ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 Справа № 904/2077/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б. за участю секретаря судового засідання Мороз В.В.

за позовом Дніпровської міської ради, м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "Бід", м.Дніпро

Третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Відповідача - ОСОБА_1 , м.Дніпро

Третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Відповідача - ОСОБА_2 , м.Дніпро

Третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м.Дніпро

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

Представники:

Від Позивача: Костюченко О.Т., посвідчення №476, представник

Від Відповідача: Борисова Т.В., адвокат

Третя особа-1: представник не з`явився

Третя особа-2: представник не з`явився

Третя особа-3: представник не з`явився

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Дніпровська міська рада (далі-Позивач) 25.04.2023 року звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "Бід" (далі-Відповідач), в якому просить суд усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче-комерційне підприємство «БІД» () знести самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: Л-1 - виробнича будівля, загальною площею 333 кв. м., М-1 - виробнича будівля, загальною площею 68,5 кв. м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X. Судові витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування позову Позивач посилається на порушення Відповідачем земельного законодавства України, оскільки земельна ділянка, яка розташована по вулиці Липова, будинок 10 у місті Дніпрі під будівництво Відповідачу Дніпровською міською радою не надавалася, право власності або право користування земельною ділянкою за цією адресою не оформлювалося.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

28.04.2023 ухвалою суд позовну заяву залишив без руху для усунення недоліків.

08.05.2023 канцелярія суду зареєструвала позовну заяву Позивача про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (з урахуванням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2023 року), в якій Позивач просить суд усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче-комерційне підприємство «БІД» () знести самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: Л-1 - виробнича будівля, загальною площею 333 кв. м., М-1 - виробнича будівля загальною площею 68,5 кв. м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Липова, буд. 10.

У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, 11.05.2023 ухвалою суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання на 06.06.2023 о 10:00 год.

11.05.2023 ухвалою суд залучив до участі у справі в якості Третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), в якості Третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), в якості Третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на боці Позивача - Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 75, ).

06.06.2023 ухвалою суд відклав підготовче засідання на 04.07.2023 об 11:00 год.

04.07.2023 ухвалою суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче судове засідання відклав на 18.07.2023 на 12:00 год.

18.07.2023 канцелярія суду зареєструвала клопотання Відповідача (арк.с. 178-216 Т.1), до якого Відповідач подав клопотання з додатками щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,2725 га, яка розташована у м.Дніпро, в Самарському районі, за адресою: вул.Липова, буд. 10, яке направлене на адресу міського голови Дніпровської міської ради.

18.07.2023 на електронну адресу суду від Позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату (арк.с. 229 Т.1).

18.07.2023 ухвалою суд підготовче судове засідання відклав на 03.08.2023 о 14:30 год.

03.08.2023 на електронну адресу суду від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (арк.с. 243 Т.1).

03.08.2023 ухвалою суд підготовче судове засідання відклав на 07.09.2023 на 11:30 год.

07.09.2023 судове засідання не відбулося у зв`язку з тривалим розглядом попередніх справ та неможливістю проведення судового засідання за розкладом, про що складено довідку від 07.09.2023 року (арк.с. 12 Т.2).

07.09.2023 ухвалою суд призначив підготовче засідання на 19.09.2023 об 15:30 год.

19.09.2023 канцелярія суду зареєструвала клопотання Відповідача про долучення до матеріалів справи листування між Позивачем та Відповідачем щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 (арк.с. 17-20 Т.2).

19.09.2023 ухвалою суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 12.10.2023 на 11:00 год.

Відповідачі в судові засідання призначені на 06.06.2023, 04.07.2023, 18.07.2023, 03.08.2023, 19.09.2023 та 12.10.2023 не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленнями та листами з відмітками про отримання ухвал суду (арк. с. 83, 84, 97, 165, 166, 241, 242, 251-253 Т.1, арк.с. 16, 30 Т.2).

Поштова кореспонденція направлялась Відповідачу-1 та Відповідачу-2 на поштові адреси та були повернуті до суду з відміткою поштової установи "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою" (арк.с. 85-88, 115 Т.1, арк.с. 1-11, 31-46 Т.2).

Відповідно до ч.1, п.3 ч.3 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи неявку Відповідачів, належним чином сповіщених про судове засідання, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників Відповідачів.

В судовому засіданні 12.10.2023 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

3. Позиції інших учасників справи

16.06.2023 канцелярія суду зареєструвала відзив на позовну заяву (арк.с. 114-118 Т.1), в якому Відповідач посилається на те, що 21.09.1995 між ТОВ «ВКП «БІД» та Дніпропетровським колективним підприємством «Реммебель» було укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень та обладнання по АДРЕСА_3 .

16.08.2001 року між Виконавчим комітетом Дніпровської міської ради та ТОВ «ВКП «БІД» було укладено Договір №1229 на право тимчасового користування землею по АДРЕСА_3 , строк дії договору - до 20.05.2014. Цільове призначення земельної ділянки - фактичне розміщення адміністративно-виробничих будівель.

Право власності на вказані будівлі Відповідач набув на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно САВ № 994282 від 09.09.2008, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 08.09.2008 №2686 «Про оформлення права власності ТОВ «ВКП БІД» на об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_3 .

Після закінчення строку дії договору на право тимчасового користування землею Відповідач неодноразово звертався до власника земельної ділянки з клопотаннями про продовження терміну дії рішення виконкому з метою укладення договору оренди, що підтверджується листами вих.№9 від 23.04.2014, вих.№30 від 01.04.2015, вих.17 від 03.05.2017, вих. 32 від 31.07.2017, вих.18 від 10.05.2017, вих. №36/2344 від 03.07.2018, вих. 108 від 03.03.2021, вих.109 від 25.03.2021.

Таким чином, Відповідач вважає, що з його боку було здійснено всі дії, спрямовані на продовження строку дії договору оренди чи укладення нового. Весь цей час Відповідачем сплачувався земельний податок у розмірі, встановленому чинним законодавством.

04.07.2023 на електронну адресу суду від Відповідача надійшли пояснення проти позову (арк.с. 167-169 Т.1).

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Земельна ділянка, на якій розташоване спірне нерухоме майно по АДРЕСА_3 , належить територіальній громаді міста Дніпро, в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності в силу ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст. 26, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, Актом обстеження земельної ділянки від 17.05.2016 №2 (арк.с. 42-43 Т.1) встановлено, що «за адресою: м.Дніпро, вул. Липова, буд. 10 знаходиться підприємство ТОВ «ВКП «БІД».

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 (арк.с. 16-18 Т.1) визнано право власності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровський області, 28 лютого 2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на виробничу будівлю літ.А-1, загальна площа 333,0 кв.м., виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, розташовані по АДРЕСА_3 .

Визнано право власності ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровський області, 28 лютого 2001 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на виробничу будівлю літ. А-1, загальна площа 333,0 кв.м., виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, розташовані по АДРЕСА_3 таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом.

На підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. зареєстровано за ОСОБА_1 право власності на виробничу будівлю літ.Л-1 (в рішенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 зазначено, що виробнича будівля літ.А-1), загальна площа 333,0 кв.м., виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м., навіси літ. Е, Ц О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, розташовані по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 18423262.

20.03.2017 за договором купівлі-продажу, що посвідчений Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою Анастасією Анатоліївною, ОСОБА_1 продав ОСОБА_2 виробничі будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_3 . Право власності за ОСОБА_2 зареєстроване Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою Анастасією Анатоліївною в реєстре за номером 19515384.

На загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» прийнято рішення про формування статутного капіталу та сплати таким чином: громадянин України ОСОБА_2 в рахунок сплати своєї частки у статутному капіталі Товариства вніс виробничі будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю 149435 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн., а саме: виробничу будівлю Л.-1, загальною площею 333,0 кв.м, виробничу будівлю М-1, загальною площею 68,0 кв.м, навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, що оформлено протоколом загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» № 5 від 29.03.2017.

Відповідно до Акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» від 05.04.2017 (арк.с. 214 Т.1) з метою формування статутного капіталу ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» учасник Товариства Громадянин України ОСОБА_2 передав у власність ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Бід», а останнє прийняло у власність виробничі будівлі на загальну суму 149435 (сто сорок дев`ять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн., що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: виробничу будівлю літ. Л-1, загальною площею 333,0 кв.м та виробничу будівлю літ. М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X.

На підставі протоколу №5 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» та акту прийому-передачі нерухомого майна учасником у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» від 05.04.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід» зареєстровано Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою Анастасією Анатоліївною право власності на зазначене нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності 19890967 (арк.с. 44-46 Т.1).

Так, станом на час розгляду справи право власності на вказаний об`єкт зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід».

11.04.2017 рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 (арк.с. 19-23 Т.1) в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності та в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1 000,00 грн скасовано. У задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено.

Отже, ОСОБА_1 не набув право власності виробничу будівлю літ. Л-1 (відповідно до рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 - літ А), загальною площею 333,0 кв.м та виробничу будівлю літ. М-1, загальною площею 68,5 кв.м, навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, що розташовані за зазначеною вище адресою та не мав права розпорядження ними.

14.03.2019 Дніпровська міська рада звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче-комерційне підприємство «Бід», про визнання недійсним договору купівлі-продажу, рішення загальних зборів, акту прийому-передачі, скасування записів про державну реєстрацію права власності та зобов`язання звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2019 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2020 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради задоволено. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2019 скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги Дніпровської міської ради задоволено в повному обсязі.

На підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 28.10.2020 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було припинено речове право за товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "БІД" на виробничу будівлю літ.Л-1, загальна площа 333,0 кв.м., виробничу будівлю літ.М-1, загальна площа 68,5 кв.м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, розташовані по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче-комерційне підприємство «Бід», в інтересах якого діє адвокат Борисова Тетяна Валеріївна, задоволено частково. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 28.01.2020 скасовано. Рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21.10.2019 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 21.10.2019 залишено в силі.

В Постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі №206/1501/19 (арк.с. 24-41 Т.1) зазначено, що «у справі, що переглядається, Дніпровська міська рада позов в частині приведення земельної ділянки на АДРЕСА_3 до попереднього стану шляхом знесення приміщення магазину пред`явила до колишнього власника ОСОБА_1 , який є неналежним відповідачем за такою вимогою, тому апеляційний суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.»

Як зазначає Позивач у позові, земельна ділянка розташована по АДРЕСА_3 під будівництво Відповідачу Дніпровською міською радою не надавалася. Право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 не оформлювалося, у зв`язку з чим Позивач звернувся з цим позовом до суду.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення

Відповідно до чч. 1,2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону

Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки) виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.

Виходячи із вимог статті 83 Земельного кодексу України, презюмується належність земельних ділянок на території міста Дніпра територіальній громаді міста з визначенням її власником Дніпровської міської ради.

За приписами ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування, із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та право користування земельними ділянками із земель комунальної власності на підставі рішення органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Право власності чи користування землею фізичними особами набувається та реалізується в порядку і на підставах, визначених Конституцією України (ст.ст. 13, 14), Земельного кодексу України (ст. ст. 78, 92, 93, 102-1, 116, 118, 119, 123, 125, 126), а також інших законів, що видаються відповідно до них (Закону України "Про оренду землі", Цивільного кодексу України).

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях міської ради.

Отже, правовою основою виникнення права користування земельною ділянкою є рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 376 ЦК України встановлено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, розташована по АДРЕСА_3 , під виробничою будівлею літ.Л-1, загальною площею 333,0 кв.м та виробничою будівлєю літ. М-1, загальною площею 68,5 кв.м, також навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, не надавалась Дніпровською міською радою під будівництво будь-кому, право користування нею також наразі відсутнє й у Відповідача.

Отже, спірний об`єкт нерухомості є самочинним будівництвом, оскільки збудований на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. Також у справі відсутні обставини, які свідчать про те, що спірний об`єкт нерухомості побудований на підставі відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Рішення суду, на підставі якого було вперше зареєстровано право власності, скасовано.

Відтак, первісний зареєстрований власник цього об`єкту громадянин ОСОБА_1 не мав законного права власності на нього і тем більш розпоряджатися ним, у тому числі відчужувати. У зв`язку з цим подальша передача спірного об`єкту до громадянина ОСОБА_2 , який в свою чергу передав його до статутного фонду Відповідача, також не є підставою для виникнення речового права на об`єкт самочинного будівництва.

Посилання Відповідача на те, що під час реєстрації права власності на спірний об`єкт рішення суду було чинним, а Відповідач не є особою, яка здіснила самочинне будівництво, судом відхилюється через те, що обставини відсутності речових прав на земельну ділянку під спірним об`єктом нерухомості були очевидними весь час і для усіх учасників спірних обставин. Отже, незаконність використання спірної земельної ділянки суд вважає доведеним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними; частина 2 статті 212 ЗК України передбачає приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки; а також частиною третьою передбачено, що повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За приписами ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Для особи, яка самочинно забудувала земельну ділянку, Цивільний кодекс України передбачає настання таких негативних наслідків майнового характеру: а) знесення збудованого об`єкта; б) визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на збудований об`єкт; в) проведення перебудови; ґ) відшкодування витрат, пов`язаних з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (стаття 1212 Цивільного кодексу України).

Статтею 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга). Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт «б» частина третя).

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом 4 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України.

Стаття 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.

Відтак, визначено, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Так, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №916/2791/13 (провадження №12-115гс19), постанова Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №569/21350/18 (провадження № 61-22552св19)).

Отже, чинним законодавством для спірних правовідносин визначено єдину підставу для набуття права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, яка, як вбачається із обставин справи, не настала.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі №923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 916/2761/13 зроблений правовий висновок про те, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. При цьому формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж: ті, що встановлені цією статтею. Тож реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, в силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті.

Отже, земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, вул. Липова, буд. 10 підлягає звільненню від самовільно збудованого нерухомого майна за рахунок власника майна, Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Бід», оскільки останнє є фактичним власником відповідної самочинної забудови.

Враховуючи вищевикладене, порушення законних прав та інтересів територіальної громади міста в особі органу місцевого самоврядування - Дніпровської міської ради полягає у тому, що право власності на виробничу будівлю по вул. Липова, буд. 10 у м. Дніпрі було зареєстроване на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.12.2016 по справі №200/20363/16-ц, яке було скасовано рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.04.2017, а також зазначений об`єкт нерухомості був побудований на земельній ділянці, що належить до комунальної власності без згоди власника - Дніпровської міської ради, такий об`єкт нерухомості вважається самочинно побудованим, чим саме і порушує законне право Дніпровської міської ради на користування та розпорядження земельною ділянкою, порушує встановлений законодавством порядок набуття права власності на об`єкти нерухомості, набуття прав та реалізації прав на землю (земельну ділянку) комунальної власності, а також порушує майнові інтереси територіальної громади міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження землею, що є порушенням економічних інтересів громади.

Права Дніпровської міської ради, яка є власником майна - земельної ділянки, на якій самовільно побудоване спірне нерухоме майно, підлягають захисту шляхом задоволення даного позову з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 376, 1212 ЦК України та ст.152 Земельного кодексу України.

Заперечення Відповідача проти позову з посиланням на договір купівлі продажу нежилих приміщень та обладнання по вул. Липова, 10, що у м. Дніпро від 21.09.1995 , договір №1229 на право тимчасового користування землею по вул. Липова, 10, що у м.Дніпро, та Свідоцтво про право власності на нерухоме майно САВ № 994282 від 09.09.2008, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 08.09.2008 №2686 «Про оформлення права власності ТОВ «ВКП БІД» на об`єкти нерухомого майна за адресою: вул. Липова, буд. 10, судом відхилюються, оскільки стосуються іншої нерухомості , а саме будівлі адміністративно-побутового корпусу літ.Б-1, загальною площею 164,3 кв.м., приямки літ.б,б-1, б-2, б-3, цех з виробництва обладнання для переробки сільгосппродуктів літ.А-1, А-1-1, загальною площею 765,2 кв.м., ганки літ.а. а-1, що не є предметом спору. Доказів розташування зазначеного об`єкта нерухомості разом із спірним об`єктом самочинного будівництва на одній земельній ділянці матеріали справи не містять.

Також суд відхилює аргументи Відповідача про те, що у справі відсутні докази перевірки спірної земельної ділянки спеціально уповноваженими компетентними органами та складені ними матеріали перевірок. Так, закон не пов`язує встановлення факту порушення прав власника земельної ділянки виключно на підставі висновків контролюючих органів.

6. Висновок господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами і тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "Бід" задовольнити у повному обсязі.

Усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "Бід" () знести самочинно побудоване нерухоме майно, а саме: Л-1 - виробнича будівля, загальною площею 333 кв. м., М-1 - виробнича будівля загальною площею 68,5 кв. м., навіси літ. Е, Н, О, П, Р, С, Т, У, Ф, X, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Липова, буд. 10.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче-комерційне підприємство "Бід" (49000, м.Дніпро, вул.Князя Володимира Великого, будинок 2, квартира 9, ) на користь Дніпровської міської ради (49000, м.Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 75, ) 2684,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 23.10.2023

Суддя Н.Б. Кеся