РІШЕННЯ

Іменем України

26 жовтня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1129/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Акціонерне товариство «Чернігівобленерго»,

, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000

Відповідач: Спеціальний авіаційний загін оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій,

, вул. Космонавтів, 90, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600

Предмет спору: про стягнення 580 687,39 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Чернігівобленерго» звернулось до суду з позовом до Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 580 687,39 грн, з яких 546 082,76 грн заборгованості за послугу з розподілу електричної енергії та послугу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, 1808,13 грн - 3% річних, 30 135,52 грн пені, 2660,98 грн інфляційних втрат.

Процесуальні дії у справі.

17.08.2023 позивач подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 28.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяви із обґрунтуванням своїх заперечень щодо такого розгляду.

Також ухвалою від 28.08.2023 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвалу суду від 28.08.2023 відповідач отримав 29.08.2023 о 00:27, що підтверджується довідкою про доставку ухвали суду в його електронний кабінет в ЄСІТС.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження є 04.09.2023, а відзиву на позов 13.09.2023.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов у встановлений строк до суду не надходило.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

20.09.2023 позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів сплати суми основного богу у розмірі 546 082,76 грн.

Суд долучив до матеріалів справи вказані докази.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №23 від 22.02.2023 та додатків до нього в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про видачу ПАТ «Чернігівобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом № 1434 від 13.11.2018, ПАТ «Чернігівобленерго» () видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Чернігівської області та м. Славутич Київської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ «Чернігівобленерго», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством) (а.с. 12).

Отже, позивач є оператором системи розподілу електричної енергії.

22.02.2023 між Акціонерним товариством «Чернігівобленерго» (далі Оператор системи) та Спеціальним авіаційним загоном оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі Споживач) укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії № 23 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії (далі Договір) цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови розподілу електричної енергії споживачам (надалі Споживач) як послуги Оператора системи. Цей Договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до умов цього Договору згідно із заявою-приєднання, що є додатком 1 до цього Договору. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів.

Згідно з п. 2.1 Договору Оператор системи надає Споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 309, та Кодексу систем розподілу затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом Споживача, який є Додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку Споживача, облікових базах даних Оператора системи.

Споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 цього Договору та інші послуги Оператора системи згідно з Додатком 4 «Порядок розрахунків» (п. 2.3 Договору).

Згідно з п. 5.3 Договору тариф (ціна) на послугу з розподілу електричної енергії та терміни оплати послуги зазначаються в додатку 4 «Порядок розрахунків».

Відповідно до п. 5.4 Договору Споживач оплачує послугу з розподілу оператору системи якщо згідно з умовами договору про постачання Споживач забезпечує оплату послуги з розподілу, або купує електричну енергію для власного споживання за двостороннім договором та на організованих сегментах ринку. Постачальник оплачує послугу з розподілу Оператору системи, якщо згідно з умовами договору про постачання оплату послуги з розподілу забезпечує постачальник.

Цей Договір набирає чинності з дня приєднання Споживача до умов цього договору і діє до 31.12.2023. Керуючись п. 3 ст. 631 ЦК України, сторони домовились, що дія Договору розповсюджується на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2023.

22.02.2023 Спеціальним авіаційним загоном оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі Споживач) підписано заяву-приєднання (Додаток №1 до Договору), відповідно до якої Споживач приєднався до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

У заяві-приєднання, підписаній відповідачем, зазначено перелік об`єктів та ЕІС-коди точок комерційного обліку з зазначенням адреси об`єктів Споживача, на які здійснюється постачання електричної енергії.

Додатком № 12 до Договору є договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії, пунктом 1.1 якого визначено, що Оператор системи надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а Споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату Оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього Договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами.

У п. 2.2 Додатку № 12 до Договору визначено, що Споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії згідно з Порядком розрахунків з перетікання реактивної електричної енергії (додаток 1 до цього Договору).

Відповідно п. 1, 3 Додатку № 4 до Договору «Порядок розрахунків» обсяги спожитої (розподіленої) електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 (один) календарний місяць. Для Споживача, що не є побутовим, звітним розрахунковим періодом вважається період з 01 числа календарного місяця по 31 число календарного місяця включно.

Згідно із п. 4.1 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» споживач, що є не побутовим, самостійно 01 числа кожного місяця фіксує покази розрахункових засобів обліку та надає оператору системи «Звіт про покази засобів обліку» у письмовому вигляді на паперових носіях.

Сторони погодили, що у випадку непідписання «Акту про використану електричну енергію» протягом трьох робочих днів з дня його отримання, підписаний з боку Оператора системи «Акт про використану електричну енергію» вважається погодженим та прийнятим Споживачем і є підставою для здійснення розрахунків між сторонами за цим Договором (п. 4.2, 4.4 Додатку №4).

Пунктом 7 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» визначено, що Споживач, який згідно з п. 5.4. Договору оплачує послугу з розподілу безпосередньо Оператору системи, здійснює на поточний рахунок Оператора системи повну оплату вартості послуги з розподілу електричної енергії, один раз за фактичним показами засобів обліку електричної енергії, у терміни проведення остаточного розрахунку.

