ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м.Дніпро Справа № 908/76/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Губорєва Я.А., адвокат (поза межами суду);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 (суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст якого підписаний 01.05.2023)

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03150 м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038 Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 108, код ЄДРПОУ ВП 40081237)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК (69123 м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, 8-А, )

про стягнення 1 208 941 грн. 31 коп.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК про стягнення 822 201 грн. 24 коп. пені за неналежне виконання зобов`язань за договором № ПР/П-21657/НЮ від 19.11.2021, 386 740 грн. 07 коп. штрафу.

Позов обґрунтовано простроченням надання відповідачем послуг з ремонту колісних пар за договором №ПР/П-21657/НЮ від 19.11.2021.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 у справі № 908/76/23 позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Ремонтна компанія КВІК на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця 575540 грн. 87 коп. пені, 270718 грн. 05 коп. штрафу за неналежне виконання зобов`язань за Договором № ПР/П-21657/НЮ від 19.11.2021, 18134 грн. 12 коп. судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням у відмовленій частині вимог, що становить 362 682,39 грн, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, нез`ясування обставин справи, просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні з ТОВ Ремонтна компанія КВІК пені у розмірі 246 660,37 грн та штрафу на суму 116 022,02 грн., ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при зменшенні пені та штрафу (з 822 201,24 грн до 575540,87 грн та з 386 740.07 грн. до 270718.05 грн. відповідно) суд взяв до уваги лише факт наданого сертифікату №2300-23-0429 від 02.02.2023, виданого Запорізькою торгово- промисловою палатою щодо засвідчення форс-мажорних обставин, та значний розмір пред`явлених штрафних санкцій, зазначивши про не надання позивачем доказів понесення у зв`язку з простроченням ремонту колісних пар збитків.

Відповідач своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Березкіна О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою суду від 28.06.2023 відновлено апелянту строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 у справі №908/76/23; розгляд справи № 904/76/23 призначено у судовому засіданні; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

07.07.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця адвоката Губорєвої Яни про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено ухвалою суду від цієї ж дати.

08.08.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/76/23 у зв`язку з відставкою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу судової справи раніше визначеному складу суду від 08.08.2023, справу №908/76/23 (зі скаргою позивача) передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Парусніков Ю.Б.

13.10.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/76/23 у зв`язку з відставкою судді Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023, справу №908/76/23 (зі скаргою позивача) передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Верхогляд Т.А., Парусніков Ю.Б.

18.10.2023 в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши присутнього представника позивача, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2021 між Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремонтна компанія "КВІК" (виконавець, відповідач) укладено договір №ПР/П-21657/НЮ, згідно умов якого виконавець зобов`язується на власний ризик, своїми силами, засобами та матеріалами надати послуги з ремонту колісних пар згідно з обсягом послуг з ремонту колісних пар (додаток №1) та переліком послуг з ремонту колісних пар (додаток №2), замовник прийняти та оплатити їх на умовах даного договору ( п. 1.1 договору).

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг по цьому договору визначається на підставі калькуляцій на надання послуг з ремонту колісних пар (з розшифруванням матеріальних витрат та витрат на оплату праці), яка є невід`ємною частиною даного договору (додаток №1, додаток №3), та складає 5524585,20 грн., в тому числі ПДВ 920764,20 грн.

За умовами п. п. 4.3, 4.4 договору передача виконавцю колісних пар у ремонт проводиться після отримання письмової рознарядки від замовника про готовність до початку надання послуг з ремонту. Надання послуг проводиться партіями протягом строку дії договору тільки на підставі наданої письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності замовника до отримання послуг.

Відповідно до п. 4.8 договору строк надання послуг з ремонту колісних пар становить протягом 30 календарних днів від дня направлення замовником письмової рознарядки, але не пізніше 29.12.2021, якщо письмова рознарядка направлена замовником після 30.11.2021.

Згідно з п. п. 4.9, 4.10 договору про передачу колісної пари в ремонт уповноваженими представниками сторін підписується акт приймання-передачі в ремонт. Послуги з ремонту надаються на території виконавця за адресою: 69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А.

Відповідно до п. 4.16 договору надання послуг з ремонту та приймання їх результатів оформлюються актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується уповноваженими представниками сторін з наданням фактичних калькуляцій з розшифровкою по статтям витрат на надання послуг з ремонту колісних пар.

Пунктом 6.4 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання.

За умовами п. 13.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021.

Відповідно до рознарядки від 07.12.2021 №НГ/НЗІ-3-3/440 позивач замовив у відповідача надання послуг з ремонту колісних пар типу АГД та АГС в кількості 10 одиниць.

Відповідно до п. 4.8 Договору, встановлено надання послуг з ремонту колісних пар становить протягом 30 календарних днів від дня направлення замовником письмової рознарядки, але не пізніше 29.12.2021, якщо письмова рознарядка направлена замовником після 30.11.2021. Такий самий строк зазначено у рознарядці від 07.12.2021 №НГ/РЗІ-3-3/440.

У рознарядці зазначено, що до заявки на закупівлю послуг внесено послуги на загальну суму 5524585,20 грн. з ПДВ з терміном виконання у грудні 2021 року та терміном оплати у березні 2022 року.

Отже, враховуючи погоджені сторонами умови п. 4.8 Договору та те, що рознарядка була надана 07.12.2021 з терміном виконання у грудні 2021 року, послуги мали бути надані відповідачем не пізніше 29.12.2021.

На першій сторінці цієї рознарядки міститься печатка та підпис з боку відповідача, тобто відповідач дану рознарядку отримав 29.12.2021, однак позивач зазначив, що останній надіслав дану рознарядку на електронну пошту відповідача 09.12.2021.

Матеріали справи містять акти приймання-передачі колісних пар в ремонт від 13.12.2021, 14.12.2021, 15.12.2021, які підписані без заперечень та зауважень обома сторонами.

Відповідно до актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 18 від 18.02.2022, № 19 від 18.05.2022, № 20 від 18.05.2022, № 47 від 21.07.2022, № 48 від 21.07.2022 відповідачем виконано послуги з ремонту колісних пар.

Акти здачі-приймання виконаних робіт за даною рознарядкою підписано сторонами 10.05.2022 на суму 1275788 грн. 40 коп., 07.06.2022 на суму 907285 грн. 34 коп., 18.05.2022 на суму 976093 грн.82 коп., 21.07.2022 на суму 448725 грн. 60 коп., 21.07.2022 на суму 999040 грн. 80 коп.

У зв`язку з простроченням відповідачем надання послуг з ремонту колісних пар позивач надіслав відповідачу 03.02.2022 претензію вих. №06 від 28.01.2022 про сплату в 10-денний термін суми пені в розмірі 569032 грн. 43 коп.

Відповідач залишив претензію позивача без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі про стягнення з відповідача штрафу за прострочення виконання зобов`язання більш як на 30 днів у розмірі 386740 грн. 07 коп. та пені за порушення строків виконання зобов`язання в розмірі 822201 грн. 24 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково господарський суд дійшов висновку, що розрахунок штрафу є обґрунтованим та вірним, як і нарахування пені за прострочену суму заборгованості є обґрунтованою, а відмова в задоволенні позову в цій частині є безпідставною. Втім, суд визнав за необхідне зменшити розмір неустойки (пені і штрафу) на 30%, а 70% стягнути.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується апелянтом лише у відмовленій частині вимог щодо стягненні пені у розмірі 246 660,37 грн та штрафу на суму 116 022,02 грн.

Відтак, дослідженню підлягають наявність/відсутність підстав для зменшення розміру неустойки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зменшення неустойки, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, в даному випадку між сторонами був укладений договір підряду.

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За приписами ст., ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять ч., ч. 1, 7 ст. 193 ГК України.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У частині 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Матеріалами справи встановлено, що пунктом 6.4 договору передбачено, що за порушення строків виконання зобов`язання виконавець сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості послуг, з яких допущено прострочення виконання.

