ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/1077/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Бондарчук А.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Шендріков Д.О. - довіреність від 22.12.2022 №Д - 149/2022 (в режимі відеоконференції); Демченко Т.С. - довіреність від 22.12.2022 №Д - 144/2022 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Хаупшева Л.М. - наказ №38-ОД від 22.03.2023;

від третьої особи: Божков Т.І. - довіреність Д-400/23 від 28.06.2023 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

до Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість"

про розірвання договору комісії та стягнення 228 670,00 доларів США, що еквівалентно 8 362 141,76 грн

Позивач звернувся до суду з позовом, згідно якого просить:

- розірвати договір комісії № USE-20.3-237-D/K-07, укладений 30.08.2007 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод";

- стягнути з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 8362141,76 грн.

Ухвалою від 28.11.2022 суд залишив без руху позовну заяву та надав позивачу строк для подачі доказів сплати судового збору.

20.12.2022 на адресу суду надійшла заява №USE-13.3-8826 від 13.12.2022 про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору на суму 127 913, 13 грн.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Житомирської області Дєдух О.М. №124/2022 від 20.12.2022, у зв`язку з тим, що суддя Кудряшова Ю.В. згідно табеля обліку робочого часу з 19.12.2022 по 04.01.2023 перебуває у відпустці, здійснено автоматизований розподіл справи №906/1077/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2022, справу розподілено судді Вельмакіній Т.М.

Ухвалою від 26.12.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Також ухвалив здійснювати розгляд справи у закритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 02.02.2023 о 14:30 год.

18.01.2023 до суду від відповідача надійшла заява від 18.01.2023 вих. №02/156 про продовження процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 19.01.2023 продовжено строк ДП "Житомирський бронетанковий завод" для надання відзиву на позовну заяву до 30.01.2023.

Ухвалою від 24.01.2023 суд задовольнив заяву представників позивача Демченка Тараса Станіславовича та Шендрікова Дмитра Олександровича про участь у судовому засіданні, яке призначене на 02.02.2023 в режимі відеоконференції.

30.01.2023 до суду від відповідача надійшли наступні документи:

- клопотання від 25.01.2023 вих. №02/213 про залучення третьої особи - Державного концерну "Укроборонпром" до участі у справі №906/1077/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача;

- відзив на позовну заяву від 30.01.2023 вих. №02/240.

Ухвалою від 02.02.2023 підготовче засідання та розгляд клопотання позивача про залучення до участі у справі третьої особи відкладено на 15.02.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/1077/22, призначена на 15.02.2023 о 10:00, в судове засідання не вносилась.

27.02.2023 до суду від позивача надійшло клопотання від 16.02.2023 вих. №USE-13.3-1572 про здійснення розгляду справи №906/1077/22 у відкритому судовому засіданні за участю представників позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та продовження строку для подання відповіді на відзив.

Ухвалою від 06.03.2023 суд задоволив клопотання Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" за вих. №USE-13.3-1572 від 16.02.2023 частково. Постановлено розгляд справи №906/1077/22 здійснювати у відкритому судовому засіданні, за участю представників позивача - адвоката Демченка Тараса Станіславовича та адвоката Шендрікова Дмитра Олександровича в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В частині продовження строку для подання відповіді на відзив, відмовлено.

Ухвалою від 07.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та призначено підготовче засідання на 23.03.2023, за участю представників позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

22.03.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив від 22.03.2023 вих. №USE-13.3-2585.

Судове засідання, яке було призначено на 23.03.2023 о 10:00 не відбулося, оскільки протягом часу, визначеного судом для проведення засідання по даній справі, зокрема, у період з 09:08 по 11:07 у Житомирській області тривала повітряна тривога.

Ухвалою від 23.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 та призначено підготовче засідання на 13.04.2023.

Ухвалою від 29.03.2023 задоволено заяву №USE-13.3-2736 від 28.03.2023 про участь представників позивача Демченка Т.С. та Шендрікова Д.О. у судовому засіданні 13.04.2023 об 11:00 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів.

12.04.2023 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про розірвання договору від 10.04.2023 вих. №02/805.

У зв`язку із повідомленням про замінування приміщення суду, господарський суд Житомирської області на час призначеного підготовчого засідання у справі №906/1077/22 тимчасово не працював, тому засідання суду 13.04.2023 об 11:00 не проводилося.

Ухвалою від 18.04.2023 продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підготовче засідання призначено на 23.05.2023 о 10:00.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному, справа №906/1077/22 в судове засідання 23.05.2023 не вносилась.

Ухвалою від 25.05.2023 суд призначив підготовче засідання на 01.06.2023.

Ухвалами від 01.06.2023 залучено до участі у справі Державний концерн "Укроборонпром" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче засідання на 03.07.2023.

22.06.2023 до суду від третьої особи надійшли пояснення від 21.06.2023 вих. №UOP 2.2-5334.

03.07.2023 до суду від Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" надійшло клопотання від 30.06.2023 вих. №UOP 2.2-5621 про залучення Акціонерного товариства "Українська оборонна промисловість" як правонаступника Державного концерну "Укроборонпром".

Ухвалою від 03.07.2023 суд замінив третю особу - Державний концерн "Укроборонпром" на його правонаступника Акціонерне товариство "Українська оборонна промисловість".

Ухвалою від 03.07.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1077/22 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 01.08.2023.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошувалися перерви: 01.08.2023 до 20.09.2023, 20.09.2023 до 09.10.2023.

Представник позивача у засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача стосовно позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи вважає позовні вимоги необґрунтованими, з підстав, викладених у поясненнях, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Справа розглядається з урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.08.2007 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (комісіонер, позивач) та Державним підприємством "Житомирський ремонтно-механічний завод", яке в подальшому було перейменовано у Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" (комітент, відповідач) був укладений договір комісії №USE-20/3-237-D/K-07 (а.с.29-36, т.1), відповідно до п.1.1 якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити від свого імені за рахунок та в інтересах комітента правочин з продажу на експорт майна комітента на умовах даного договору і додатків до нього.

Згідно з п.1.2 договору, виступаючи від свого імені, комісіонер самостійно вчиняє правочин з третьою особою.

Кількість, номенклатура та призначена комітентом ціна продажу майна наводяться у додатку №1 до дійсного договору (п.1.3 договору).

Комітент зобов`язується виробити майно та передати його комісіонеру для реалізації (п.1.4 договору).

Відповідно до п.2.1 договору призначена комітентом ціна продажу майна (без ПДВ) встановлена в доларах США, визначена у Додатку №1 і складає 5100000,00 доларів США.

Згідно з п.2.2 договору у призначену комітентом ціну продажу включено: вартість майна; вартість документації, тари, упакування, маркування; вартість транспортування майна до місця передачі на комісію (порт Іллічівськ); вартість гарантійно-технічного обслуговування; витрати відповідно до п.4.7; комісійна винагорода комісіонера.

Комісіонер у відповідності до даного договору зобов`язується, зокрема, самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупця на майно комітента, виконати переддоговірну роботу та укласти з покупцем контракт купівлі-продажу у відповідності до доручень комітента та на найбільш вигідних для нього умовах. В разі необхідності вчинити інші правочини, спрямовані на забезпечення виконання наданого комітентом доручення (п.3.1). Вжити заходів щодо своєчасного отримання Дозволу ДСЕК на реалізацію Контракту з покупцем та передбачити в графі 17 Дозволу наявність посилання на даний договір комісії з зазначенням реквізитів комітента (п.3.2 договору). Прийняти у комітента майно в місці передачі на комісію (п.3.3). Повідомити комітенту про доставку виробів покупцем на місце їх дислокації (п.3.9). Вести з покупцем усе листування, що стосується виконання доручення комітента (п.3.11).

Комітент у відповідності до даного договору зобов`язується, зокрема, передати майно, кількість, номенклатура та термін передачі якого зазначені в Додатку №1 до даного договору, та забезпечити можливість представникам комісіонера та покупця прийняти участь у проведенні спільної технічної інспекції майна, що буде передаватися на комісію (п.4.1). Відшкодувати витрати, які здійснив комісіонер при виконанні цього договору на умовах, визначених статтею 6 даного договору, а саме: витрати згідно з п.3.1; банківські витрати; витрати на декларування та митне оформлення, а також витрати, пов`язані із наданням послуг вантажними митними терміналами; витрати на відрядження спеціалістів комісіонера; витрати на оформлення відповідних дозволів державних органів влади; витрати на легалізацію документів; поштово-телеграфні витрати (п.4.7). Сплатити комісіонеру комісійну винагороду на умовах, визначених розділом 6 даного договору (п.4.8).

Відповідно до п.5.1 договору п е р е д а ч а м а й н а н а к о м і с і ю з д і й с н ю є т ь с я партіями в порту Іллічівськ п р о т я г о м 10 (десяти) днів п і с л я п і д п и с а н н я а к т і в т е х н і ч н о ї і н с п е к ц і ї м а й н а (Додаток №2 до цього договору) на кожну партію майна.

Згідно з п.5.2 договору комітент повідомить комісіонера про готовність майна до проведення технічної інспекції не пізніше ніж за 10 днів до цієї дати.

Не пізніше ніж за 35 днів до дати передачі майна на комісію комітент письмово повідомляє комісіонеру наступну інформацію: загальна кількість майна та його найменування; кількість місць майна; загальну вагу майна (п.5.3 договору).

Д а т о ю п е р е д а ч і майна на комісію вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін а к т у п р и й м а н н я м а й н а н а к о м і с і ю, зразок якого наведено в додатку №3 до даного договору (п.5.4 договору).

Майно вважається прийнятим комісіонером: по кількості - у відповідності з кількістю упаковок і по вазі, що вказана в Акті приймання-передачі майна; по якості - у відповідності з Сертифікатом якості, виданим комітентом (п.5.5 договору).

Ціна продажу майна встановлюється комісіонером в розмірі призначеної комітентом ціни відповідно до п.2.1 (п.6.1 договору).

Відповідно до п.6.2 договору за виконання доручення, зазначеного в даному договорі, комісіонер отримує комісійну плату (що включає в себе ПДВ, який підлягає сплаті комісіонером з отриманої комісійної плати) у розмірі 5% від ціни майна.

Обсяг витрат, пов`язаних з реалізацією майна, які комісіонер вправі відшкодувати відповідно до п.4.7 договору без додаткового погодження з комітентом, не перевищить 43330 (сорок три тисячі триста тридцять) доларів США.

Кошти, зазначені в попередньому абзаці, які залишились невикористаними після виконання доручення комісіонером, вважатимуться додатковою комісійною платою останньому.

