ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3632/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "АВ ЦЕНТР" (04080, м. Київ, вул. Аляб`єва, 3, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, )
про стягнення 81 711,94грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 41 297,04грн, суму пені в розмірі 26 769,53грн, 3% річних в розмірі 1 815,94грн та збитки від інфляції в розмірі 11 829,43грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору № Х4522 від 01.02.2022 щодо здійснення своєчасної оплати з посиланням на норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Ухвалою суду від 17.08.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "АВ ЦЕНТР" залишено без руху. Надано позивачу строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків. 30.08.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

30.08.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 31.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження повідомлений судом належним чином, ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 07.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений строк не скористався.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від учасників справи не надходило.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фірма "АВ ЦЕНТР" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (відповідач) укладено договір поставки № Х4522 (далі договір), відповідно до якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач зобов`язався передати в обумовлені строки відповідачу товар, який постачається як засоби індивідуального захисту промислового призначення та не є товарами, направленими на боротьбу з коронавірусною інфекцією COVID-19, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 224 від 20.03.2020 та не звільняється від податку на додану вартість, а відповідач - прийняти та оплатити цей товар в асортименті, кількості та за цінами, викладеними у додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

За умовами п.3.1 договору ціна на товар визначається в рахунках, специфікаціях або додатках до даного договору.

Поставка товару здійснюється на умовах FCA згідно з Інкотермс 2010, оплата послуг перевізника здійснюється за рахунок відповідача, ризики випадкового знищення товару переходять від позивача відповідачу з моменту передачі товару перевізнику (п.4.1 договору).

У п.6.2 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити оплату товару з відстроченням платежу протягом 14 банківських днів з часу отримання товару на підставі товаро-супровідної документації.

Датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача (п.6.3 договору).

Даний договір, відповідно до п.11.1 договору, набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2024.

Позивач на виконання умов договору передав відповідачу товар на загальну суму 41 297,04грн, що підтверджується накладними № 1483 та № 1486 від 03.02.2022.

Зазначені накладні підписані з боку відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, за поставлений товар у встановлений договором строк не розрахувався, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 41 297,04грн, яка до теперішнього часу не відшкодована.

29.03.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією за вих. № 29/03/2, в якій вимагав у 7-денний строк з дня пред`явлення цієї претензії оплатити заборгованість.

У відповіді на претензію позивача, відповідач підтвердив наявність у нього заборгованості перед позивачем у розмірі 41 297,04грн та повідомив позивача про можливість здійснити оплату товару до 01.08.2023, чого останнім зроблено не було.

На суму поставленого товару позивач за його несвоєчасну оплату здійснив нарахування пені в розмірі 26 769,53грн, 3% річних в розмірі 1 815,94грн та збитків від інфляції в розмірі 11 829,43грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення також закріплені в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Згідно із ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст.ст.627,628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст.ст.525, 526, 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки, за яким одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.265 Господарського кодексу України).

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст.265 Господарського кодексу України).

Так, відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вже було встановлено судом, відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити розрахунок за поставлений товар з відстроченням платежу протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару.

Проте, відповідач поставлений позивачем товар прийняв, однак грошові кошти не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Факт отримання відповідачем товару на загальну суму 41 297,04грн підтверджується копіями накладних № 1483 та № 1486 від 03.02.2022, наявними в матеріалах справи.

Накладні № 1483 та № 1486 від 03.02.2022 підписані уповноваженою особою відповідача без будь-яких зауважень та заперечень.

Даний факт відповідачем не спростовано, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Також наявність заборгованості на вказану суму визнається відповідачем у його відповіді від 12.07.2023 на претензію позивача.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач розрахувався за товар, поставлений позивачем.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 41 297,04грн, у зв`язку з чим позовні вимоги суд вважає обґрунтованими, доведеними документально та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі в розмірі 1 815,94грн за період з 23.02.2022 по 11.08.2023 та збитків від інфляції в розмірі 11 829,43грн за період з 23.02.2022 по 11.08.2023, суд керується положеннями ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що за змістом ст.625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних та збитків від інфляції входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Перевіривши правомірність нарахування 3% річних в розмірі 1 815,94грн та збитків від інфляції в розмірі 11 829,43грн, суд дійшов висновку, що позивач не вірно визначив початок періоду прострочки, оскільки за умовами договору відповідач зобов`язався здійснити оплату за отриманий товар протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару, період прострочення здійснення відповідної оплати починається з 24.02.2022 (останній день виконання зобов`язання - 23.02.2022).

Таким чином, здійснивши свій розрахунок 3% річних та збитків від інфляції за період з 24.02.2022 по 11.08.2023, за допомогою системи "Ліга-Закон" на суму 41 297,04грн, судом встановлено, що 3% річних складають 1 812,54грн, а інфляційне збільшення заборгованості за період з 24.02.2022 по 11.08.2023 складає 11 510,66грн, які і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 3,40грн та збитків від інфляції в розмірі 318,77грн суд вважає за необхідне відмовити.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 26 769,53грн за період з 23.02.2022 по 11.08.2023, суд керується наступним.

У сфері господарювання згідно ч.2 ст.217 та ч.1 ст.230 Господарського кодексу України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання передбачені, зокрема, ст.ст. 549, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В силу приписів ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У п.8.2 договору сторони погодили, що за прострочення платежу за отриманий товар відповідач сплачує пеню у розмiрi подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення платежу.

На підставі зазначеного позивач на суму невиконаного зобов`язання в розмірі 41 297,04грн нарахував відповідачу пеню, яка складає 26 769,53грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені встановив, що позивач в порушення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України неправильно визначив період пені з 23.02.2022 по 11.08.2023, оскільки, як вже було зазначено вище, нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки сторони умовами договору не передбачили більшу тривалість періоду нарахування пені, а відповідно до умов договору відповідач повинен був здійснити оплату за отриманий товар протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару, період прострочення здійснення відповідної оплати починається з 24.02.2022 (останній день виконання зобов`язання - 23.02.2022) та закінчується 24.08.2022.

Суд звертає увагу, що умова договору про здійснення нарахування штрафних санкцій за кожен день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватись судом як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Здійснивши розрахунок пені за період з 24.02.2022 по 24.08.2022 та, беручи до уваги положення ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 6 935,63грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 19 833,90грн суд вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню частково.

При розподілі сум судового збору суд, керуючись ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи те, що спір до суду доведено з вини відповідача, судові витрати покладає на відповідача в сумі 2 684,00грн, оскільки відповідно до Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання позову майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 75, 86, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транссєрвіс" (61038, м. Харків, вул. Маршала Батицького, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "АВ ЦЕНТР" (04080, м. Київ, вул. Аляб`єва, 3, ) - 41 297,04грн основного боргу, 1 812,54грн 3% річних, 6 935,63грн пені, 11 510,66грн збитків від інфляції, 2 684,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 3,40грн, збитків від інфляції в розмірі 318,77грн та пені в розмірі 19 833,90грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "26" жовтня 2023 р.

Суддя Т.А. Лавренюк