За прострочення виконання вартості послуг на суму 5524858 грн. 20 коп. понад 30 днів позивач нарахував штраф у розмірі 7%, що склало 386740 грн. 07 коп.

Розрахунок штрафу визнано судом обґрунтованим.

Також, за прострочення виконання послуг по актам позивач розрахував пеню таким чином: -по акту від 07.06.2022 за 160 днів прострочення нараховано пеню в розмірі 0,1% від суми акту 907,28534 грн., що склало 145165,65 грн.; -по акту від 10.05.2022 за 183 дні прострочення нараховано пеню в розмірі 0,1% від суми акту 1275,7884 грн., що склало 233469,28 грн.; -по акту від 18.05.2022 за 183 дні прострочення нараховано пеню в розмірі 0,1% від суми акту 976,093грн., що склало 178625,17 грн.; -по акту від 21.07.2022 за 183 дні прострочення нараховано пеню в розмірі 0,1% від суми акту 999,0408 грн., що склало 182824,47 грн.; -по акту від 21.07.2022 за 183 дні прострочення нараховано пеню в розмірі 0,1% від суми акту 448,725 грн., що склало 82116,67 грн.

Всього за прострочення виконання послуг по актам позивач розрахував пеню в розмірі 822201 грн. 24 коп. за загальний період з 30.12.2021 по 30.06.2022.

Перевіривши розрахунок поданий позивачем до матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що нарахування пені за прострочену суму заборгованості є обґрунтованим, а відмова в задоволенні позову в цій частині є безпідставною.

Зменшуючи розмір пені та штрафу суд керувався наданим сертифікатом № 2300-23-0429 від 02.02.2023 Запорізькою торгово-промисловою палатою щодо форс-мажорних обставин; суд враховував те, що умови договору з ремонту колісних пар були виконані відповідачем повністю і позивач не надав доказів понесення у зв`язку з простроченням відповідача збитків, а розмір пред`явлених до стягнення штрафних санкцій є значним; враховуючи інтереси позивача, діяльність якого має стратегічне значення для економіки та обороноздатності держави, суд дійшов висновку про зменшення штрафних санкцій на 30%, а 70% штрафних санкцій, нарахування яких визнано судом обґрунтованим, стягнути в сумі 575540 грн. 87 коп. пені та 270718 грн. 05 коп. штрафу.

Статтею 233 Господарського суду України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного ступеню прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 17.05.2018 у справі №910/6046/16 та 27.02.2019 у справі №910/9765/18).

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №918/116/19 також зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 ЦК України та статтею 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Апеляційний суд, беручи до уваги встановлені обставини справи та оцінюючи наведені докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зменшення штрафних санкцій, обґрунтовано задоволено частково - на 30%, а 70% штрафних санкцій, нарахування яких визнано обґрунтованим, підставно стягнуті.

Так, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 575540 грн. 87 коп. пені та 270718 грн. 05 коп. штрафу.

Суд врахував, що умови договору з ремонту колісних пар були виконані відповідачем повністю і позивач не надав доказів понесення у зв`язку з простроченням відповідача збитків, розмір пред`явлених до стягнення штрафних санкцій є значним.

Крім того, судом враховано інтереси позивача, діяльність якого має стратегічне значення для економіки та обороноздатності держави.

Колегія суддів зазначає, що зменшення судом розміру пені та штрафу є його суб`єктивним правом при оцінці наданих доказів, яке може бути реалізовано ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань і дослідження доказів і таке зменшення є розумним та оптимальним балансом наслідків як для позивача, так і для відповідача при відсутності в матеріалах справи належних та допустимих доказів з боку позивача про завдання йому збитків, які виникли внаслідок неправомірних дій відповідача.

З огляду на вказане судова колегія не приймає до уваги вимоги апелянта щодо часткового скасування рішення та не вважає їх такими, які є підставою для скасування вірного висновку суду, викладеному в оскарженій частині рішення суду першої інстанції.

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 у справі №908/76/23 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.04.2023 у справі №908/76/23 - залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано суддями Івановим О.Г., Парусніковим Ю.Б. 20.10.2023, суддею Верхогляд Т.А. 24.10.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков