ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1107/23 (911/2065/23)

Господарський суд Київської області у складі судді Гребенюк Т.Д.,

за участі секретаря судового засідання Оксенюк А.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії України» 03040, Київ обл., Київ (місто) р-н., Київ, вул. Васильківська 14, )

до Малого приватного підприємства «Анна» (09634, Київська обл., Рокитнянський р-н, (Білоцерківський), село Синява, вул. Шевченка, будинок 3, )

Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Ленд» (23600, Київська обл., Білоцерківський р-н, селище міського типу Рокитне, вул.Поповича, будинок 21А, )

про визнання недійсним правочинів, укладених з боржником

у справі про банкрутство МПП "Анна"

за участі представників:

представник позивача: не з`явився;

представник відповідача-1: Іллінський О.В.;

представник відповідача-2: не з`явився;

вільний слухач: Бурцева І.Ю.;

ВСТАНОВИВ:

Суть позовних вимог.

В провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/1107/23 про банкрутство МПП «Анна».

В межах справи про банкрутство Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрії Україна» звернулось із позовною заявою до Малого приватного підприємства «Анна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Ленд» про визнання правочину недійсним. Позовна заява обґрунтована укладанням МПП «Анна» із ТОВ «Профі Ленд» договору поворотної фінансової допомоги №07/12/22 від 07.12.2023, як такого, що укладений із заінтересованими особами та спрямований на збільшення кредиторської заборгованості МПП «Анна», що порушує майнові інтереси та права інших кредиторів та свідчить про наявність підстави для визнання означеного правочину боржника недійсним.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.07.2023 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії України» залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрії» спосіб усунення недоліків заяви шляхом надання до Суду: доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

У зв`язку із усуненням заявником недоліків позовної заяви, ухвалою Суду від 24.07.2023 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії України» до Малого приватного підприємства «Анна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Ленд» про визнання недійсним правочинів, укладених з боржником до розгляду у межах провадження у справі № 911/1107/23 про банкрутство Малого приватного підприємства «Анна»; розгляд заяви про визнання недійсними правочинів призначено на 25.08.2023 о 10:00.

Від представника МПП «Анна» надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 16183/23 від 24.08.2023, за змістом якого просить відмовити у задоволенні вимог ТОВ «Агрії України» про визнання недійсним Договору №07/12/22 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 07.12.2022.

У судовому засіданні 25.08.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 29.08.2023.

Представником ТОВ «Профі Ленд» надано письмові пояснення (вх.№16364/23 від 29.08.2023).

До Суду від МПП «Анна» надійшов відзив на позовну заяву (уточнений) (вх.№16347/23 від 28.08.2023).

Протокольною ухвалою від 29.08.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 14.09.2023 о 14:00 год.

Від представника відповідача-2 надійшло клопотання про долучення документів (вх.№17387/23 від 13.09.2023).

Представником відповідача-1 подано до Суду письмові пояснення (вх.№17441/23 від 14.09.2023), а також заяву (вх.№17504/23 від 14.09.2023), за змістом якої представник відповідача-1 позов не визнав у повному обсязі, просив у позові відмовити.

До матеріалів справи долучені докази: бухгатерська довідка ТОВ «Профі Ленд» та Протокол № 2 загальних зборів учасників ТОВ «Профі Ленд» (вх.№17679/23 від 18.09.2023).

У зв`язку із неявкою представників позивача та відповідача-1, протокольною ухвалою від 14.09.2023 відкладено судове засідання у справі до 05.10.2023.

Від представника позивача надійшла заява (вх.№3459/23 від 05.10.2023), за змістом якої представник не може бути присутнім у судовому засіданні 05.10.2023.

Протокольною ухвалою від 05.10.2023 у судовому засіданні оголошено перерву до 11.10.2023.

Від ТОВ «Профіленд» та МПП «Анна» надійшли письмові пояснення (вх.№19250/23 від 11.10.2023), (вх.№19251/23 від 11.10.2023).

У судовому засіданні представник відповідача-1 проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову.

Інші учасники провадження у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце засідання повідомлялися належним чином та своєчасно. Водночас, явка вказаних осіб обов`язковою судом не визнавалась, а тому ураховуючи положення ст. 42 ГПК України, суд визнав за можливе розглядати позов ТОВ «Агрії України» до МПП «Анна» та ТОВ «Профі Ленд» без участі представників вказаних осіб.

Позиція позивача.

Позивач як на підставу позову послався на положення частин 1, 2 статті 42 КУзПБ, ст. 234 ЦК України, а саме: 1) внаслідок укладання спірного договору мало місце збільшення кредиторської заборгованості боржника, що порушує права та інтереси інших кредиторів; 2) спірний договір укладений із заінтересованими особами; 3) договір укладено без настання реальних наслідків, тобто, є фіктивним.

Зазначив, що враховуючи обставини укладання між ТОВ «ПРОФІ ЛЕНД» і МПП «Анна» договору фінансової позики № 07.12.2022, п.1.6 якого закріплено, що МПП «Анна» зобов`язана повернути позику до 07.02.2023 у розмірі 1126300,00 грн., за наявності факту відкриття Судом провадження провадження у справі про банкрутство - 11.05.2023, позивач дійшов до висновку, що укладенням оспорюваного договору боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, що, в свою чергу, мало наслідком збільшення кредиторської заборгованості МПП «Анна», що порушує права та майнові інтереси інших кредиторів, зокрема, в частині розміру погашення їх вимог. А це, в свою чергу завдає таким кредиторам збитків.

Крім того, наголошує, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, засновником і директором ТОВ «Профі Ленд» є ОСОБА_1 . В той же час, засновником і директором МПП «Анна» є ОСОБА_2 , тобто батько власника ТОВ «Профі Ленд». Наведене, як зазначає позивач, свідчить про укладання договору із заінтересованою особою.

Також, на думку позивача, договір укладено без економічної мети, тому що, в силу пов`язанності між собою, керівник ТОВ «ПРОФІ ЛЕНД» знав, що на момент укладання договору, МПП «Анна» має невиконані зобов`язання перед позивачем та АТ «Державний Ощадний банк України» (які забезпезпечені заставою майна). Вказує, що, незважаючи на листи про зміну призначення платежів, мала місце сплата за майновий комплекс, оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будучи обізнаними про наявність заборгованості перед іншими кредиторами, розуміли, що зміна призначення платежу не матиме впливу на поліпшення фінасового стану МПП "Анна", а також кошти не будуть повернуті в обумовлений строк. Неможливість повернення коштів до 07.02.2023 підтверджується також тим, що 23.12.2022 було відкрито виконавче провадження №70611757, внаслідок чого рахунки і майно було арештовано в день відкриття виконавчого провадження. Більше того, наголошує позивач, залучення ОСОБА_1 , який є власником та керівником ТОВ "Профі Ленд" як кредитора свідчить про формування штучної заборгованості МПП "Анна.

Позиція відповідача-1 (МПП «Анна»)

Як зазначає відповідач-1, між ТОВ «Профі Ленд» та МПП Анна» велися переговори про придбання ТОВ «Профі Ленд» майнового комплексу, який належить МПП «Анна» та знаходиться за адресою: Київська область, с. Синява, вул. Шевченко, 3. Як вказує відповідач-1, отримані від реалізації майна грошові кошти МПП «Анна» мала витратити на погашення існуючої заборгованості. Однак, факт перебування означеного майнового комплексу у заставі унеможливлював укладення такого договору. Після цього сторони уклали Договір про надання безвідсоткової фінансової допомоги №07/12/22 від 07.12.2022. Відповідач-1 наголосив, що майновий комплекс на цей час не вибув з власності МПП "Анна", його не було відчуджено МПП "Анна" ні на користь ТОВ "Профіленд", ні на користь інших осіб.

Працівниками бухгалтерії були здійснені платежі з помилковим зазначеннм призначення платежу. Після виявлення помилки у призначенні платежу, помилка була виправлена листами. Після перерахування коштів, відповідачем-1 помилково були виготовлені та зареєстровані податкові накладні. Втім, відповідач-1 зазначає, що відповідно до приписів Податкового кодексу України, має право на коригування інформації в податкових накладних, яке може здійснюється протягом 1085 днів, і відповідні розрахунки коригування до вже зареєстрованих податкових накладних будуть зареєстровані після повернення відповідних коштів та відображені у податковій звітності з податку на додану вартість.

Вказав, що ч.2 ст. 42 КУзПБ не передбачає у випадку укладання договору особами, які перебувають у родинних відносинах, обов`язкового визнання таких договорів судом недійсним, а лише встановлює можливість (умову) такого визнання. Метою укладаня спірного правочину було поповнення обігових коштів позичальника, а перебування керівників юридичних осіб, що були сторонами цього Договору у родинних відносинах, ніяким чином не спряло порушенню прав кредиторів МПП «Анна», а лише сприяло позитивному вирішенню питання надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.

Позиція відповідача-2 (ТОВ «Профі Ленд»)

Вказує, що обставина перерахування платіжними дорученнями №№139, 140, 195 від 08.12.2022., №№200, 252, 257 від 15.12.2022. та №265 від 19.12.2022 грошових коштів в загальному розмірі 1126000,00 грн., планувалась як часткова передплата за майновим комплекс. Водночас, за втердженням ТОВ "Профіленд" відповідна перерахована сума кошьів була замінена сторонами на Договір надання поворотної фінансової допомоги, оскільки після аналізу приписів законодавства сторони дійшли висновку про неможливість дотримання попередньої домовленості щодо укладання договору купівлі-продажу майнового комплексу. МПП «Анна» було частково виписано податкові накладні на загальну суму 422300,00 грн. та зареєстровано в ЄДРПН. Зазначає, що сума наданої допомоги є поворотною і є обов`язковою для повернення, відсотки за користування не нараховуються і не оподатковуються податком на додану вартість. Вказує, що окрім наявного у МПП "Анна" права коригування розрахунку, відповідач-1 відповідно до абз.2 пп. "б" пп.192.1.1 п. 192.1 ст.192 ПК України, має право на зменшення суми податкових зобов`язань з ПДВ, яке виникає лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

За змістом витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань, засновником і директором ТОВ «Профі Ленд» є ОСОБА_1 . Водночас, засновником і директором МПП «Анна» є ОСОБА_2 .

ТОВ «Профі Ленд» перераховано МПП «Анна» грошові кошти у розмірі 1126300,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №139 від 08.12.2022 у сумі 400000,00 грн. (а.с.16); №252 від 15.12.2022 у сумі 102000,00 грн. (а.с.18);№200 від 12.12.2022 у сумі 100000,00 грн. (а.с.20);№140 від 08.12.2022 у сумі 220300,00 грн. (а.с.22); №257 від 15.12.2022 у сумі 102000,00 грн. (а.с.24); №195 від 08.12.2022 у сумі 102000,00 грн. (а.с.26); №265 від 19.12.2022 у сумі 100000,00 грн.(а.с.28).

Всі перелічені вище платіжні доручення мали призначення платежу «Часткова оплата за майновий комплекс с. Синява, вул. Шевченка,3, у т.ч. ПДВ 20%-66666,67».

Листами ТОВ «Профіленд» просило у вищезазначених платіжних дорученнях вважати правильною таку редакцію призначення платежу: «Надання ПФД згідно Договору №07/12/22 від 07.12.2022, без ПДВ» (а.с.17,19,21,23,25,27,29, т.1).

Із наданих сторонами пояснень у судових засіданнях, Судом встановлено, що майновий комплекс за адресою: АДРЕСА_1 із власності, користування та розпорядження МПП "Анна" не вибувало та не відчужувалось останнім.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Профі Ленд» зазначено, що між ним, далі «Позикодавець» та Малим приватним підприємством «Анна», далі «Позичальник» було укладено договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №07/12/22 від 07.12.2022 (далі-Договір).

За змістом п. 1.1. Договору, в порядку та на умовах, передбачених чинним Договором, позикодавець зобов`язується надати позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк.

Фінансова допомога надається у розмірі 1126300,00 грн. для повернення обігових коштів позичальника (п.1.2. Договору).

Відповідно до п.1.6. Договору, повернення фінансової допомоги здійснюється до 07.02.2023 р.

Вказаний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і є дійсним до моменту його остаточного виконання (п.3.1. Договору).

За змістом протоколу №2 загальних зборів від 07.12.2022, загальними зборами вирішено надати згоду ТОВ «Профі Ленд» на надання фінансової допомоги у розмірі 1126300,00 грн. строком на 3 (три) місяці МПП «Анна» для використання вказаних коштів для потреб відповідно до статутних цілей підприємства.

Означений договір підписано обома сторонами, директором ТОВ «Профі Ленд» - ОСОБА_1 та директором МПП «Анна» - ОСОБА_2 .

За змістом бухгалтерської довідки ТОВ «Профі Ленд» вих.№12/09/23 від 12.09.2023, сума наданої допомоги є поворотною та обов`язковою для повернення, відсотки за користування допомоги не нараховуються і вказана сума не підлягає оподаткуванню податком на додану вартість, та, відповідно, не є податковим кредитом для включення до декларації з ПДВ за грудень 2022 року для ТОВ «Профі Ленд» (а.с. 105, т.1).

ОЦІНКА СУДУ

Категорія фраудаторності у галузі банкрутства спрямована на недопущення недобросовісного виведення активів з метою уникнення відповідальності цим майном перед кредиторами, зважаючи, що частина друга статті 96 ЦК України вимагає, щоби юридична особа відповідала за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, боржник має усвідомлювати повне виконання свого обов`язку перед кредитором. У зв`язку з цим можна розмежувати також критерії фраудаторності: об`єктивний - коли вчиняється правочин цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку за наявності існуючої вже заборгованості; суб`єктивний - усвідомлення боржником появи боргу в результаті укладення правочину, що повинно аналізуватися через призму економічної мети договору, сумлінність та добросовісність дій боржника, які мають бути спрямовані на погашення боргу, а не навпаки, на неможливість виконання зобов`язання.

Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину - правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі № 922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17), від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16).

Згідно із ч. 1 ст. 42 КУзПБ правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування (ч. 2 ст.42 КУзПБ).

В порядку передбаченому статті 42 КУзПБ можуть бути визнаними за спеціальними підставами окремі правочини боржника, що не виключає можливості визнання недійсними правочинів боржника також відповідно до статей 203, 215 ЦК України, оскільки тільки в межах провадження у справі про банкрутство законодавець визначив підсудність суду справ про визнання недійсними правочинів боржника, не обмежуючи підстав, за якими заявляються вимоги про визнання недійсним правочину (пункт 8 частини першої статті 20 ГПК України).

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку. Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог. Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути: момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі); контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи); щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися (див. висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19)).

Боржник, який відчужує майно, вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності, після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Такі дії боржника можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Позивач як на підставу позову послався на положення частин 1, 2 статті 42 КУзПБ, ст. 234 ЦК України, а саме: 1) внаслідок укладання спірного договору мало місце збільшення кредиторської заборгованості боржника, що порушує права та інтереси інших кредиторів; 2) спірний договір укладений із заінтересованими особами; 3) договір укладено без настання реальних наслідків, тобто є фіктивним.

Щодо наявності підстави для визнання недійсним правочину з боржником, передбаченої абз.2 ч. 1 ст. 42 Кодексом України з процедур банкрутства.

Так, згідно з абз. 2 ч.1 ст. 42 КУзПБ, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, зокрема, якщо боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Надаючи правову кваліфікацію встановленим Судом обставинам справи щодо укладення та виконання спірного правочину, Суд виснує, що внаслідок укладення договору поворотної фінансової допомоги боржник отримав грошові кошти від ТОВ "Профіленд", а не взяв на себе зобов`язання щодо їх передачі контрагенту. Укладення договору поворотної фінансової допомоги, отримання за ним коштів у розмірі 1126300,00 грн. не спричинило та не стало вирішальним чинником неплатоспроможності боржника, враховуючи наявність кредиторської заборгованості тільки перед АТ "Ощадбанк" у розмірі, що перевищує двадцять вісім мільйонів гривень.

Невиконане зобов`язання з повернення поворотної фінансової допомоги ТОВ "Профіленд" не вплинуло на виконання грошових зобов`язань перед іншими кредиторами та не спричинило неможливість їх виконання, не створило преференцій для окремого кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника.

Посилання позивача, що договір поворотної фінансової допомоги укладено з метою "розмити" заборгованість та створити "штучну" заборгованість, Суд вважає неспроможними, оскільки розмір заборгованості за вказаним договором - 1126300,00 грн. - становить всього 3,35% від загального розміру визнаних вимог кредиторів - 33616166,67 грн.

Суд вважає за необхідне у цьому контексті зазначити, що статтею 42 КУзПБ передбачено не лише підстави для визнання правочинів недійсними, але й наслідки недійсності таких правочинів. Така процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за цими правочинами активів боржника та для забезпечення зберігання майна боржника в інтересах його кредиторів. Так, правовими наслідками недійсності правочину є двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Водночас, за умов як при чинності договору про отримання боржником безповоротної фінансової допомоги, так і при визнанні його недійсним, боржник не звільняється від обов`язку повернення позикодавцю (ТОВ «Профіленд») грошових коштів, отриманих за цим договором.

Зважаючи на вищезазначене, Суд, враховуючи загальну суму заборгованості визнану Судом (33616166,67грн.), дійшов висновку про те, що отримання поворотної фінансової заборгованості у сумі 1126000,00 грн. та взяття МПП "Анна" на себе зобов`язань щодо повернення означеної суми не спричино неплатоспроможність боржника, а також не спричинило ситуації, за якої виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Щодо наявності підстави визнання недійсним правочину, передбаченої ст. 234 Цивільного кодексу - фіктивність договору.

Так, заявник вказуючи на наявність ознак фіктивного правочину, зазначає, що спірний правочин укладено боржником із заінтересованою особою без економічної мети, тому що керівник ТОВ «Профі Ленд» знав, що на момент укладання договору, МПП «Анна» має зобов`язання на суму 6000000 грн. перед ТОВ «Агрії України» і 3,2 млн. перед АТ «Державний Ощадний Банк». В момент складання договору, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 розуміли, що зміна призначення платежу при загальному борзі МПП «Анна» перед кредиторами у розмірі 28 млн. грн., не приведе до поліпшення фінансового стану МПП «Анна», а також, що кошти не будуть повернуті до 07.02.2023, як це передбачено умовами договору.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину (висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/7547/17).

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань за договором; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Отже, для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялось фіктивно. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 по справі №912/2185/16).

Із письмових пояснень сторін вбачається, що ними було змінено економічну мету господарської операції (замість укладання договору купівлі-провадажу нерухомого майна, сторони дійшли згоди про укладання договору поворотної фінансової допомоги) шляхом зміни призначення платежу в операціях, за якими були перераховані кошти, що не заборонено законом.

Як вже вище зазначено та підтверджується матеріалами справи, договором про надання безвідсоткової фінансової допомоги №07/12/22 від 07.12.2022 передбачалось надання фінансової допомоги боржникові, та договір є виконаним з боку ТОВ «Профі Ленд» - грошові кошти перераховані. Позика надавалась за півроку до відкриття провадження у справі про банкрутство МПП «Анна», яке ініційовано іншим кредитором - ТОВ «Агрії України». Позикодавець надав поворотну фінансову допомогу для поповнення обігових коштів боржника, проте через відсутність коштів боржник позику не повернув, що стало наслідком звернення ТОВ «Профі Ленд» із кредиторськими вимогами до боржника.

Тобто, матеріалами справи підтверджено наявність у сторін спірного правочину бажання з настання правових наслідків, обумовлених договором, що підтверджується його виконанням з боку позикодавця шляхом перерахування коштів боржникові.

Крім того, позивачем не зазначено та не обгрунтовано, які саме інші цілі (які не передбачені спірним правочином) мали сторони за умов, що майновий комплекс АДРЕСА_1 залишився у власності МПП "Анна".

Наведене унеможливлює висновок про фіктивність правочину договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №07/12/22 від 07.12.2022 року.

Щодо наявності підстави для визнання недійсним спірного правочину, передбаченого ч.2 ст. 42 КУзПБ - укладення боржником правочину з заінтересованою особою.

За змістом абз.2 ч.2 ст. 42 КУзПБ, правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора з підстав, зокрема, якщо боржник уклав договір із заінтересованою особою.

Заявником наголошено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, отриманого через комерційну платформу відносно МПП «Анна» і ТОВ «ПРОФІ ЛЕНД» було встановлено на дату укладання Договору (07.12.2022): ТОВ «ПРОФІ ЛЕНД» - засновником і директором є ОСОБА_1 ; МПП «Анна» - засновником і директором є батько власника ТОВ «ПРОФІ ЛЕНД» ОСОБА_2 .

Визначення терміну "заінтересована особа" наведене в статті 1 КУзПБ, згідно з якою заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Таким чином, спірний правочин укладений МПП "Анна" із заінтересованою особою.

Разом з тим, сам лише факт укладання спірного правочину із заінтересованою особою, за відсутності порушення прав боржника та кредиторів не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Кодексом України з процедур банкрутства визначено окремі випадки коли заінтересована особа стосовно боржника обмежується у реалізації своїх прав по відношенню до незаінтересованих осіб. Однак, Кодекс не виключає участь такої особи у справі в цілому, у деяких випадках навпаки встановлює додаткові умови (вимоги) для їх участі (напр. ч.ч. 1-4 ст. 4 КУзПБ).

Як вже було зазначено Судом вище, оспорюваний договір не передбачав виведення майна боржника на користь заінтересованої особи, реалізації його за необґрунтованими цінами, прийняття на себе очевидно невигідних зобов`язань. Цільове призначення отримання фінансової допомоги передбачало поповнення обігових коштів боржника. Суд враховує, що умови повернення фінансової допомоги не створювали привілейованих умов для позикодавця - ТОВ «Профі Ленд».

Суд враховує, що надання фінансової допомоги з боку незаінтересованих осіб є маловірогідним та економічно не обґрунтованим. Лише сам факт укладення оспорюваного договору з заінтересованою особою не може оцінюватись судом як факт укладення фраудаторної угоди.

Таким чином, в контексті положень ст. 42 КУзПБ, умовою визнання недійсним договору боржника із заінтересованою особою, є завдання шкоди правам боржника або кредиторів. Проте судом не було вствновлено порушення прав боржника або кредиторів внаслідок укладення спірного правочину, оскільки, як зазначалося вище, боржник жодних коштів за спірним договором не сплачував, не взяв на себе грошового зобов`язання, внаслідок чого став неплатоспроможним та внаслідок чого виконання зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для визнання недійсним спірного правочину, як такого, що укладений боржником з заінтересованою особою на підставі абз. 2 ч.2 ст. 42 КУзПБ.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що факт відображення суми ПДВ в призначенні платежу, яке було первісно (до змін) зазначено ТОВ "Профіленд", рівно як і оформлення та реєстрація податкових накладних, формування/використання податкового кредиту може свідчити про недоліки у веденні бухгалтерського обліку та у фінансовій звітності платника податків, але не створює, не формує зміст дійсної господарської операції.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК Ураїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України).

За змістом п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог судові витрати, у тому числі витрати пов`язані зі сплатою судового збору та витрати на правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, Суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрії України» до Малого приватного підприємства «Анна» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Профі Ленд» про визнання недійсним правочинів, укладених з боржником - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.10.2023р.

Суддя Т.Д. Гребенюк