ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1633/22

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., секретар судового засідання Сорока П.М., розглянув матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія"

08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 8-В,

поштова адреса: 03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 97-Б

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО Житло-Маєток"

08131, Київська область, село Софіївська Борщагівка, проспект Небесної Сотні, будинок 34, офіс 132/6,

про стягнення заборгованості

за участі представників сторін:

позивача: Тронь І.В., посвідчення №6797/10 від 27.06.2018, довіреність №141 від 02.06.2022, свідоцтво серії КС №6797/10 від 27.06.2018;

відповідача: Іорданов К.І., посвідчення №001395 від 26.10.2018, свідоцтво серії ІФ №001395 від 26.10.2018, ордер серії АТ №1034295 від 01.09.2022,

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1414/22 від 08.09.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО Житло-Маєток" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11.10.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. 14090/22 від 11.10.2022) про проведення судового засідання без участі представника.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. 1343/22 від 12.10.2022) про проведення судового засідання без участі представника.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.10.2022 підготовче засідання відкладено на 22.11.2022.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.10.2022 підготовче засідання відкладено на 13.12.2022.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання (вх. 17882/22 від 07.12.2022) про долучення документів до матеріалів справи.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов (вх. 18199/22 від 12.12.2022) відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2022 підготовче засідання відкладено на 10.01.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. 18512/22 від 15.12.2022).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. 436/22 від 10.01.2023) про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 10.01.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений.

У судовому засіданні оголошено перерву до 31.01.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.01.2023 повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 31.01.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. №1869/23 від 31.01.2023), в яких відповідач заявив клопотання про залучення третьої особи та витребування доказів.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. №1926/23 від 31.01.2023).

У судове засідання 31.01.2023 з`явились представники обох сторін.

У судовому засіданні відповідно до частин 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремим документом, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив ухвалу за результатами розгляду клопотання відповідача про залучення третьої особи та витребовування доказів, яке міститься у письмових поясненнях (вх. №1869/23 від 31.01.2023) про відмову у задоволенні цих клопотань, оскільки заявником не обґрунтовано, яким чином рішення у цій справі вплине на права та обов`язки третьої особи, що не відповідає частині 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, а щодо клопотання про витребування доказів, суд з`ясував, що витребувані докази відносяться до іншого періоду, ніж спірний у справі, що суперечить пункту 2 частини 2 статті 81 Господарського процесуального кодексу України про необхідність обгрунтування того, які обставини справи може підтвердити доказ, що витребовується або які аргументи він може спростувати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.01.2023 закрито підготовче провадження у справі №911/1633/22 та призначено справу до розгляду по суті на 28.02.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли письмові пояснення (вх. 2431/23 від 08.02.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшли письмові пояснення (вх. 3175/23 від 17.02.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх. 3411/23 від 21.02.2023).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відкладення (вх. 3890/23 від 28.02.2023).

У судовому засіданні 28.02.2023 оголошено перерву до 28.03.2023.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.03.2023 повідомлено учасників справи №911/1633/22, що судове засідання відбудеться 28.03.2023.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання (вх. 5941/23 від 28.03.2023) про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 28.03.2023 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений представник відповідача на попередньому судовому засіданні.

У судовому засіданні 28.03.2023 оголошено перерву до 11.04.2023, відповідно до частини 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.03.2023 повідомлено учасників справи №911/1633/22, що судове засідання відбудеться 11.04.2023.

У судове засідання 11.04.2023 з`явились представники обох сторін.

За результатами розгляду матеріалів справи, дослідження доказів та оцінки їх у сукупності, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖЕО Житло-Маєток" (далі відповідач) 16.12.2020 укладено договір №420090315 про постачання електричної енергії споживачу.

Перелік об`єктів по яким здійснюється постачання електроенергії, включно із переліком ЕІС-кодів точок комерційного обліку, зафіксовано в додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020. Додатком №2 до даного договору є комерційна пропозиція, в якій деталізовано порядок, строки оплати поставленої електроенергії та відповідальність за порушення зобов`язання сторонами.

Відповідно до пункту 2.1. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020, постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору постачання електроенергії.

Згідно з пунктом 2.3. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається Оператором системи розподілу. Суд відзначає, що оператором системи розподілу на території Київської області є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», яке відповідно до пункту 11 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312 виконує функції адміністратора комерційного обліку електричної енергії.

Відповідно до пункту 5.1. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору.

Відповідно до пункту 5.7. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим договором без отримання рахунку постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або планових платежів, споживач може ознайомитися на веб-сайті постачальника. Не отримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Відповідно до пункту 5.8. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком №2 до цього договору.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 9.1. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до додатку 2 до договору (комерційна пропозиція «стандарт-1») надані позивачем рахунки підлягають оплаті споживачем протягом п`яти робочих днів з дати отримання, а розміром пені та/або штрафу є подвійна облікова ставка Національного банку України. Також згідно з даним додатком споживач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних за весь час прострочення.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що він здійснював постачання електричної енергії на об`єкти відповідача. Однак, відповідач, всупереч пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 5.5.5. Правил роздрібного ринку електричної енергії, а також умовам укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020, не здійснив повний розрахунок за фактично спожиту електричну енергію згідно з виставленими до сплати рахунками.

Позивач зауважує, що відповідач з грудня 2020 року активно споживає електроенергію. На підставі даних Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» позивач виставляв відповідачу рахунки за спожиту електроенергію, а відповідач їх частково оплачував.

31.01.2022 на підставі показників, наданих Приватним акціонерним товариством «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (в тому числі, за попередні періоди) позивачем було виставлено відповідачу рахунок на суму 379017,06 грн. (рахунок № від 31.01.2022). Останнім днем оплати даного рахунку було 07.02.2022. Проте, даний рахунок був оплачений лише частково, а саме: 08.02.2022 - 20000,00 гpн.; 22.02.2022 - 40000,00 грн.

Також позивач зазначає, що в серпні 2022 року ним був здійснений перерахунок заборгованості на основі уточнених показників споживання і заборгованість зменшилась на 5379,11 грн.

Враховуючи часткову оплату заборгованості та перерахунок, що здійснений у серпні 2022 року, неоплачена частина заборгованості за поставлену електроенергію з січня 2022 року складає 313637,95 грн. На цю суму позивач нараховує пеню, інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання з оплати електроенергії, а початком періоду з якого позивач здійснює дані нарахування є 08.02.2022, оскільки кінцевою датою оплати рахунку № від 31.01.2022 є 07.02.2022.

Окрім цього, на підтвердження вищезазначеного, позивач відзначає, що він звернувся з листом вих. №2325 від 16.08.2022 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з проханням надати інформацію про фактичний обсяг розподіленої електричної енергії. У відповідь оператор системи розподілу Приватне акціонерне товариство «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надало підтверджуючу довідку №20-1-260 від 16.08.22, в якій зазначений фактичний обсяг розподіленої електричної енергії споживачу (відповідачу) відразу за кількома точками обліку (ЕІС-кодами).

Таким чином, позивачем заявляється до стягнення основний борг у розмірі 313637,95 грн., інфляційні нарахування у розмірі 52425,06 грн., три процента річних у розмірі 5413,48 грн. та пеня у розмірі 48549,44 грн.

3. Аргументи відповідача

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує позовні вимоги та відзначає, що позивачем невірно розраховано обсяг електричної енергії, спожитої саме відповідачем, а, відтак, невірно розраховано й розмір зобов`язань з її оплати.

Відповідач наголошує, що за адресами, визначеними у додатку №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 також є індивідуальні споживачі, які використовують електричну енергію. Відповідач відзначає, що адміністратором комерційного обліку електричної енергії - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» невірно визначено обсяги спожитої електричної енергії.

У той же час, відповідач у своїх письмових поясненнях від 16.02.2023 зазначає, що позивачем не враховані оплати, що здійснені відповідачем протягом 2021 року, всього на суму 177323,27 грн. Таким чином, відповідач зауважує, що його заборгованість згідно з рахунками-фактурами від 31.01.2022 та здійснених оплат складає 136314,68 грн.

Також у вищевказаних письмових поясненнях відповідач зауважує, що відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зазначається, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Приписами частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Пунктом 1.2.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Частиною 1 статті 57 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що електропостачальники мають право, серед іншого, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів. При цьому частиною 3 статті 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що споживач зобов`язаний, зокрема, сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що оператор системи розподілу, зокрема, забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пунктом 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії.

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

5.1. Щодо наявності заборгованості та її розміру.

Статтею 714 Цивільного кодексу України визначається, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 2.1. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020, постачальник (позивач) продає електричну енергію споживачу (відповідачу) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору постачання електроенергії.

Згідно з пунктом 2.3. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020, обсяг проданої споживачу електроенергії визначається Оператором системи розподілу.

Пунктом 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії встановлено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі, щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії.

Суд зазначає, що довідка Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» №20-1-260 від 16.08.2022 відповідно до пункту 4.3. Правил роздрібного ринку електричної енергії підтверджує обсяги споживання електричної енергії відповідачем за точками комерційного обліку, ЕІС-коди яких визначені у додатку №2 до договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 та відповідно до показань з яких позивачем виставлені рахунки за даним договором.

Абзацом 73 пункту 1.4 Розділу І Кодексу комерційного обліку електричної енергії визначається, що точка комерційного обліку (точка обліку, ТКО) - точка на комерційній межі розподілу електричної мережі або умовна точка, в якій відбувається зміна власника електричної енергії і до якої відносяться дані комерційного обліку електричної енергії, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії.

Отже, суд відзначає, що визначальним при встановленні обсягу спожитої електричної енергії є саме ЕІС-код точки комерційного обліку.

Таким чином, суд констатує, що фактичні обсяги споживання електричної енергії саме відповідачем, а не іншими особами, підтверджено довідкою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК КИЇВСЬКІ РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» №20-1-260 від 16.08.2022, яка є належним та достовірним доказом для перевірки проведених нарахувань та встановлення всіх обставин, що стосуються предмету доказування, оскільки наявність факту споживання електричної енергії та його обсяги не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, окрім інформацією, отриманою від оператора системи розподілу.

Відповідно до пункту 5.7. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 порядок оплати за електричну енергію встановлюється згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком №2 до цього договору. Оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у рахунку. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати попередню оплату, оплату авансових та/або планових платежів за цим договором без отримання рахунку постачальника. З даними щодо складових ціни на електричну енергію, необхідними для визначення величин авансових та/або планових платежів, споживач може ознайомитися на веб-сайті постачальника. Неотримання споживачем рахунку постачальника не звільняє споживача від виконання зобов`язань з оплати електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією.

Відповідно до підпункту 1 пункту 6.2. договору про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

31.01.2022 позивачем виставлений рахунок № всього на суму 379017,06 грн. У зв`язку зі здійсненими відповідачем 08.02.2022 та 22.02.2022 оплатами та здійсненого перерахунку, позивачем заявлені до стягнення 313637,95 грн. заборгованості за поставлену електричну енергію.

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №910/18557/20 зазначається, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та % річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Керуючись статтями 79 та 86 Господарського процесуального кодексу України суд має встановити правильність здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Аналогічні правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №910/20107/17, від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від 16.04.2019 у справах №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.2019 у справі №922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Суд перевірив надані позивачем розрахунки основної суми заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020. Суд відзначає, що при розрахунку позивачем правильно врахований загальний обсяг спожитої відповідачем за період з грудня 2020 року по січень 2022 року електричної енергії (140796 кВт) та враховані здійснені відповідачем оплати всього на суму 237323,27 грн. Таким чином, суд дійшов висновку, що основна заборгованість відповідача за договором про постачання електричної енергії споживачу №420090315 від 16.12.2020 у розмірі 313637,95 грн. визначена позивачем правильно та, відповідно, підлягає стягненню.

5.2. Щодо нарахованих інфляційних втрат та 3% річних.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 5413,48 грн. 3% річних та 52425,06 грн. інфляційних втрат, що нараховані за період з 08.02.20222 по 05.09.2022.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц виклала свої висновки про те, що положеннями статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №712/5856/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №910/18557/20 зазначається, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості, інфляційних втрат та % річних), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок.

Керуючись статтями 79 та 86 Господарського процесуального кодексу України суд має встановити правильність здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Аналогічні правові висновки викладені також у постановах Верховного Суду від 27.05.2019 у справі №910/20107/17, від 21.05.2019 у справі №916/2889/13, від 16.04.2019 у справах №922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 у справі №910/1389/18, від 14.02.2019 у справі №922/1019/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18.

Суд здійснив власний перерахунок інфляційних втрат, який повністю співпадає із заявленим позивачем та становить 52425,06 грн. Також судом здійснений власний перерахунок 3% річних, який повністю співпадає із заявленим позивачем та становить 5413,48 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про правомірне здійснення нарахування позивачем зазначених сум та, відповідно, позовні вимоги, в цій частині, також підлягають задоволенню.

5.3. Щодо нарахування пені.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 48549,44 грн. пені, що нарахована за період з 08.02.20222 по 08.08.2022.

Суд зазначає, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) постановою від 25.02.2022 №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" надано учасникам ринку електричної енергії настанови.

Відповідно до пункту 96 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасник ринку електричної енергії (далі - учасник ринку) - виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом. А згідно з пунктом 84 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживачем є фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Так, підпунктом 16 пункту 1 вказаної постанови НКРЕКП визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", між учасниками ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

Відповідна постанова у вказаній частині не визнана недійсною в установленому порядку. При цьому, повноваження НКРЕКП визначені Законом України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", пунктом 1 частини 2 статті 17 якого установлено, що Регулятор, яким є НКРЕКП, має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання. Також, в силу приписів частини 9 статті 14 вказаного Закону, рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Як визначено пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо.

При цьому, суд зазначає, що підпункт 16 пункту 1 зазначеної постанови НКРЕКП, який набрав чинності 26.04.2022 (з дня прийняття постанови НКРЕКП від 26.04.2022 №413 "Про внесення змін до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 та визнання такою, що втратила чинність, постанови НКРЕКП від 08 квітня 2020 року №766") розповсюджує свою дію на спірні правовідносини, з огляду на їх зміст, а також враховуючи, що позивачем нарахована пеня за період з 08.02.2022 по 08.08.2022 (більша частина періоду вже після введення на території України воєнного стану).

Суд відзначає, що постанова НКРЕКП №413 від 26.04.2022, якою доповнено постанову №332 підпунктом 16 пункту 1, набрала чинності з дня її прийняття, проте, згідно зі статтею 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, отже, норми вказаної постанови, з урахуванням формулювання пункту про розповсюдження його дії на увесь період воєнного стану, поширюють свою дію на спірні правовідносини сторін.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд здійснив власний розрахунок пені за період з 08.02.2022 по 23.02.2022, відповідно до якого стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 2749,70 грн.

6. Результати розгляду справи

6.1. Згідно із статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

6.2. Оцінюючи подані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

7. Розподіл судових витрат

Згідно із статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи та керуючись статтями 13, 73, 74, 77-79, 86, 129, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №1414/22 від 08.09.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО Житло-Маєток" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖЕО Житло-Маєток" (08131, Київська область, село Софіївська Борщагівка, проспект Небесної Сотні, будинок 34, офіс 132/6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київська обласна енергопостачальна компанія" (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Київська, будинок 8-В, , поштова адреса: 03056, місто Київ, вулиця Борщагівська, будинок 97-Б) заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 313637,95 грн. (триста тринадцять тисяч шістсот тридцять сім гривень дев`яносто п`ять копійок), інфляційні нарахування у розмірі 52425,06 грн. (п`ятдесят дві тисячі чотириста двадцять п`ять гривень шість копійок), три процента річних у розмірі 5413,48 грн. (п`ять тисяч чотириста тринадцять гривень сорок вісім копійок), пеню у розмірі 2749,70 грн. (дві тисячі сімсот сорок дев`ять гривень сімдесят копійок) та 5613,65 грн. (п`ять тисяч шістсот тринадцять гривень шістдесят п`ять копійок) судового збору, що сплачений за подання позовної заяви.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26.10.2023.

Суддя С.О. Саванчук