Згідно з п.6.6 договору комітент доручає комісіонеру передбачити у Контракті наступні умови проведення платежів покупцем:

6.6.1. Покупець протягом 15 (п`ятнадцяти) днів після отримання письмового повідомлення від комісіонера щодо отримання дозволу державних органів на експорт майна за додатком №1 до цього договору, шляхом прямого банківського переказу на рахунок комісіонера здійснить авансовий платіж в розмірі 50% вартості Додатку №1.

6.6.2. П о к у п е ц ь п р о т я г о м 5 (п`яти) днів з д а т и п і д п и с а н н я А к ту т е х н і ч н о г о п р и й м а н н я м а й н а (партії майна) шляхом прямого банківського переказу на рахунок комісіонера здійснить платіж в розмірі 40% вартості майна (партії майна), що відвантажується.

6.6.3. 10% вартості майна (партії майна) за Додатком №1 до цього договору покупець сплатить шляхом прямого банківського переказу на рахунок комісіонера протягом 10 днів з моменту підписання Акту остаточного здавання майна (партії майна) в країні кінцевого споживача (Додаток №4 до цього договору).

За умовами п.6.7 договору отримані грошові кошти перераховуються комісіонером комітенту (у доларах США) протягом 5 днів після надходження відповідних коштів на рахунок комісіонера.

При виконанні комісіонером доручення в декілька етапів, комісіонер має право утримувати належні йому за договором суми, пропорційно сумі кожного проведеного покупцем платежу (п.6.8 договору).

У Додатку №1 (Специфікації майна) до договору комісії визначені: м а й н о , щ о п о с т а в л я є т ь с я - Бойовий модуль "Шквал", кількість - 30 шт., загальна вартість - 5100000,00 доларів США.

Майно за цим договором передається на комісію партіями по д е с я т ь бойових модулів "Шквал" н а с т у п н и м ч и н о м:

- строк передачі на комісію першої партії майна за цим Додатком складає 35 днів з дати отримання авансового платежу відповідно до умов цього Додатку;

- строк передачі на комісію другої партії майна за цим Додатком складає 65 днів з дати отримання авансового платежу відповідно до умов цього Додатку;

- строк передачі на комісію третьої партії майна за цим Додатком складає 95 днів з дати отримання авансового платежу відповідно до умов цього Додатку.

Майно за цим Додатком передається на комісію у комплектації, що передбачає можливість його подальшого встановлення на БМП-1 (а.с.37, т.1).

У Додатках №2, №3, №4 до договору комісії наведені зразки відповідно Акта технічної інспекції майна по Контракту і договору комісії, Акта приймання майна на комісію, Акта остаточної здачі майна по контракту і договору комісії (а.с.38-40).

Також матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося учасниками справи, що на дату укладення договору комісії №USE-20/3-237-D/K-07 та під час його виконання сторонами, між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (постачальник/позивач) та Компанією "Bel Trading & Consulting Ltd." (покупець) діяв укладений 05.03.2007 Контракт №USE-20.1-17-K/KE-07, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар відповідно до додатків та додаткових угод до даного Контракту, а покупець зобов`язується прийняти визначений у додатках та додаткових угодах до даного контракту товар і сплатити грошові суми, визначені у додатках та додаткових угодах до даного Контракту (а.с.42-77, т.1).

Кінцевий користувач товару - Міністерство оборони Грузії, для національної безпеки Грузії (п. 1.2. Контракту).

Згідно з п. 2.1 контракту кількість товару наводиться у додатках додаткових угодах до даного Контракту.

Пунктом 3.1 контракту погоджено, що товар поставляється на умовах, визначених у додаткових угодах до даного Контракту.

Усі розрахунки за даним Контрактом будуть здійснюватися в доларах США (п. 6.1 контракту).

Оплата вартості товару, що постачається за цим контрактом, здійснюється покупцем в порядку визначеному у додатках та додаткових угодах до даного контракту (п.6.2 контракту).

30.08.2007 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (постачальник/позивач) та Компанією "Bel Trading & Consulting Ltd." (покупець) укладено додаткову угоду №22 до Контракту № USE-20.1-17-K/KE-07, згідно з п.1.1 якої сторони дійшли згоди доповнити Контракт № USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 Додатком №27 (Специфікацією товару, що поставляється), у якому визначено товар, що поставляється - Бойовий модуль "Шквал" у кількості 30 шт. (поставка 3 (трьома) партіями по 10 шт.) на загальну суму 5100000,00 доларів США (а.с.78-80, т.1).

Дійсна угода є невід`ємною частиною Контракту № USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 і набуває чинності з моменту її підписання сторонами (п. 2.2 Додаткової угоди № 22).

Позивач вказує, що отримав від покупця за Додатковою угодою № 22 від 30.08.2077 до Контракту №USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 грошові кошти у загальній сумі 4760000,00 доларів США, що надходили до позивача наступними платежами: 16.10.2007 - 2550000,00 доларів США, 23.11.2007 - 680000,00 доларів США, 25.01.2008 - 170000,00 доларів США, 26.02.2008 - 680000,00 доларів США, 25.04.2008 - 680000,00 доларів США, що підтверджується банківськими виписками (а.с.125-129, т.1).

Згідно з довідкою АТ "Державний експортно-імпортний банк" від 30.11.2021 вих. №024100/21-90 та банківськими виписками позивач переказав відповідачу грошові кошти за договором комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007 у загальній сумі 4478670,00 доларів США, а саме відповідно до платіжних доручень №559 від 17.10.2007 на суму 2400835,00 дол. США, №679 від 27.11.2007 на суму 640222,67 дол. США, №31 від 28.01.2008 на суму 161500,00 дол. США, №105 від 29.02.2008 на суму 630112,33 дол. США, №229 від 06.05.2008 на суму 646000,00 дол. США (а.с.124, 130-134, т.1).

Також на підтвердження здійснених між позивачем та відповідачем розрахунків позивач надав звіти комісіонера №1 від 27.11.2007, №3 від 31.01.2008, №4 від 29.02.2008, №5 від 06.05.2008, №7 б/н б/д (а.с.89-93, т.1).

Позивач зсилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язання за договором комісії в частині передачі позивачу всього обсягу майна у визначений в договорі строк.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору комісії відповідач у період 2007-2008 років передав позивачу майно лише в обсязі 25 одиниць товару загальною вартістю 4250000,00 доларів США, яке було поставлено позивачем покупцю за Додатковою угодою № 22 від 30.08.2007 до Контракту №USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007.

Позивач зазначає, що всупереч умовам договору комісії відповідач не передав позивачу 5 одиниць товару (бойових модулів "Шквал") загальною вартістю 850000,00 доларів США.

При цьому, різниця між сумою грошових коштів, отриманих відповідачем від позивача за договором комісії, та сумою вартості переданого відповідачем позивачу майна за цим договором складає 228670,00 доларів США.

Позивач вказує, що внаслідок допущеного відповідачем порушення зобов`язання за договором комісії в частині передачі позивачу всього обсягу майна, у позивача утворилася кредиторська заборгованість перед покупцем за Додатковою угодою № 22 від 30.08.2007 до Контракту №USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 щодо поставки майна на загальну суму 510000,00 доларів США, яка включає в себе:

1) 29023,68 доларів США - відрахована та залишена на рахунку позивача сума коштів для здійснення майбутніх витрат у зв`язку з виконанням обов`язків за договором в межах ліміту витрат, погодженого сторонами в п.6.2 договору;

2) 480976,32 доларів США - грошове вираження суми заборгованості відповідача перед позивачем за договором, яка складається з наступного:

- 14306,32 доларів США - сума зроблених позивачем витрат у зв`язку з виконанням ним обов`язків за договором та відшкодованих за рахунок коштів, що надійшли до позивача від покупця за поставку майна за договором та контрактом;

- 238000,00 доларів США - сума утриманої позивачем комісійної плати разом з ПДВ за договором;

- 228670,00 доларів США - різниця між сумою фактично отриманих відповідачем грошових коштів за договором та сумою вартості переданого відповідачем майна за договором (4478670,00 - 4250000,00).

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та покупцем підписувалися акти звірки взаєморозрахунків від 01.11.2016, 01.11.2017, 01.11.2018, 01.11.2019, 01.11.2020, 01.11.2021, 22.08.2022 за Контрактом №USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007, що підтверджують фіксування в бухгалтерському обліку покупця та позивача інформації щодо заборгованості позивача перед покупцем за Додатковою угодою № 22 від 30.08.2007 до Контракту №USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 у розмірі 510000,00 доларів США (а.с.152-165, т.1).

До позовної заяви позивач долучив акт звірки взаємних розрахунків з відповідачем від 30.09.2015, у якому за даними обліку відповідача підтверджується наявність вартісного вираження невиконаного перед позивачем зобов`язання за договором комісії USE-20/3-237-D/K-07 від 30.08.2007 у розмірі 480976,32 доларів США (а.с.137, т.1).

Учасники справи в судовому засіданні підтвердили, що в цьому акті звірки зафіксовано саме товарну заборгованість за договором комісії USE-20/3-237-D/K-07.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи актів звірки взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за наступні періоди, тобто після 30.09.2015, відповідач не підтверджує наявність невиконання вищевказаного зобов`язання перед позивачем (а.с.137-151, т.1).

25.03.2019 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (постачальник/позивач) та Компанією "Bel Trading & Consulting Ltd." (покупець) підписано Додаткову угоду №71 до Контракту № USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007, відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди припинити зобов`язання з поставки постачальником покупцеві решти товару за Контрактом в невиконаній їх частині на момент укладення цієї угод, що виникли, зокрема за Додатковою угодою №22 від 30.08.2007 (а.с.81-84, т.1).

В п. 3 сторони погодили, що зобов`язання, в т.ч. за Додатковою угодою №22 від 30.08.2007, є припиненим з дня укладання цієї Угоди.

В п. 5 Додаткової угоди № 71 визначено, що за наслідками припинення зобов`язання, в т. ч. і за Додатковою угодою №22 від 30.08.2007, постачальник зобов`язується повернути грошові кошти в сумі 553 593,50 доларів США.

У всьому іншому, що не врегульовано цією Угодою, сторони керуються умовами Контракту (з урахуванням всіх його додатків та додаткових угод до нього) (п. 7 Додаткової угоди № 71).

Ця угода набирає чинності з моменту підписання її сторонами і є невід`ємною частиною Контракту (п. 13 Контракту).

