ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"20" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3176/23

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 19.10.2023 про залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Акціонерне товариство «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, будинок 361, ідентифікаційний код 05407737),

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м. Біла Церква Київської області, 16.10.2023 звернулась до Господарського суду Київської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання звільнення незаконним, скасування рішень загальних зборів акціонерів та поновлення на роботі у спосіб зупинення дії рішень позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ), оформлених протоколом №б/н від 29.12.2021; заборони державним реєстраторам, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії щодо осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, на виконання рішень вказаних позачергових зборів акціонерів від 29.12.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.10.2023 заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернуто заявнику. Ухвалу підписано ЕЦП судді Конюх О.В. 19.10.2023 о 10:48.

Надалі 19.10.2023 о 17:20 на електронну пошту Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява, у якій вона просить залишити без розгляду її заяву від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 19.10.2023 про залишення без розгляду заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд відмовляє в її задоволенні по-перше з огляду на те, що станом на дату та час надходження такої заяви до суду була постановлена ухвала суду від 19.10.2023 про повернення заявнику заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви у зв`язку із невідповідністю вимогам ст. 139 ГПК України.

По-друге, згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 цього Кодексу).

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Диспозитивність віднесена до основних засад (принципів) господарського судочинства пунктом 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас відповідно до положень статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами, зокрема, подавати заяви та клопотання тощо. При цьому учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами також є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визнано за можливе визнання зловживанням (залежно від конкретних обставин) дій, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Разом з тим згідно з положеннями статті 129 Конституції України, статей 2, 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права) (ч. 10 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що застосування аналогії закону допускається лише у випадку неврегульованості спірних правовідносин та за умови подібності до них інших правовідносин, які мають законодавче врегулювання.

Стаття 174 Господарського процесуального кодексу України регулює залишення позову без розгляду, зокрема, у частині 5 закріплено перелік підстав для залишення позову без розгляду, однією з яких є випадок, коли позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Разом із тим, стаття 140 Господарського процесуального кодексу України передбачає лише повернення заяви про забезпечення позову у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, в якій закріплені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

З викладеного вбачається, що Господарський процесуальний кодекс України містить правове регулювання підстав повернення заяви про забезпечення позову та не передбачає розширення їх переліку шляхом застосування інших положень процесуального законодавства, у тому числі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та залишення такої заяви без розгляду.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 28.04.2020 у справі №20з-20 в якій Суд не вбачав достатніх правових підстав вважати, що відсутність у Господарському процесуальному кодексу України норм щодо повернення заяви про забезпечення позову в разі її відкликання є саме прогалиною в законодавстві. Адже глава 10 розділу І Господарського процесуального кодексу України (на відміну від норм цього Кодексу, що регулюють подання і розгляд інших заяв і скарг) взагалі не містить положень щодо можливості відкликання заяви про забезпечення позову, зокрема, з метою повторного звернення з аналогічною заявою у подальшому.

Керуючись статтями 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви від 19.10.2023 про залишення без розгляду заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала господарського суду в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх