РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2023Справа № 910/5335/21 (910/8280/22)
За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5"

до 1. ОСОБА_1

2. Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

про визнання недійсним інвестиційного договору

в межах справи №910/5335/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 38511196);

до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, 1, ідентифікаційний номер 20022334)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Колодяжний В.Є.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 № 910/5335/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул.Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 19.04.2021 р..

15.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив боржника на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

19.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" на відзив боржника.

У судовому засіданні, що відбулось 19.04.2021, судом оголошено перерву до 31.05.2021.

Наразі, 19.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будакс" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

За наслідкам автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/6251/21 передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 38511196) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) та додані до неї документи передано до матеріалів справи № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) про банкрутство для розгляду.

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення ТОВ "Всходні Інвест" на заяву ТОВ "Будакс" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (вх.№ 6251/21 від 19.04.2021року) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) (справа № 910/6251/21) для одночасного розгляду із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) у справі 910/5335/21, яке відбудеться 31.05.21 о. 10:30. Присвоєно об`єднаній справі №910/5335/21.

31.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання боржника про відкладення розгляду справи та продовження строку для подання відзиву/

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 відкладено підготовче засідання на 05.07.2021.

У підготовчому засіданні 05.07.2021 судом оголошено перерву до 28.07.2021.

Наразі, 16.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

За наслідкам автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/11507/21 передано на розгляд судді Пасько М.В.

Судом встановлено, що в Господарському суді міста Києва перебуває справа № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" приєднано до матеріалів справи № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про банкрутство для розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.07.2021 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" (вх.№ 11507/21 від 16.04.2021року) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) (справа № 910/11507/21) для одночасного розгляду із заявою 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) у справі 910/5335/21, яке відбудеться 28.07.2021. Присвоєно об`єднаній справі №910/5335/21.

23.07.2021 до суду надійшли доповнення боржника до відзиву на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

23.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання арбітражного керуючого Шимана Є.О. про долучення документів до його заяви № 01-34/1686 від 30.06.2021 про участь у справі про банкрутство.

27.07.2021 до суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Енергополь-Україна".

27.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Шимана Є.О. про участь у справі про банкрутство.

27.07.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про призначення розпорядником майна боржника у справі арбітражного керуючого Абрамова В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 62 798 043,30 грн.; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 3 859 508,90 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; вирішено здійснити оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна", текст якого додається; призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" арбітражного керуючого Шимана Євгена Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1747 від 05.11.2015); встановлено оплату послуг арбітражного керуючого Шимана Є.О. (розпорядника майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявників; заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; визначено дату проведення попереднього судового засідання на 11.10.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 у справі № 910/5335/21 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 в частині визнання грошових вимог ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" задоволено частково; ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 в частині визнаних вимог ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до ПрАТ "Енергополь-Україна" в розмірі 3 859 508,90 грн у справі №910/5335/21 змінено, визнано вимоги ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до ПрАТ "Енергополь-Україна" в розмірі 3 027 664,25 грн.

Постановою Верховного суду від 16.08.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/5335/21 скасовано в частині рішення про визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 3859508,90 грн.; ухвалено в цій частині нове рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" залишено без розгляду; постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/5335/21 змінено у мотивувальній частині щодо підстав відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ "Всходні Інвест", виклавши її у редакції цієї постанови. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

За час перебування матеріалів справи №910/5335/21 про банкрутство ПрАТ "Енергополь-Україна" до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №К5" (ОСББ "К5") до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про визнання недійсним інвестиційного договору.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 прийнято позовну заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №К5" (ОСББ "К5") до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про визнання недійсним інвестиційного договору до розгляду в межах справи №910/5335/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; вирішено позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 14.11.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 відкладено розгляд справи на 12.12.2022.

09.12.2022 до Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 відкладено розгляд справи на 13.02.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 призначено підготовче засідання на 05.04.2023.

30.03.2023 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 закрито підготовче провадження у справі №910/5535/21 (910/8280/22); призначено справу №910/5535/21 (910/8280/22) до розгляду по суті на 22.05.23.

22.05.2023 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики Верховного суду.

Судове засідання, призначене на 22.05.2023, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2023 призначено розгляд справи по суті на 10.07.2023.

07.07.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

07.07.2023 до канцелярії суду від відповідача 1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути в судове засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.20023 відкладено розгляд справи на 21.08.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 відкладено розгляд справи в судовому на 06.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 відкладено розгляд справи на 25.09.2023.

25.09.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідачів надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 25.09.2023 з`явилися представники позивача, надали пояснення по суті справи, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів 1 та 2 в судове засідання не з`явився, подали клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, в судовому засіданні 25.09.2023 розглядалося клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи.

Заслухавши думку, представників позивача, присутніх в судовому засіданні, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, зважаючи на достатність у відповідача 4, часу для реалізації своїх прав щодо участі у даній справі та сплив розумного строку для розгляду даної справи, суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

В судовому засіданні 25.09.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача 1, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 будинок №5 за адресою: м. Київ, вул, Юрія Кондратюка, прийнято в експлуатацію згідно із Сертифікатом серії ІV №00, виданий ДАБІ м. Києва на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації б/н від 20.11.2013, виданого Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" по завершенні будівництва.

02.07.2014 Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації № 388 від 24.07.2014 об`єкту нерухомого майна, введеному в експлуатацію згідно із Сертифікатом ДАБІ від 21.11.2013 серії ІV №00, присвоєно поштову адресу: м. Київ, вул. Юрія Кондратюка, буд.5.

Рішенням установчих зборів об?єднання співвласників багатоквартирного будинку №5, вулиця Кондратюка Юрія, місто Київ, оформленим протоколом № 1 від 14 квітня 2019 року, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5».

11.05.2017 між ОСОБА_1 (надалі - «Покупець») та Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" (надалі - «Продавець») укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (надалі - «Договір купівлі-продажу»).

Відповідно до пункту 1.3 Договору купівлі-продажу загальна площа відчужуваної квартири становить 202,8 кв.м., житлова площа 100,6 кв.м. Квартира складається з трьох житлових кімнат.

15.05.2017 між ОСОБА_1 (надалі згідно тексту «Інвестор») та Приватним акціонерним товариства «Енергополь-Україна» (надалі «Забудовник») укладено інвестиційний договір № 3/421 (надалі - Договір).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що Об?єкт інвестування - приміщення, що розташоване над квартирою Інвестора.

Відповідно до пункту 2.1 Договору предметом цього договору є участь Інвестора у реконструкції Об`єкту інвестування з подальшим оформленням у власність Інвестора Об`єкту Інвестування шляхом приєднання до Квартири на умовах і в порядку передбачених законодавством і Договором.

Згідно з п. 3.1.1 Договору Забудовник бере на себе зобов?язання надати Інвестору всю наявну технічну документацію на Об?єкт інвестування.

Пунктом 3.2.2. Договору інвестор бере на себе зобов`язання з моменту розробки проектно-кошторисної документації отримати всі необхідні дозвільні документи і погодження.

Відповідно до пункту 3.2.3 Договору Інвестор бере на себе зобов`язання після отримання необхідного комплекту дозвільних документів та погоджень за власні кошти здійснити реконструкцію Об`єкту інвестування під житло з приєднанням його до Квартири.

08.06.2017 ОСОБА_1 отримано декларацію про початок будівельних робіт, серія та номер КВ 47, видана Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

10.07.2017 року ОСОБА_1 отримано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 06, видана Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

24.07.2017 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «НОВОЗАВОДСЬКЕ» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни до запису про право власності за номером 20329033 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на обєкт нерухомого майна з реєстраційним номером 0/спеціального розділу Державного реєстру речових прав не нерухоме майно (рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017 №36283658).

За результатом внесених змін до Реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про загальну площу об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу 1 змінено, а загальну площу квартири збільшено. Загальна площа квартири АДРЕСА_2 після змін становить 580,4 кв.м, житлова площа 286,3 кв.м (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2017 індексний номер витягу 92705670).

Відповідно до картки прийому заяви № 92651747 про внесення змін до Державного реєстру прав, подана ОСОБА_1 , для внесення змін з заявою подані наступні документи:

- копія паспорту та ІПН, серія та номер: НОМЕР_1 , ВИДАВНИК Подільське РУ ГУ МВС України в місті Києві;

- витяг, серія та номер: 8679189, видавник: Приватний нотаріус КМНО Мельник Л.С.;

- договір купівлі-продажу, серія та номер: 617, видавник: Приватний нотаріус КМНО Мельник Л.С.;

- акт приймання передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, видавник: Сторони;

- технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ»;

- лист (згода), серія та номер: 311, видавник ПРАТ «Енергополь-Україна»;

- інвестиційний договір, серія та номер 3/421 видавник: Сторони;

- декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 06, видавник ДАБІ м. Києва.

02.08.2017 Наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №252 «Про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт, та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 06 від 10 липня 2017 року, видавник ДАБІ м. Києва, та декларація про початок будівельних робіт, серія та номер КВ 47 від 08 червня 2017 року, видавник ДАБІ м. Києва скасовані.

Обґрунтовуючи позовну заяву про визнання недійсним інвестиційного договору Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5», вважає, що оскільки відповідно до п.1.4 інвестиційного договору, Об?єкт інвестування це приміщення, що розташовано над квартирою Інвестора, дворівнева (двоповерхова) квартира відповідача 1 № 421 знаходиться на 24-25 поверсі будинку, то з інвестиційного Договору вбачається, що Об`єктом інвестування є 26 технічний поверх будинку, що є спільною сумісною власністю власників-співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення, виготовлений на останню дату інвентаризації, за адресою, АДРЕСА_3 , виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» з поповерхомими планами та експлікаціями приміщень, а саме: Технічного паспорту на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок, виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на замовлення ПрАТ «Енергополь-Україна» від 04.02.2015, інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К та Технічного паспорту частини житлового будинку (групи нежитлових приміщень МЗК) секції № 3 житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві від 04.02.2015 р. - 26 поверх будинку у секції 3 будинку № 5 є технічним поверхом, функціональне призначення, якого визначено забудовником від самого початку, спроектовано та введено в експлуатацію будинок саме з такими технічними характеристиками.

Вказаний загальнобудинковий технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення, виготовлений ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на останню дату інвентаризації, за адресою, Оболонський район, вул. Юрiя Кондратюка, 5, на підставі договору від 01.02.2022 № 341/01Ю про виготовлення технiчних паспортiв на об`єкт нерухомого майна, укладеного між ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» та ОСББ «К5», яким передбачено формування загальнобудинкового Технiчного паспорту на об`єкт нерухомого майна на останню дату iнвентаризацii.

Оскільки остання інвентаризація проводилась у 2014 році по завершенні будівництва та введення будинку до експлуатації, загальнобудинковий технічний паспорт складено на підставі документів, які містяться в інвентаризаційній справі на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Отже приміщення, які є предметом договору інвестування та передані відповідачу 1 відповідно до умов Договору, з подальшим оформленням у власність - згідно технічної документації, були запроектовані забудовником, як технічний поверх і мають окремий визначений статус, відмінний від житлового, а саме - допоміжне приміщення.

Крім того, технічним паспортом частини житлового будинку житлові приміщення секції № 3, житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» від 16.09.2014 р., інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К визначено, що житлові приміщення - квартири розташовані з 3-25 поверхи, на 24-25 поверхах передбачено розташування дворівневих квартир, в тому числі і квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач-1 і не передбачає трирівневих, з приєднанням площі технічного поверху та не містить 26 поверху, яким фактично є «третій» приєднаний поверх, збільшеної квартири НОМЕР_2.

Наведена обставина випливає також із Сертифікату серії ІV №00, виданий ДАБІ м. Києва на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації б/н від 20.11.2013, виданого Приватним акціонерним товариством «Енегрополь - Україна» по завершенні будівництва, в якому визначено: кількість поверхів 25-26, кількість квартир - 850, житлова площа квартир - 25989,63 кв.м.

Загальна поверховість будинку, загальна площа квартир, кількість та площа усіх 1-кімнатних, 2-кімнатних, 3-кімнатних, 4-кімнатних, 5-кімнатних квартир в будинку №5 по вул.Юрія Кондратюка, 5 у м.Києві за проектом та за результатами технічної інвентаризації із деталізацією загальної та житлової площі в них визначена Актом готовності об`єкта до експлуатації від 20.11.2013.

Тобто, площа збільшеної квартири НОМЕР_2 не увійшла до складу загальної площі усіх квартир, оскільки на момент введення будинку в експлуатацію таких квартирних площ не існувало.

Також за результатом реконструкції, передбаченої пунктом 3.2.2 та 3.2.3 оспорюваного інвестиційного договору, площа квартири НОМЕР_2 збільшилась, квартира АДРЕСА_2 перетворилась із 3-кімнатної у 5-кімнатну, що також не відповідає Акту готовності об`єкта до експлуатації від 20.11.2013 та Сертифікату державної архітектурно-будівельної інспекції України, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта та виданого 21.11.2013.

Відповідно до Державних будівельних норм України ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги" умовна висота житлових будинків, у яких на верхньому поверсі розташовані лише квартири у двох рівнях, визначається по позначці нижнього рівня квартир, якщо вихід з квартир до загального коридору будинку (на сходову клітку) влаштовано лише на нижньому рівні квартир.

Отже, під час проектування багатоповерхового будинку забудовником запроектовано певна умовна висота будинку. Відповідач 1 здійснючи реконструкцію квартири АДРЕСА_2 на підставі оспорюваного інвестиційного договору змінив умовну висоту всього будинку АДРЕСА_3 , а відповідно, Відповідач 1 без дозвільних документів змінив висотність всього будинку та його властивості, що суперечить технічній документації багатоповерхового будинку, який введено належним чином в експлуатацію.

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник з приводу допоміжного приміщення, яким є 26 технічний поверх відповідно до технічної документації, де проходять 10 стояків системи побутової каналізації К1, 4 опуски від водостічних воронок системи дощової каналізації К2 з трубопроводами прокладеними на висоті 2,75 м від підлоги, 7 стояків холодного водопроводу (система В1) та гарячого водопроводу водопроводу (система Т3) з прокладанням трубопроводів на висоті 2,40 м від поверхні підлоги.

Отже, передбачивши в інвестиційному Договорі можливість отримання у власність відповідачу 1 приміщень технічного 26 поверху, сторони цього Договору порушили право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зважаючи на зміст пункту 2.1. Договору, вбачається, що даним Договором не визначено предмет договору, Об`єкт інвестування не конкретизований, а саме не вказано технічні характеристики, призначення приміщень, квадратура приміщень, поверх тощо - майно, яке є предметом договору, а саме технічний 26 поверх не належав на праві власності Забудовнику.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Об`єкту інвестування за договором, а саме технічному 26 поверху (допоміжне приміщення), як об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна присвоєно не було, оскільки, реєстрація права власності за ПрАТ «Енергополь - Україна» на технічний 26 поверх не здійснювалась, враховуючи відсутність правових підстав, оскільки ці приміщення не є нежитловими, що підтверджується технічною документацією забудовника.

Відтак, позивач наголошує на тому, що ПрАТ «Енергополь - Україна» без жодних на те правових підстав щодо розпорядження нерухомим майном, що йому не належить і знаходиться у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу прямих норм спеціального закону уклав зазначений інвестиційний договір.

Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення.

Статтею 369 ЦК України встановлено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статті 1, 5 та 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлюють, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Співвласники мають право:

1) вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до пункту 8 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Положенням ч. 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Вищевикладені норми матеріального права свідчать про те, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і органу місцевого самоврядування і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав інших співвласників у багатоквартирному житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року №4-рп/2004 вирішено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Оскільки, Об`єкт інвестування за Договором знаходиться у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу прямих норм спеціального закону та жодного погодження чи дозволу на фактичне відчуження цих приміщень співвласники багатоквартирного будинку не надавали, тому у забудовника були відсутні правові підстави на укладання даного інвестиційного договору.

Зважаючи на відсутність у сторони інвестиційного договору - забудовника повноважень на укладення зазначеного договору, невизначення предмету та Об`єкту договору, позивач вважає, що інвестиційний договір підлягає визнанню недійсним.

За вказаних обставин, з метою захисту інтересів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_3, м. Київ, позивач звернувся до суду з позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 1 вказує, що з позовної заяви не вбачається наявності порушеного права позивача, за захистом якого він звернувся до суду, зазначає, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» створене 18.06.2019, тобто пізніше укладення інвестиційного договору від 15.05.20217 №3/421 між Відповідачами, відповідно жодні права чи інтереси позивача не могли бути порушені, не вважає, що дана позовна заява подана ОСББ «К5» в інтересах інших осіб (членів ОСББ «К5»), оскільки в позовній заяві не визначено інших осіб, в інтересах яких подано позов та не наведено правових підстав для звернення з позовом в інтересах інших осіб.

Відповідач 1 стверджує про можливість застосування аналогії права до спірних правовідносин, оскільки ОСББ та громадські об`єднання є тотожними за метою та способом створення.

У відзиві представник відповідача 1 ОСОБА_1 наполягає на тому, що доводи позивача щодо недійсності укладеного між відповідачами інвестиційного договору є необгрунтованими, оскільки позивач помилково вважає розташоване над квартирою відповідача 1 приміщення, яке знаходиться на 26 поверсі у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю співвласників будинку.

Зазначає, що приєднане до квартири відповідача 1 приміщення не містить ознак визначених у п.2, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про оосбливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що підтверджується, на його думку, зокрема, Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленим ТОВ «Укрконсалтбудпроект» станом на 15.06.2017 року та висновком експерта Гуменюк Л.В. № 18/21 від 18.11.2021 року, що складений за результатом будівельно-технічної експертизи з визначення функціонального призначення приміщень на замовлення ОСОБА_1.

Стверджує, що частина приміщень 26 поверху, що приєднана до квартири відповідача 1 згідно з первинною проектною документацією забудовника не є приміщеннями загального користування. Спірне приміщення було нежитловим приміщенням, яке в результаті реконструкції було приєднане до житлового, є окремим самостійним об`єктом цивільно-правових відносин. Обладнання для експлуатації житлового будинку там відсутнє, тому права співвласників не порушені.

Відповідач 1 вказує, що позов пред`явлено з пропуском строку позовної давності, так як оспорюваний інвестиційний договір № 3/421 укладений між відповідачами 15.05.2017, а з позовною заявою про визнання його недійсним позивач звернувся у серпні 2022 року.

Поряд із цим, представник відповідача 1 зазначає, що витрати позивача на виготовлення загальнобудинкового технічного паспорта не можуть бути відшкодовані за рахунок відповідачів, оскільки не є судовими витратами в розумінні ст.123 ГПК України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити подану позовну заяву з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статтею 16 Цивільного кодексу України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Так само кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, що прямо передбачено у частині 2 статті 15 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття "охоронюваний законом інтерес" що вживається в законах України у логічно смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.

При цьому необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями діючого законодавства).

Тобто вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» є юридичною особою, створене власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна (ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до частиною 1 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Статтею 18 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" передбачено, що об`єднання зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов та порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна, а також припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласників.

Пунктом 3.1. розділу ІІ Статуту ОСББ «К5» визначено те, що завданням та предметом діяльності Об`єднання є забезпечення реалізації прав співвласників на володіння та користування спільним майном.

Згідно з пунктом 5 розділу І Статуту ОСББ «К5» Об`єднання виступає Позивачем та Відповідачем у суді.

Суд погоджується з доводами позивача про те, Об`єкт інвестування за оспорюваним Договором знаходиться у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу прямих норм спеціального закону, відтак позивачу не потрібно наводити окремо правові підстави для звернення з позовом в інтересах інших осіб, оскільки в даному випадку ОСББ «К5», звертаючись з позовною заявою до суду, є уповноваженою юридичною особою для захисту в судовому порядку майнових прав співвласників на спільну сумісну власність.

Висновки відповідача 1 щодо того, що мета та спосіб громадського об`єднання (організації) є тотожними та дозволяють застосувати аналогію права до спірних правовідносин судом не враховується, зважаючи на суттєву відміність між метою діяльності суб`єктів громадської організації та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, а саме: метою діяльності ОСББ є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, ОСББ представляє інтереси тільки власників багатоквартирного будинку в свою чергу суб`єктами громадської організації може бути будь-яка особа, незалежно від місця їх проживання та знаходження.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина друга статті 45 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

ОССБ, яке є об`єднанням громадян, мета створення та діяльність якого прямо та безпосередньо пов`язана із забезпеченням і захистом прав співвласників будинку, є належним виразником інтересів більшості членів цього об`єднання.

Відповідно до пункту 8 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Отже, зважаючи на те, що 26 технічний поверх, є спільною сумісною власністю власників-співвласників багатоквартирного будинку, відчуження такого майна могло бути здійснене за умови отримання попереднього погодження усіма співвласниками будинку з дотриманням режиму використання спільного майна, незалежно від форми управління багатоквартирним будинком (ОСББ, ЖЕК, Керуюча компанія).

Факт наявності та/або відсутності у багатоквартирному будинку ОСББ не впливає на необхідність отримувати відповідну згоду від інших співвласників будинку. Згоду необхідно отримувати, як при наявності в будинку ОСББ так і при його відсутності.

При цьому, ні відповідач 1, ні відповідач 2 жодних погоджень від співвласників не отримали, тому висновки представника відповідача 1, які базуються на тому, що ОСББ «К5» створене пізніше укладення інвестиційного договору, не беруться судом до уваги.

Оскільки позовна заява в даній справі подана на захист права власності співвласників будинку, а не ОСББ, як окремої юридичної особи, суд погоджується з доводами позивача про наявність порушеного права позивача й відповідно його можливості оскаржувати спірний правочин.

За змістом положень пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 1 та частини 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку і належать його власникам (власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку) на праві спільної сумісної власності.

Зазначені положення закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кореспондуються з положеннями частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України, згідно змісту якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

При вирішенні даного спору по суті, суд застосовує статті 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції Цивільного кодексу України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

На підставі вказаних вище норм закону суд дійшов висновку, що спірні приміщення є допоміжними приміщеннями, складовою частиною житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_3, у м. Київ та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку.

Суд критично оцінює надані відповідачем 1 в якості доказу копію Технічного паспорту на квартиру НОМЕР_2, виготовленого ТОВ «Укрконсалтбудпроект» станом на 15.06.2017 та висновку експерта Гуменюк Л.В. № 18/21 від 18.11.2021, що складений за результатом будівельно-технічної експертизи з визначення функціонального призначення приміщень на замовлення ОСОБА_1.

Так, висновок експерта Гуменюк Л.В №18/21 від 18.11.2021 виготовлений на замовлення ОСОБА_1 в рамках розгляду іншої справи з іншим предметом спору, яка розглядається Оболонським районним судом міста Києва (справа № 756/11053/20), тому в даній справі не може братися судом до уваги.

Разом з тим, судом встановлено, що висновок експерта Гуменюк Л.В №18/21 від 18.11.2021 та технічний паспорт виготовлений ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 на замовлення відповідача 1 містять суперечливі відомості.

Згідно даних технічного паспорту виготовленого ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017, визначено, що квартира НОМЕР_2 загальною площею 580,4 кв.м, в тому числі житловою площею 286,3 кв.м розташована на 24-26 поверхах 26-ти поверхового житлового будинку та складається з 5 кімнат, житловою площею 286,3 кв.м, кухні - ніши: 16,2, 22.1,16.8,22.1,16.3,14.2, 12.8, 14.5, 14.3, 18.9, 17.8 кв.м; санвузол: 7.2, 7.5, 4.7, 5.0, 5.6,, 7.4, 4.5 кв.м; коридор 15.7, 14.8; гардеробна 2.6кв.м; сходи: 5.5 кв.м.

У відповідності до обов`язкового додатку Б ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», які були чинними на момент будівництва та прийняття в експлуатацію, квартира - це комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу. Квартира у двох рівнях - квартира, житлові та підсобні приміщення якої розміщені на двох суміжних поверхах і об`єднані внутрішньоквартирними сходами.

Тобто до складу дворівневої квартири, яка є комплексом взаємопов`язаних житлових та підсобних приміщень входять внутрішньоквартирні сходи, які забезпечують можливість внутрішніх зв`язків між окремим приміщеннями.

Разом з тим, відповідно до даних технічного паспорту виготовленого ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 на 3 поверхи квартири наявні одні сходи, замість двох.

Отже, наданий представником Відповідача 1 висновок експерта Гуменюк Л.В №18/21 від 18.11.2021 та технічний паспорт виготовлений ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 не доводять, що документально приєднані Відповідачем 1 приміщення, які є предметом інвестиційного договору, є нежитловими приміщеннями та не є спільною сумісною власністю власників багатоповерхового будинку.

Як встановлено судом, у Технічному паспорті частини житлового будинку (групи нежитлових приміщень МЗК) секції № 3, житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві від 04.02.2015, виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на замовлення ПрАТ «Енергополь-Україна» інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К - площа 26 поверху секції № 3, який є технічним (допоміжне приміщення), становить 430,8 кв.м. Технічний поверх обмежений зовнішніми стінами та стінами і перегородками, що відокремлюють центральну частину, в який влаштовані ліфтові шахти з ліфтовим холом, сходи та коридори з виходом до зовнішнього незадимлюваного переходу (балкону).

Враховуючи відомості, що містяться у Технічному паспорті та згідно з вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» суд погоджується з доводами Позивача, що квартири житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві, розміщені на 3-25 поверхах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 серпня 2019 року у справі № 914/843/17 вказано, що допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку і нежитлове приміщення є різними приміщеннями, критерії їх розмежування є досить чіткими, а тому відсутні підстави стверджувати, що одне і те ж приміщення може одночасно відноситися до допоміжного та бути нежитловим.

Таким чином суд дійшов висновку, що спірні приміщення, що розташовані на 26 поверсі третьої секції є допоміжними приміщеннями, складовою частиною житлового будинку №5 по вул. Юрія Кондратюка у м.Києві та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку.

У даному випадку суд виходить із необхідності спростування презумпції правомірності правочинів, оскільки судом встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, що було порушене цивільне право ОСББ «К5», на захист якого вони звернулися до суду.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 1 наголосив на обранні позивачем неналежного способу захисту, застосування якого не призводить до поновлення порушених прав співмешканців будинку і наголошує, що належним способом захисту інтересів позивача є подання віндікаційного позову з підстав передбачених статтею 388 ЦК України (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.12.2021 № 752/14877/18).

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.

Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника, та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, -відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою співвласників. У абзаці 3 частини 2 статті 369 ЦК України передбачено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Водночас, обставини справи № 752/14877/18 викладені у постанові Верховного Суду від 22.12.2021, на які посилається відповідач 1, хоча і мають спільні риси правовідносин, не є подібними та містять відмінність у складі суб?єкту та об?єкту правовідносин. Приміщення технічного 26 поверху, які відчужені відповідачем 2 та приєднані відповідачем 1 до квартири АДРЕСА_2 , в результаті реконструкції, не оформлені як окремий об`єкт нерухомого майна, площа цих приміщень не визначена оспорюваним інвестиційним договором.

Отже, у разі встановлення вимоги про витребування майна шляхом віндикації, ОСББ «К5» повинно витребувати з володіння квартиру АДРЕСА_2 збільшеної площі, проте відповідач 1 незаконно набув у власність не квартиру АДРЕСА_2 (як окремий об`єкт нерухомого майна), а приміщення технічного 26 поверху, які він незаконно приєднав до квартири АДРЕСА_2 в результаті так званої реконструкції.

Тобто, обставини зазначені у справі № 752/14877/18 і у цій справі, є відмінними за істотними правовими ознаками. У справі № 752/14877/18 об?єкт нерухомого майна «група приміщень 24, 25, 26» є окремий об`єкт нерухомого майна, який в подальшому був переданий у власність третій особі, що є також відповідачем у справі.

Зважаючи на те, що позивач не ставить вимогу щодо визнання, зміни чи припинення речових прав на квартиру відповідача 1, що на законних підставах належить останньому, а саме квартиру АДРЕСА_2 , площею 202,8 кв. м, позовною вимогою позивача є визнання недійсним інвестиційного договору від 15.05.2017 №3/421 на підставі якого, відповідач 1 незаконно набув права власності на приміщення технічного 26 поверху (допоміжне приміщення) чим і порушив право спільної сумісної власності співвласників багатоквартирного житлового будинку - позивача, суд вважає, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду у справі № 752/14877/18 та на який посилався відповідач 1, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі № 910/5335/21 (910/8280/22).

У постанові від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного суду зазначила, що застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18 (провадження N 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19 (провадження N 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі N 910/2861/18 (провадження N 12-140гс19, пункт 98) (пункт 144 Постанови).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справі "Кантоні проти Франції" від 11.11.1996; рішення у справі "Вєренцов проти України" від 11.04.2013).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Аксіс та інші проти Туреччини" (Aksis and Other v. Turkey) зазначено, що очевидні суперечності у прецедентній практиці вищого суду та невиконання механізму, спрямованого на забезпечення гармонізації судової практики стали причиною порушення прав громадян на справедливий судовий розгляд.

За наведених обставин, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, не суперечить положенням статті 16 ЦК України.

Щодо строків позовної давності.

Згідно із статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом позивачу в ході судового розгляду справи № 756/11053/20 у Оболонському районному суді м. Києва, під час ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи № 00, яка була витребувана судом у Департаменті з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на виконання ухвали Оболонського районного суду від 12.05.2021, стало відомо про наявність інвестиційного договору від 15.05.2017 №3/421 укладеного між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариства «Енергополь-Україна». Реєстраційна справа № 00 отримана судом 15.07.2021.

Позивач був позбавлений можливості отримати інформацію щодо правових підстав виникнення права власності у відповідача 1 на приміщення 26 технічного поверху, зважаючи на те, що закон не надає будь-якої можливості третій особі, фізичній чи юридичній особі отримати інформацію про підставу для реєстрації об`єкта нерухомого майна (або внесення змін до нього), окрім як на вимогу суду.

Підстава для захисту права ОСББ «К5» шляхом визнання інвестиційного договору недійсним не могла виникнути у 2017 році на момент укладення договору, оскільки Позивач не є стороною оспорюваного договору, і про наявність такого договору йому не було відомо.

Отже, за таких обставин необхідно пов`язувати початок перебігу строку позовної давності з моментом, коли позивач «фактично» дізнався про існування оспорюваного договору, а саме - 2021 рік, а не 2017, як вважає відповідач 1.

При цьому суд бере до уваги, що у зв`язку з проведенням державних заходів щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 зі змінами та доповненнями від 20 березня 2020 року № 242, від 25 березня 2020 року № 239, від 29 березня 2020 року № 241, від 2 квітня 2020 року № 255, від 8 квітня 2020 року № 262, від 15 квітня 2020 року № 284, від 29 квітня 2020 року № 313, від 4 травня 2020 року № 332, від 4 травня 2020 року № 343, від 14 травня 2020 року № 377, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року N 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року №229, від 27 травня 2022 року №630, від 19 серпня 2022 року № 928, від 23 грудня 2022 року №1423, від 25 квітня 2023 року № 383, дія карантину подовжено до 30.06.2023 року.

Оспорюваний інвестиційний договір №3/421 укладенй між відповідачами 15.05.2017, отже останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 15.05.2020 року.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 № 679/1136/21).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд приходить до висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню, відтак звернення позивача в серпні 2022 з даним позовом здійснене в межах строку позовної давності.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» про визнання недійсним інвестиційного договору в межах справи №910/5335/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна», та визнати недійсним інвестиційний договір від 15.05.2017 року № 3/421, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна».

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 витрати на виготовлення загальнобудинкового технічного паспортуу розмірі 50 000, 00 (пятдесят тисяч гривень).

Відповідно до ч.4 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності виготовлення технічного паспорту виникла у Позивача зв`язку з тим, що відповідач 2 всупереч рішенню Господарського суду м. Києва від 11 лютого 2021 року у справі № 910/14759/20, не передав Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "К5" технічний паспорт на буд. АДРЕСА_3 .

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановивши обставини, викладені у частини 4 статті 123, частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про необхідність покладення витрат з виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту в розмірі 50 000 грн пропорційно на відповідача 1 та відповідача 2.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» до ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про визнання недійсним інвестиційного договору від 15.05.20217 року № 3/421, в межах справи №910/5335/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна», задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним інвестиційний договір від 15.05.20217 №3/421, укладений між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна».

3. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (04202, місто Київ, вулиця Кондратюка Юрія, будинок 5, ідентифікаційний номер 43065369) судовий збір у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн.. 55 коп. та витрати за виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення за адресою, Оболонський район, вул. Юрiя Кондратюка у розмірі 25 000 ((двадцять пять тисяч) грн.. 00 коп. Видати наказ.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, 1, ідентифікаційний номер 20022334), на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (04202, місто Київ, вулиця Кондратюка Юрія, будинок 5, ідентифікаційний номер 43065369) судовий збір у розмірі 1 240 (одна тисяча двісті сорок) грн.. 55 коп. та витрати за виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення за адресою, АДРЕСА_3 у розмірі 25 000 ((двадцять пять тисяч) грн.. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.10.2023.

Суддя А.В. Яковенко