З матеріалів справи вбачається, що Компанія "Bel Trading & Consulting Ltd." зверталася до позивача з претензією №865 від 05.12.20008 (а.с.40-42, т.2), в якій, зокрема, зазначено, що під час остаточного здавання товару та його випробування згідно інструкції з експлуатації товару було виявлено приховані дефекти. Представникам постачальника не вдалося усунути вказані дефекти у країні кінцевого користувача. Товар, поставлений згідно Контракту, не відповідає умовам розділу 2. Кількість та якість товару, п.2.3 Контракту. Покупець вимагав замінити товар на такий, що відповідає вимогам розділу 2. Кількість та якість товару Контракту у термін, визначений умовами Контракту.

Листом від 31.05.2010 вих. №131 покупець звертався до позивача щодо повернення 510000,00 доларів США за Додатковою угодою №22 до Контракту, зважаючи на те, що товар, який поставляється не відповідає заявленим технічним характеристикам і не відвантажується (а.с.45-46, т.2).

У п.1.2. листа покупця до позивача від 19.05.2011 вих. №119 стосовно Додаткової угоди №22 від 30.08.2007 також вказано про поставку товарів не у повному обсязі та неналежної якості, а також про наявність у позивача невиконаних зобов`язань щодо поставки товарів, а також щодо задоволення всіх вимог відповідно до існуючих документів, та забезпечення належної остаточної здачі товарів у країні кінцевого користувача, або повернення отриманого авансового платежу відповідно до цієї Додаткової угоди (а.с.48-59, т.2).

У листі від 10.07.2012 вих. №292 покупець просив позивача розглянути питання про наявну заборгованість та повідомити план фінансового врегулювання та подальшої реалізації існуючого зобов`язання, зокрема і за Додатковою угодоою №22 від 30.08.2007 на загальну суму 510000,00 доларів США (а.с.60-64, т.2).

До матеріалів справи позивачем також надано копії скерованих Компанією "Bel Trading & Consulting Ltd." позивачу претензій від 08.10.2020 №1/026 на 1 арк. та №90 від 18.04.2011 на 3 арк. на англійській мові без перекладу (а.с.94-96, 98, т.1).

У наданій до суду копії претензії Компанії "Bel Trading & Consulting Ltd." б/н б/д (ДП "Укрспецекспорт" вх.№4755 від 22.04.2011) на 1 арк., що, ймовірно, є скороченим перекладом претензії №90 від 18.04.2011 на 3 арк., йдеться про те, що протягом 2007 та 2008 років позивач поставив Компанії "Bel Trading & Consulting Ltd." за Додатковою угодою №22 до Контракту № USE-20.1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 25 з 30 одиниць модулів "Шквал" на загальну суму 4250000,00 доларів США (а.с.97, т.1). Покупець перерахував 4760000,00 доларів США на банківський рахунок постачальника. Вироби були відвантажені 3 партіями. Технічна інспекція була організована постачальником неналежним чином та не дозволила перевірити функціональні параметри виробів у повному обсязі. В процесі остаточного приймання в країні кінцевого користувача за участю представників кінцевого користувача, постачальника та виробника приховані недоліки були виявлені. Покупець у своїх листах інформував постачальника про існуючі проблеми, але офіційної відповіді так і не отримав, а лише обіцянки усунути недоліки. Поставлені вироби не відповідають умовам контракту та не можуть використовуватися за своїм прямим призначенням. Дії постачальника призвели до значних матеріальних збитків на суму 612000,00 доларів США, тому покупець вимагав перерахувати зазначену суму протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної претензії.

З метою врегулювання питань погашення кредиторської заборгованості, зокрема за договором комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007, позивач звертався з листом від 18.11.2020 вих. №USE-12-12911 та направляв відповідачу примірник додаткової угоди для підписання та проект заяви ДК "Укрспецекспорт" про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, в т.ч. і за вказаним договором комісії (а.с. 100-104).

У листі позивача від 24.12.2020 вих. №USE-1214645, зокрема, вказано, що позивач не отримав від відповідача примірників підписаних додаткових угод (а.с.101-102, т.1).

Листом від 27.01.2021 вих. №02/104 відповідач повідомив позивача про відсутність належних правових підстав для підписання примірників додаткових угод, в т.ч. до договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007, у зв`язку зі спливом позовної давності та фактичним списанням (а.с.107-108, т.1).

У листі позивача від 11.10.2021 вих. №USE-12-13739, адресованому Державному концерну "Укроборонпром", зазначено, зокрема, що за договором комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007 у позивача обліковується дебіторська (т о в а р н а) заборгованість відповідача в сумі 480976,32 доларів США (перерахований аванс комітенту, витрати на виконання доручення та комісійна плата) (а.с.111, т.1).

28.10.2021 відбулася нарада за участю представників позивача, відповідача і Державного концерну "Укроборонпром" стосовно можливості позасудового врегулювання спору, що виник між сторонами спірного договору, за результатами якої представниками Концерну було запропоновано сторонам врегулювати спір у судовому порядку (а.с.116-119, т.1).

У листі відповідача від 17.11.2021 вих. №02/243, адресованого позивачу, вказано, що 12.11.2021 відбулася спільна нарада між представниками позивача та відповідача щодо заборгованості відповідача, яка виникла в рамках виконання договорів комісії, зокрема, договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007. Зазначено, що досягнути мирного врегулювання спору не представляється можливим, з огляду на те, що з 01.01.2015 дебіторська та/або кредиторська заборгованість за договорами комісії відсутня. Оригінали договорів, первинні бухгалтерські документи, акти списання заборгованості щодо взаємовідносин в рамках договорів комісії знищені встановленим порядком через збіг строків зберігання (а.с.121-122, т.1).

На думку позивача, відповідач допустив істотне порушення умов договору комісії в частині невиконання у визначений у договорі строк зобов`язання щодо передачі позивачу відповідного обсягу майна, визначеного умовами договору, для подальшої його поставки покупцю за Контрактом, тому у позивача виникли підстави для вимоги про розірвання договору комісії, а також для вимоги на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 228670,00 доларів США, які відповідачем набуто на підставі спірного договору, яка згодом відпала внаслідок наявності підстав для розірвання судом вказаного договору.

У зв`язку з наведеним вище, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007, укладеного з відповідачем, та стягнення з Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" 8362141,76 грн, що еквівалентно 228670,00 доларів США.

Відповідач у відзиві на позовну заяву від 30.01.2023 вих. №02/240 (а.с.234-250, т.1) заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Зазначає, що Контракт із покупцем позивач уклав що 05.03.2007, а договір комісії з відповідачем, за яким позивачу відповідач надавав доручення, укладений 30.08.2007. Вважає, що позивачем не доведено, що ним на виконання доручення відповідача, визначеного у п.3.1 договору комісії, вживалися та які саме дії, комерційно-маркетингова робота, спрямована на продаж майна комітента на найбільш вигідних умовах.

Позивачем не надано до суду належних доказів, а саме: Актів технічної інспекції майна (п.5.1 договору), Актів приймання майна на комісію (п.5.4 договору), Актів приймання-передачі майна (п.5.5 договору), що не дає можливості дослідити своєчасність та повноту виконання всіх зобов`язань як комітентом, так і комісіонером. Фактично позивач доводить обставини спору актами звірки взаємних розрахунків між ним та покупцем за Контрактом, стороною якого відповідач не є, копія контракту відповідачу не надавалася.

Звертає увагу на те, що відповідно до звіту комісіонера №1 від 27.11.2007 комісіонер отримав від продавця валютну виручку в розмірі 3230000,00 доларів США за додатковою угодою №25 від 25.09.2007, яка була перерахована відповідачу в межах виконання спірного договору, однак позивач в інтересах відповідача укладав з покупцем додаткову угоду №22 від 30.08.2017.

Згідно зі звітом комісіонера №5 від 06.05.2008 позивач 26.02.2008 отримав від покупця кошти у розмірі 680000,00 доларів США, що відповідає вимогам п.6.6.2 договору комісії - 40% вартості партії майна, що відвантажується (40% від вартості 10 одиниць товару по 170000,00 доларів США за одиницю), у зв`язку з чим відповідач звертає увагу на те, що основною умовою перерахування 40% вартості майна (партії майна) за умовами договору комісії є підписання Акту технічного приймання майна (партії майна) з дати підписання якого протягом 5 днів проводиться платіж, що свідчить про передання відповідачем для технічного приймання третьої партії товару у повному обсязі, а саме 10 одиниць, оскільки в іншому випадку покупець не перерахував би 40% авансу від вартості партії товару, якщо вказана партія була б неповна.

Вказані обставини, на думку відповідача, доводять, що відповідач належним чином виконав всі свої зобов`язання за договором в частині передачі всієї кількості продукції за договором комісії. Доказів неналежного виконання зобов`язань саме комітентом позивач не надає.

Також вказує на те, що позивачем до матеріалів справи не надано звіти комісіонера №2 та №6, звіт комісіонера №7 не містить дати.

Щодо наявності спору по кількості поставленого товару, то у відповідача відсутні будь-які листи, претензії, звернення покупця через комісіонера в межах виконання договору. Не надані дані докази і до матеріалів позовної заяви, що є свідченням того, що відповідач виконав свої зобов`язання, а виконання позивачем своїх зобов`язань перед покупцем не є предметом розгляду даної справи.

Відповідач вказує, що не отримував від позивача листів про невиконання зобов`язань за договором комісії, а також про відмову від договору комісії.

Зазначає, що взаємовідносини сторін врегульовані договірними зобов`язаннями, тому виключається застосування ст.1212 як підстави для стягнення коштів з огляду на заявлену позовну вимогу про розірвання договору комісії.

Відповідач зсилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності. Вказує, що Додатком №1 до договору (Специфікацією) встановлені строки виконання зобов`язання відповідача. З огляду на те, що 95 днів з дати отримання платежу по поставці третьої партії продукції - 06.05.2008 сплинуло 09.08.2008, тому з 09.08.2008 позивач був обізнаний про порушення свого права і перебіг позовної давності розпочався 10.08.2008 після спливу строку виконання відповідачем зобов`язань за договором та закінчився 09.08.2011.

Вважає безпідставними твердження позивача про те, що перебіг позовної давності розпочався з наступного дня від дати укладення додаткової угоди №71 до Контракту, а саме з 26.03.2019 та мав сплинути 26.03.2022, оскільки відповідач не є стороною Контракту, тому укладення додаткової угоди №71 до Контракту не впливає на виникнення прав і обов`язків у відповідача і не може розцінюватися як документ, який визнає заборгованість відповідача перед позивачем та переривання строку позовної давності.

У відповіді на відзив (а.с.25-39, т.2) позивач пояснив, що Контракт №USE-20.1-17-К/КЕ-07 від 05.03.2007 з Компанією "Bel Trading & Consulting Ltd." був укладений позивачем на виконання доручень українських підприємств і організацій як комітентів про поставку товарів військового призначення на умовах експорту до укладення з відповідачем договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007. Звертає увагу на те, що кожен з додатків до вказаного Контракту визначає окремі (індивідуальні) умови експортної поставки (продажу) майна, що є предметом продажу за кожним окремим договором комісії. Протягом 2007-2009 років, зважаючи на додаткові потреби покупця за Контрактом в товарах військового призначення, позивач та покупець уклали значну кількість (близько 50) додаткових угод до Контракту, серед яких і Додаткова угода №22 від 30.08.2007, укладена на виконання доручення відповідача як комітента за договором комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007.

Зазначає, що у звіті комісіонера №1 посилання на додаткову угоду №25 від 25.09.2007 до Контракту є опискою, оскільки зазначені у вказаному звіті обставини виконання спірного договору комісіє стосуються саме обставин виконання Додаткової угоди №22 від 30.08.2007 до Контракту. Обставина відсутності дати на примірнику звіту комісіонера №7, що залишився у розпорядженні позивача, не впливає на доказове значення цього документа.

Позивач зазначає, що інші документи щодо правовідносин між позивачем, відповідачем та покупцем, що стосуються виконання спірного договору комісії і Додаткової угоди №22 до Контракту відсутні у позивача, у зв`язку зі знищенням у встановленому законодавством порядку за закінченням строків зберігання, а тому надання їх суду є неможливим.

У запереченнях на відповідь на відзив від 10.04.2023 вих. №02/805 (а.с.77-84, т.2) відповідач наводить доводи та міркування аналогічні тим, що містилися у відзиві на позовну заяву.

Третя особа у поясненнях від 21.06.2023 вих. №UOP 2.2.- 5334 (а.с.133-135, т.2) зазначає, що враховуючи розбіжності між даними бухгалтерського обліку позивача та розміром заявлених позовних вимог Концерн вважає вимогу про стягнення 228670,00 доларів США такою, що непідтверджена належними, допустимими та достовірними доказами. Зазначає про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про розірвання договору, оскільки позивач не звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір. Вказує, що за умови існування між сторонами договірних правовідносин, ст.1212 Цивільного кодексу України як підставу для стягнення коштів не може бути застосовано. Вказує на пропуск позивачем строку позовної давності та відсутність підстав для поновлення строку на звернення позивачем із вимогами до відповідача у 2023 році, з огляду на обізнаність позивача щодо невиконання договору та неповернення коштів з 2008 року.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни (ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007.

Відповідно до ст.1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Договір комісії - це один з видів посередницьких договорів, тобто надання посередницьких послуг, які передбачають здійснення дій в інтересах іншої особи, створюючи для неї певні юридичні наслідки (виникнення, зміну, припинення прав чи обов`язків).

Особливістю договору комісії є вчинення правочинів комісіонером від свого імені але за рахунок комітента та у його інтересах. Проте особа, з якою комісіонер уклав договір, не стає учасником договору комісії. Між нею та комісіонером існує самостійний договір, який підпорядковується правилам залежно від виду цього договору. У цьому зв`язку статтею 1014 ЦК України передбачено, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок.

Зміст вказівок комітента складають умови правочину, який повинен вчинити комісіонер, зокрема, про сторони, ціну товару, порядок оплати тощо. Закон не покладає на комітента обов`язку давати комісіонеру детальні вказівки, водночас, комісіонер, хоча і наділений свободою у виборі способів та порядку доручення, але обмежений обов`язком виконати доручення відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що як правило ставляться.

Згідно з ч.1,3 ст.1012 ЦК України договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Судом встановлено, що договір комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007 укладений сторонами без визначення строку, з огляду на п.11.1 даного договору, відповідно до якого останній набирає чинності після підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

За приписами ст.526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

І с т о т н и м є таке порушення стороною договору, к о л и в н а с л і д о к з а в д а н о ї ц и м ш к о д и друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення господарських правовідносин.

Розірвання господарського договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього.

За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак, окремі види договорів допускають можливість одностороннього розірвання договору.

Крім того, право сторони на одностороннє розірвання договору може бути встановлене законом або безпосередньо у договорі.

У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (постанова Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №910/11397/18).

Як вбачається з матеріалів справи, у договорі комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007 сторонами не встановлені підстави та порядок розірвання вказаного договору в односторонньому порядку, тому в даному випадку слід керуватися імперативною нормою закону, а саме ч.1 ст.1026 ЦК України, відповідно до якої комісіонер має право відмовитися від договору комісії лише тоді, коли строк не встановлений договором. Комісіонер повинен повідомити комітента про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів.

Матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача на підставі ч.1 ст.1026 ЦК України щодо відмови від договору комісії.

Водночас, зважаючи на обгрунтування вимог позивача в частині розірвання договору комісії приписами ч.2 ст. 651 ЦК України, а саме і с т о т н и м порушенням відповідачем договору, суд враховує, що наданими до справи документами не підтверджено як сам факт вчинення такого порушення відповідачем, так і завдання шкоди іншій стороні, внаслок чого вона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.

Так, позивачем не надано до справи Актів технічної інспекції майна (п.5.1 договору), Актів приймання майна на комісію (п.5.4 договору), Актів приймання-передачі майна (п.5.5 договору), що не дає можливості дослідити своєчасність та повноту виконання всіх зобов`язань як комітентом, так і комісіонером.

При цьому, наявний у матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків з відповідачем, у якому за даними обліку відповідача підтверджується наявність вартісного вираження невиконаного перед позивачем зобов`язання за договором комісії USE-20/3-237-D/K-07 від 30.08.2007 у розмірі 480976,32 доларів США (а.с.137, т.1) станом на 30.09.2015, на переконання суду, не являється тим доказом, який може свідчити про обгрунтованість тверджень позивача щодо істотного порушення договору відповідачем, до того ж з визначеними ч.2 ст. 652 ЦК України, наслідками.

Також суд враховує, що сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій (поставки, надання послуг тощо), оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.04.2018р. у справі № 905/1198/17; від 24.10.2018р. у справі № 905/3062/17; від 05.03.2019р. у справі № 910/1389/18 та від 04.12.2019 у справі № 916/1727/17.

Разом із тим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами.

Також суд відзначає, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача стосовно невиконання зобов`язань в частині передання позивачу обсягу майна, визначеного договором та/або поставки недопоставленого товару, щодо якості переданого товару.

У матеріалах справи наявні лише копії претензій та листів покупця до позивача, у яких вказується про невідповідність поставленого товару вимогам розділу 2. Кількість та якість Контракту, а також виявлення під час остаточного здавання товару прихованих дефектів товару.

Вказані документи свідчать про обізнаність позивача про спірні питання, які виникли в рамках виконання Додаткової угоди №22 від 30.08.2007 до Контракту №USE-20/1-17-K/KE-07 від 05.03.2007 після поставки товару покупцю.

Однак, вказані документи, як і Додаткова угода №71 від 25.03.2019, свідчать лише про наявність між позивачем та покупцем спірних питань щодо кількості та якості поставленого товару та не підтверджують невиконання саме відповідачем зобов`язань за договором комісії.

Крім того, відповідно до п.7.6 договору після постачання майна і виконання робіт, при невідповідності їх якості та кількості технічній документації, покупець має право пред`явити через комісіонера претензію.

Згідно з пп.а) п.7.7 договору претензії можуть бути заявлені у відношенні кількості і номенклатури майна в термін 60 днів з дати постачання, у випадку його невідповідності кількості і/або комплектності, зазначеної в пакувальному аркуші або інших документах, що підтверджують кількість і/або комплектність виробів, що поставляються, за умови, що вантаж прибув до місця призначення в неушкодженій упаковці.

Претензія може бути направлена телексом, телефаксом або заказним листом з доданням документів, які підтверджують обґрунтованість претензії. У претензії повинні бути зазначені номер Контракту (договору), найменування дефектного виробу, дата огляду виробу, опис дефекту (п.7.8 договору).

За умовами п.7.10 договору комітент зобов`язаний розглянути пред`явлену претензію на протязі 10 днів з дати її надходження. У випадку, якщо рекламація буде визнана обґрунтованою, комітент зобов`язаний своїми силами і за свій рахунок допоставити відсутнє майно або замінити його новим або відремонтувати його на протязі 60-ти днів з дати отримання рекламаційного акту.

З аналізу наведених пунктів договору слідує, що після постачання майна при невідповідності їх якості та кількості технічній документації, покупець має право пред`явити через комісіонера претензію комітенту, який зобов`язаний розглянути пред`явлену претензію на протязі 10 днів з дати її надходження.

Разом з тим, докази направлення позивачем претензій покупця відповідачу у матеріалах справи відсутні, як відсутні і докази розгляду відповідачем цих претензій.

Судом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості за непоставлений товар у грошовому еквіваленті до укладення Додаткової угоди №71 від 25.03.2019.

Суд вважає за необхідне зазначити, що укладення між позивачем та покупцем Додаткової угоди №71 від 25.03.2019, відповідно до п.1 якої погоджено припинення зобов`язання з поставки постачальником покупцеві решти товару за Додатковою угодою №22 від 30.08.2007 до Контракту та відповідно до п.5 якої позивач зобов`язався сплатити (повернути) покупцю грошові кошти, не свідчить про припинення зобов`язань за договором комісії, укладеним між позивачем та відповідачем, та виникнення у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині розірвання договору комісії №USE-20.3-237-D/K-07 від 30.08.2007 з наведених позивачем підстав.

Враховуючи викладене та те, що договір комісії безстроковий, чинний та відповідно грошове зобов`язання у відповідача перед позивачем за договором комісії не виникло, тому підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 8362141,76 грн, що еквівалентно 228670,00 доларів США, відсутні.

Щодо строку позовної давності, про застосування якої заявив відповідач, суд зазначає наступне.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 03.02.2022 № 758/10335/16-ц).

Отже, сплив позовної давності, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог.

Враховуючи те, що судом встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з відсутністю порушеного права, питання щодо застосування до позовних вимог строку позовної давності судом не вирішується.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд із цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином суд зазначає, що решта долучених до справи доказів та доводів сторін ретельно досліджена і наведених висновків суду не спростовує.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 20.10.23

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу

2, 3, 4 - позивачу, відповідачу, третій особі (рек.)