання послуг та загальну ціну Договору, а також змінено ціну однієї послуги забезпечення комплектами продуктів на суму 118,00 грн. Крім того Розділ XIII Договору доповнений додатками 13.15.1. «Калькуляція витрат послуг харчування» та 13.15.2. «Калькуляція витрат послуг забезпечення комплектами продуктів».

Згідно з п. 3.5 Договору на підставі оформлених актів приймання наданих послуг з організації харчування щотижнево складаються зведені акти за відповідний період.

Відповідно до п. 5.1. Договору розрахунки за договором проводяться шляхом оплати за фактично надані виконавцем та прийняті представником замовником послуги, за умови надходження коштів з Державного бюджету України, передбачені на зазначені цілі, протягом 30 календарних днів з дня надходження до замовника належним чином оформлених: рахунків-фактур; зведених актів на оплату, які складаються на підставі зведеного акту приймання наданих послуг з організації харчування та/або зведеного акту приймання- передачі послуг із забезпечення комплектами продуктів.

Додатковою угодою від 14.03.2023 № 3 до Договору доповнено розділ V договору пунктом 5.8 щодо порядку розрахунків за надані послуги в період з 01.01.2023 по 19.02.2023 року.

Додатковою угодою № 6 від 18.04.2023 до Договору внесені зміни, відповідно до яких пункт 2.5 договору викладений в новій редакції, змінено період надання послуг та загальну ціну Договору

Додатковою угодою № 7 від 21.04.2023 до Договору внесені зміни, відповідно до яких пункт 2.5 договору викладений в новій редакції, змінено період надання послуг та загальну ціну Договору

Додатковою угодою № 9 від 31.05.2023 до Договору внесені зміни, відповідно до яких пункт 2.5 договору викладений в новій редакції, змінено період надання послуг та загальну ціну Договору. Крім того, змінено порядок розрахунків за Договором.

При узгодженні умов пропозиції додаткової угоди до договору листом від 31.05.2023 № 31.06/01-2 позивачем надіслано пропозицію щодо внесення змін в текст договору та додано протокол розбіжностей, в якому пункт 7.4.25 п. 7.4. договору викладено в наступній редакції: « 7.4.25 Протягом 30 днів після підписання останніх Зведених актів приймання-передачі послуг із забезпечення комплектами продуктів та Зведених актів приймання наданих послуг з організації харчування, надати Замовнику фактичну Калькуляцію витрат послуг забезпечення комплектами продуктів та фактичну Калькуляцію витрат послуг харчування. У разі, якщо фактичні витрати Виконавця будуть меншими ніж планові, і Виконавець протягом 30 днів надає Замовнику фактичну Калькуляцію, Сторони протягом 10 робочих днів з дня надання фактичної Калькуляції мають підписати відповідні Коригувальні зведені акти суми до сплати, які передбачені у п. 5.8 Договору, та які будуть підставою для проведення остаточних (коригувальних) розрахунків по договору в цілому».

Оскільки сторони згоди щодо редакції додаткової угоди до договору не дійшли, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом.

Укладення сторонами договору за державним замовленням (державного контракту) здійснюється в порядку, передбаченому статтею 181 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, передбачених законодавством. Державний контракт укладається шляхом підписання сторонами єдиного документа (частина 3 статті 183 ГК України).

Згідно з частиною 1 статті 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

За змістом статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 12-1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Кабінет Міністрів України в разі введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, поряд з іншими повноваженнями, визначає особливості здійснення оборонних та публічних закупівель із забезпеченням захищеності державних замовників і замовників від воєнних загроз.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 335 «Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану» (далі - Постанова № 335 у редакції Постанови № 284 від 30.03.2023) на період воєнного стану ціна на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору). При цьому під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг.

Істотні умови державного контракту (договору) не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження у 2023 році строку виконання зобов`язань щодо надання Збройним Силам послуг з організації харчування за державним контрактом (договором) на строк, достатній для укладення нового державного контракту (договору), але не більше ніж на 90 днів, з можливим збільшенням обсягу надання послуг та суми державного контракту (договору) (без збільшення ціни за одиницю кожного окремого продукту харчування та/або за комплект таких продуктів, зазначених у каталозі, та/або за надання послуг з організації харчування) у межах видатків на харчування, передбачених Міністерству оборони у державному бюджеті на 2023 рік.

Відповідальність за неправильність розрахунку, необґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат несе виконавець державного контракту (договору).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2023 № 736 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 р. № 1275 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» у пункті 2 установлено, що: 1) оборонні закупівлі, розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку та на умовах, що діяли до набрання чинності цією постановою; 2) у складі вартості (ціни), визначеної у державних контрактах (договорах) на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України, враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг, а також прибуток (постачальницька винагорода) виконавця.

Одночасно, вказаною постановою затверджено Перелік постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, а саме: постанова Кабінету Міністрів України від 30 березня 2023 року № 284 "Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 335".

Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (частина 2 статті 652 ЦК України).

Частиною 4 статті 652 ЦК України визначено, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Разом із цим, суд вважає не доведеною позивачем одночасну наявність чотирьох умов для внесення судом змін до Договору на закупівлю послуги з організації харчування від 23.12.2022 № 286/2/22/76 шляхом визнання укладеною додаткової угоди в запропонованій позивачем редакції.

Суд звертає увагу, що станом на момент укладення Договору на закупівлю послуги з організації харчування від 23.12.2022 № 286/2/22/76 діяла редакція Постанови № 335, що також передбачала покладення відповідальності за неправильність розрахунку, необґрунтованість витрат за статтями калькуляції витрат на виконавця державного контракту (договору), а також встановлювала визначення ціни на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору) із урахуванням всіх податків та зборів, загальновиробничих, адміністративних, операційних та інших витрат виконавця, пов`язаних із виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг.

Отже, позивач на стадії укладення договору був обізнаний із порядком формування ціни та покладеною на нього відповідальністю за правильність розрахунків калькуляцій, однак вчинив вільне волевиявлення на укладення відповідного правочину на визначених умовах.

До того ж, постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2023 № 736 у пункті 2 установлено, що оборонні закупівлі, розпочаті до набрання чинності цією постановою, завершуються в порядку та на умовах, що діяли до набрання чинності цією постановою.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У той же час, позивачем не доведено наявності його порушеного права чи охоронюваного законом інтересу при зверненні з даним позовом до суду щодо визнання додаткової угоди укладеною із наведених позивачем підстав.

Із наведених позивачем обставин не вбачається, які саме інтереси сторін за Договором на закупівлю послуги з організації харчування від 23.12.2022 № 286/2/22/76 наразі порушені та будуть захищені в обраний позивачем спосіб шляхом доповнення договору новим пунктом у запропонованій позивачем редакції.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір" до Міністерства оборони України про зміну умов договору задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Архімагір" до Міністерства оборони України про зміну умов договору - відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 30.10.2023.

Суддя С. В. Стасюк