Остаточний розрахунок за послуги з розподілу електричної енергії та за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії (у разі проведення таких розрахунків), на підставі рахунків, отриманих від Оператора системи, здійснюється Споживачем безпосередньо Оператору системи протягом 5-ти робочих днів з дня отримання рахунку непобутовим споживачем.

Відповідно до п. 10 Додатку № 4 «Порядок розрахунків» за внесення платежів, передбачених цим Договором, з порушенням термінів, Споживач сплачує Оператору системи пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати та три проценти річних від простроченої суми. Споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Позивач склав, а відповідач підписав акти про використану електричну енергію:

- від 30.04.2023 (за квітень 2023 року) на суму 229 486,39 грн з ПДВ, відповідно до якого оператор системи розподілив, а споживач використав у квітні 2023 року 124031 кВт/год на суму 183 312,86 грн без ПДВ, плата за послугу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії становить 7925,80 грн без ПДВ;

- від 31.05.2023 (за травень 2023 року) на суму 174 733,58 грн з ПДВ, відповідно до якого оператор системи розподілив, а споживач використав у травні 2023 року 92 898 кВт/год на суму 137 299,52 грн без ПДВ, плата за послугу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії становить 8311,80 грн без ПДВ;

- від 30.06.2023 (за червень 2023 року) на суму 160 740,89 грн з ПДВ, відповідно до якого оператор системи розподілив, а споживач використав у червні 2023 року 74 142 кВт/год на суму 128 491,05 грн без ПДВ, плата за послугу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії становить 5459,69 грн без ПДВ;

- від 31.07.2023 (за липень 2023 року) на суму 192 576,66 грн з ПДВ, відповідно до якого оператор системи розподілив, а споживач використав у липні 2023 року 73312 кВт/год на суму 155 103,27 грн без ПДВ, плата за послугу із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії становить 5377,28 грн без ПДВ.

Усього у квітні-липні 2023 позивачем надано відповідачу послуг на загальну суму 757 537,52 грн.

Позивачем були виставлені відповідачу рахунки:

- № 098 від 30.04.2023 за послугу з розподілу електричної енергії на суму 219 975,43 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 05.05.2023 включно;

- №094 від 30.04.2023 за послугу із забезпечення перетікань реактивної електроенергії на суму 9510,96 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 05.05.2023 включно;

- № 419 від 31.05.2023 за послугу з розподілу електричної енергії на суму 164 759,42 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 08.06.2023 включно;

- №415 від 31.05.2023 за послугу із забезпечення перетікань реактивної електроенергії на суму 9974,16 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 08.06.2023 включно;

- № 622 від 30.06.2023 за послугу з розподілу електричної енергії на суму 154 189,26 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 07.07.2023 включно;

- №628 від 30.06.2023 за послугу із забезпечення перетікань реактивної електроенергії на суму 6551,63 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 07.07.2023 включно;

- № 481 від 31.07.2023 за послугу з розподілу електричної енергії на суму 186 123,92 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 07.08.2023 включно;

- №487 від 31.07.2023 за послугу із забезпечення перетікань реактивної електроенергії на суму 6452,74 грн, остаточний розрахунок за яким необхідно здійснити в термін до 07.08.2023 включно.

Вказані рахунки були отримані відповідачем.

Відповідач частково оплатив вартість наданих позивачем послуг у розмірі 211454,76 грн, з яких 537,61 грн були зараховані на рахунок позивача 12.05.2023 та 210 917,15 грн 30.05.2023, на підтвердження чого надано виписку по рахунку.

Отже, станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електроенергії становила 546 082,76 грн.

Вже після відкриття провадження у справі, 30.08.2023 відповідач перерахував позивачу кошти за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електроенергії у загальному розмірі 546 082,76 грн, на підтвердження чого надано виписку по рахунку.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (надалі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Частиною 4 ст. 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на підставі договорів про надання послуг з розподілу. Договори про надання послуг з розподілу є публічними договорами приєднання та укладаються на основі типових договорів, форма яких затверджується Регулятором.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі Правила).

У п. 2 вказаної постанови зазначено, що укладання договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Відповідно до п. 2.1.1 Правил відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи).

Пункт 4.12 ПРРЕЕ визначає, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку (п. 4.13 ПРРЕЕ).

Відповідно до абз. 1, 3 п. 4.14 ПРЕЕ платіжний документ (рахунок) формується електропостачальником за обсяг електричної енергії згідно з обраною комерційною пропозицією до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах електропостачальника, через персональну сторінку споживача на вебсайті електропостачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановив суд, у період з квітня по липень 2023 року позивач надав відповідачу послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електроенергії на загальну суму 757 537,52 грн, які відповідач оплатив частково у розмірі 211 454,76 грн.

Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електроенергії становила 546 082,76 грн, але вже після відкриття провадження у справі була повністю погашена відповідачем шляхом перерахування позивачу коштів у вказаному розмірі.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Предметом даного спору є заборгованість за Договором, щодо якої виник спір.

Враховуючи те, що предмет спору в частині стягнення 546 082,76 грн заборгованості за надані позивачем послуги припинив своє існування після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо заявленої до стягнення пені.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати товару, позивач заявив до стягнення 30 135,52 грн пені, нарахованої за період з 06.05.2023 по 07.08.2023.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 624 Цивільного кодексу України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Зі ст. 230 Господарського кодексу України випливає, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони у Договорі встановили відповідальність відповідача за внесення платежів за цим Договором з порушення термінів оплати у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявленої до стягнення пені, дійшов висновку про неправильне її нарахування, оскільки позивачем не враховано, що з 28.07.2023 облікова ставка НБУ становила 22%.

Так, розмір перерахованої судом пені за порушення термінів оплати відповідачем послуг з розподілу електричної енергії, з урахуванням визначених позивачем періодів та сум, становить 28 428,18 грн, а за порушення термінів оплати послуг із забезпечення перетікань реактивної електроенергії 1068,13 грн, а усього 29 496,31 грн, що є меншим ніж заявлено до стягнення позивачем.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню у розмірі 29 496,31 грн.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат.

Позивач також просить стягнути з відповідача 1808,13 грн 3% річних за період з 06.05.2023 по 07.08.2023 та 2660,98 грн інфляційних втрат за період 15.05.2023 по 15.07.2023.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення 3% річних, дійшов висновку про правильне їх нарахування, а відтак позовні вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню.

Суд також здійснив перерахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та дійшов висновку про відсутність підстав для їх стягнення, з огляду на наступне.

Позивачем нараховані інфляційні втрати за періоди;

- з 15.05.2023 по 30.05.2023 на суму боргу в розмірі 219 437,82 грн,

- з 31.05.2023 по 15.06.2023 на суму боргу в розмірі 18 031,63 грн,

- з 16.06.2023 по 07.07.2023 на суму боргу в розмірі 182 791,05 грн,

- з 08.07.2023 по 15.07.2023 на суму боргу в розмірі 336 980,31 грн.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Відповідно до ст. 3 вищевказаного Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Таким чином, інфляційні втрати підлягають нарахуванню не за певну кількість днів у травні-липні 2023 року, як це здійснив позивач, а в середньому за ці місяці.

При цьому, інфляційні втрати за місяць розраховуються якщо борг у відповідній сумі існує більш ніж 16 днів у такому місяці.

Як вбачається з наданого позивачем обрахунку, нарахування інфляційних втрат за періоди з 31.05.2023 по 15.06.2023 на суму боргу в розмірі 18 031,63 грн, з 16.06.2023 по 07.07.2023 на суму боргу в розмірі 182 791,05 грн, з 08.07.2023 по 15.07.2023 на суму боргу в розмірі 336 980,31 грн здійснено за періоди, які становлять менше 16-ти днів у відповідний календарний місяць.

Крім того, позивачем неправильно обраховано інфляційні втрати за період з 15.05.2023 по 30.05.2023 на суму боргу в розмірі 219 437,82 грн, оскільки день оплати частини боргу в розмірі 201 406,19 грн (30.05.2023) до розрахунку не включається, а відтак в наведеному позивачем періоді борг в розмірі 219 437,82 грн існував менше 16-ти днів.

У даному випадку нарахування повинні здійснюватися лише на несплачену частину в розмірі 18 031, 63 грн, що за перерахунком суду становить 90,16 грн.

За приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки позивач на власний розсуд вирішив здійснювати нарахування інфляційних втрат за конкретно визначені періоди на конкретно визначену суму боргу, суд не може самостійно встановлювати інший порядок обрахунку.

Таким чином, з урахуванням принципу диспозитивності господарського судочинства позовні вимоги в цій частині підлягають лише частковому задоволенню.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 546 082,76 грн підлягає закриттю, а решта позовних вимог - частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

За приписами ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивач за подання позовної заяви сплатив 8710,31 грн судового збору.

Разом з тим, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2684,00 грн.

Отже, незважаючи на закриття провадження у справі у відповідній частині, судовий збір за розгляд справи в іншій частині позовних вимог не може бути меншим 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 2684,00 грн.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, поверненню підлягає сума судового збору лише у розмірі 6026,31 грн, проте через відсутність в матеріалах справи клопотання позивача про повернення судового збору, підстави для його повернення останньому цим рішенням у суду відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в частині задоволених позовних вимог, становить 2435,02 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення зі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» 546082,76 грн основної заборгованості за послуги з розподілу електричної енергії та із забезпечення перетікань реактивної електроенергії.

2. В іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути зі Спеціального авіаційного загону оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (, вул. Космонавтів, 90, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600) на користь Акціонерного товариства «Чернігівобленерго» (, вул. Гонча, 40, м. Чернігів, 14000, рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Укргазбанк», код банку 320478, отримувач АТ «Чернігівобленерго») 29 496,31 грн пені, 1808,13 грн 3% річних, 90,16 грн інфляційних втрат та 2435,02 грн витрат зі сплати судового збору.

4. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун