РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1008/23

Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: UAB "AKR Trading", вул. Жемайтес, 21-101, м. Вільнюс, Литва, 03118;

e-mail: ;

до відповідача: фізичної особи - підприємця Сахна Володимира Степановича,

АДРЕСА_1 ; e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

предмет спору: про стягнення 72928,10 євро

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Пода В.В. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ № 1062141, виданий 21.08.2023;

від відповідача: Сахно В.С. - особисто;

Каляєв В.В. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА № 1213991, виданий 03.08.2023.

У судовому засіданні 18.10.2023, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

20.07.2023, надійшов позов UAB "AKR Trading" до фізичної особи - підприємця Сахна Володимира Степановича (далі - ФОП Сахно В.С.) про стягнення заборгованості в сумі 72928,10 євро, з яких: 44986,29 євро основного боргу та 27941,81 євро штрафу.

Позов обґрунтований простроченням відповідачем виконання зобов`язань з поставки оплаченого товару, обумовленого договорами купівлі-продажу № 14-06-2022 від 14.06.2022 та № 13-01-2023 від 13.01.2023.

Після усунення недоліків суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 21.08.2023 о 12:10; установив учасникам справи строки для подачі до суду заяв по суті заявлених вимог (ухвала від 31.07.2023).

15.08.2023, відповідач, в установлений судом строк, подав відзив на позов, яким проти позовних вимог заперечив. Вважає, що спірні договори за правовим змістом є змішаними, оскільки містять елементи договору підряду та договору поставки, при цьому, положення чинного законодавства, які регламентують укладання та виконання договору підряду мають пріоритет в застосуванні. Зазначив, що ані договорами, ані специфікаціями до цих договорів, не передбачені строки виготовлення та поставки замовленого товару, сторони не погоджували оплату товару на умовах попередньої оплати, а тому підстави для нарахування та стягнення штрафних санкцій відсутні. Вказав, що роздруківки з системи платежів «Paysera» та акти звірки розрахунків за договорами не є належними доказами в справі, оскільки в матеріалах відсутній їх засвідчений переклад українською мовою. Звертав увагу, що розмір судових витрат є необґрунтованим та неспівмірним зі складністю справи.

21.08.2023, підготовче засідання в справі № 927/1008/23 не відбулось, з огляду на призупинення роботи Господарського суду Чернігівської області.

25.08.2023, суд призначив підготовче засідання на 11.09.2023 (ухвала від 25.08.2023).

11.09.2023, у підготовче засідання прибули повноважні представники обох сторін.

Представник відповідача заявив усне клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 календарних днів. Суд клопотання відповідача задовольнив.

11.09.2023, за результатами підготовчого засідання, суд, керуючись п. 3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 09.10.2023.

09.10.2023, у судове засідання повноважні представники сторін не прибули. Натомість, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи за відсутності його повноважного представника; відповідач, у свою чергу, клопотав відкласти розгляд справи на іншу дату, з огляду на неможливість забезпечити присутність повноважного представника в даному засіданні.

Суд, за клопотанням відповідача, відклав розгляд справи по суті на 18.10.2023, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

18.10.2023, у судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав повноважних представників позивача та відповідача.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на обставини наведені в відзиві на позов. Наголосили на тому, що за умовами договорів № 14-06-2022 та №13-01-2023 сторони погодили провести розрахунок за товар після його відвантаження покупцю (п. 4.2.). Поставка товару мала бути здійснена на умовах FCA (Incoterms 2010), доставка товару здійснювалась вантажівкою позивача із складу відповідача (пункти 3.1., 3.2.), натомість, саме позивач ухилився від отримання оплаченого товару, оскільки не забезпечив транспорт для відвантаження чергової партії товару, а тому, на думку відповідача, позов необґрунтований.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, заслухав повноважних представників позивача та відповідача, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

14.06.2022, ФОП Сахно В.С. (продавець, відповідач) та UAB "AKR Trading" (покупець, відповідач) уклали договір № 14-06-2022, за п. 1.1. якого продавець зобов`язаний передати покупцеві, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товари, кількість, якість, асортимент та технічні умови яких зазначені в специфікаціях, замовленнях, додатках до договору як його невід`ємна частина.

13.01.2023, ФОП Сахно В.С. (продавець, відповідач) та UAB "AKR Trading" (покупець, відповідач) уклали договір № 13-01-2023, за п. 1.1. якого продавець зобов`язаний передати покупцеві, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити товари - оциліндрований кіл з пірамідальним заточуванням та фаскою, кількість, якість, асортимент та технічні умови яких зазначені в специфікаціях, замовленнях, додатках до договору як його невід`ємна частина.

Умови договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023 є ідентичними за правовим змістом.

Товар за вказаними Договорами купувався покупцем для подальшого експорту з України (п. 1.2. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023).

Сторони погодили, що в разі недосягнення згоди зі спірних питань, такий спір підлягає розгляду господарським судом за місцем знаходження відповідача, відповідно до процесуального законодавства країни відповідача. Право, що регулює цей договір - матеріальне право України (п. 9.1. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023).

Сторони в п.10.2. указаних Договорів визнають, що можуть підписувати документи, надіслані факсом або електронною поштою. Копії, належним чином підтверджені та надіслані фактом або електронною поштою, вважатимуться оригіналами.

За умовами пунктів 2.1., 2.3. Договорів ціни на товари вказані в додатках, замовленнях до Договорів як невід`ємна частина. Ціна на товар визначається на умовах FCA - зберігання та завантаження на території України (згідно з INCOTERMS-2010). У вартість включено вартість упаковки та маркування, митні платежі, мита та податки на території України, та інші витрати залежно від умов доставки. Валюта платежу - євро.

Умови поставки - FCA (INCOTERMS 2010). Доставка товару згідно умов Договорів здійснюється вантажівкою покупця зі складу продавця. Транспорті витрати сплачує покупець. Дата проходження продавцем митних процедур вважається датою поставки (пункти 3.1., 3.2., 3.4. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023).

Оплата поставлених товарів повинна здійснюватися в євро. Суми підлягають перерахуванню на рахунок продавця (п. 4.1. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023).

Сторони в п. 4.2. договору № 14-06-2022 погодили, що кожну суму товару потрібно сплатити протягом 24 годин відповідно до рахунку - фактури та вантажної митної декларації з моменту постачання товару. Дата надходження суми платежу на кореспондентський рахунок банку покупця вважається датою оплати.

Сторони в п. 4.2. договору № 13-01-2023 погодили, що кожну суму товару потрібно сплатити протягом 2 днів відповідно до рахунку - фактури та вантажної митної декларації з моменту постачання товару. За домовленістю сторін можлива попередня оплата за товар. Дата надходження суми платежу на кореспондентський рахунок банку покупця вважається датою оплати.

За п. 5.6. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023 сторони встановили, що в разі якщо продавець отримає передоплату і не відвантажить товар протягом 14 днів з моменту отримання передоплати, то він зобов`язаний повернути передоплату та відшкодувати покупцю штраф у розмірі 0,5% від вартості невідвантаженого товару за кожний день прострочення, але не більше 50% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 14-06-2022) та не більше 75% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 13-01-2023).

Контракт № 14-06-2022 діє до 31.12.2022, та автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік, якщо не розірвано раніше за 30 днів до закінчення терміну його дії, на цей період; повідомлення про припинення робиться в письмовій формі (пункти 10.5, 10.6.).

Контракт № 13-01-2023 діє до 31.12.2023, продовження його дії оформлюється додатковою угодою в письмовій формі (пункти 10.5., 10.6.).

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору № 14-06-2022 сторонами підписані замовлення № 1 та специфікації: №№ 2 - 4, 6 від 15.08.2022, 7 від 12.09.2022, 8 від 12.09.2022, 9 від 12.10.2022, 10 від 01.11.2022, 11 від 11.01.2023, в яких визначили найменування, мінімальну кількість, вартість замовленого товару (піддонів дерев`яних), що поставлявся партіями.

На виконання умов договору № 13-01-2023 сторонами підписані специфікації: №№ 1, 2 від 20.02.2023, 3 від 17.03.2023, 4 від 20.04.2023, 5 від 20.04.2023, у яких визначили найменування, мінімальну кількість, вартість замовленого товару (оциліндрованих колів з пірамідальним заточуванням та фаскою, без торцевих з`єднань), що поставлявся партіями.

Суд, виходячи з умов погоджених сторонами в пунктах 10.5. та 10.6. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023, установив, що перелічені договори на момент ухвалення судового рішення в справі є чинними.

Проаналізувавши зміст укладених сторонами правочинів, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли в ході виконання зобов`язань з поставки товару, тобто врегульовані положеннями §1 Глави 54 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Доводи відповідача щодо змішаного типу відносин сторін, зокрема, превалювання умов договору підряду, не знайшли підтвердження в ході вирішення цього спору, відтак, судом відхилені.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовнику. Підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 839 ЦК України).

Виходячи з умов п. 1.1. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023 продавець зобов`язаний передати покупцеві, а покупець - прийняти та оплатити товари, кількість, якість, асортимент та технічні умови яких зазначені в специфікаціях, замовленнях, додатках до договорів як невід`ємної частини. Умови поставки - FCA (INCOTERMS 2010).

Водночас, умови перелічених Договорів не встановлюють обов`язок ФОП Сахна В.С., як сторони цих правочинів, саме з виготовлення замовленого позивачем; умови Договорів не врегульовують питання щодо матеріалів та устаткування, що підлягали використанню в процесі виготовлення такого товару, строку виконання робіт тощо (визначальні ознаки для підряду). У той час як Специфікації до цих Договорів визначали лише асортимент, технічні параметри, кількість (мінімальну партію), ціну, кінцевий пункт доставки, строки відвантаження товару.

Предметом позову в даній справі є стягнення суми попередньої оплати за непоставлений товар в установлений строк, а також штрафних санкцій за порушення негрошових зобов`язань з поставки товару. До обставин, що входять до предмету доказування в справі, належать: наявність між сторонами договірних відносин; факт оплати товару; порушення зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, оплаченого на умовах попередньої оплати; правові підстави для застосування до відповідача наслідків порушення негрошового зобов`язання з поставки товару.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору № 14-06-2022, позивач, у рахунок замовленого товару, перерахував відповідачу кошти в загальній сумі 135695,00 євро, зокрема: 20.06.2022 - 1500 євро, 27.06.2022 - 10000 євро, 26.07.2022 - 8300 євро, 21.07.2022 - 2500 євро, 18.07.2022 - 3000 євро, 14.07.2022 - 5000 євро, 11.07.2022 - 4500 євро, 04.07.2022 - 5500 євро, 30.08.2022 - 7000 євро, 18.08.2022 - 4000 євро, 16.08.2022 - 12000 євро, 04.08.2022 - 4595 євро, 05.09.2022 - 6000 євро, 07.09.2022 - 4000 євро, 13.09.2022 - 7000 євро, 15.09.2022 - 2500 євро, 20.09.2022 - 4500 євро, 27.09.2022 - 5000 євро, 04.10.2022 - 6500 євро, 11.10.2022 - 6000 євро, 17.10.2022 - 6000 євро, 27.10.2022 - 6000 євро, 03.11.2022 - 5500 євро, 21.11.2022 - 3000 євро, 11.01.2023 - 3500 євро, 17.01.2023 - 1800 євро, 19.01.2023 - 500 євро, призначення платежу: «контракт 14-06-2022», про що свідчать виписки з платіжної системи «Paysera», засвідчені працівником цієї установи.

Відповідач, у свою чергу, за договором № 14-06-2022, поставив позивачу товар загальною вартістю 125210,69 євро, що ним не заперечується.

Вартість недопоставленого товару за договором № 14-06-2022, за який позивач повністю розрахувався на умовах передоплати, склала 10484,31 євро, про що свідчить двосторонній акт звірки розрахунків складений 26.06.2023 за підписом обох сторін, що засвідчений їх печатками.

На виконання умов договору № 13-01-2023, позивач, у рахунок замовленого товару, перерахував відповідачу кошти в загальній сумі 43900,00 євро, зокрема: 13.01.2023 - 1500 євро, 24.01.2023 - 2000 євро, 26.01.2023 - 400 євро, 01.02.2023 - 2500 євро, 10.02.2023 - 3000 євро, 08.03.2023 - 4000 євро, 14.03.2023 - 4000 євро, 21.03.2023 - 2500 євро, 28.03.2023 - 2500 євро, 05.04.2023 - 2500 євро, 11.04.2023 - 3800 євро, 19.04.2023 - 5000 євро, 27.04.2023 - 2200 євро, 08.05.2023 - 4000 євро, 17.05.2023 - 4000 євро, призначення платежу «контракт 13-01-2023», про що свідчать виписки з платіжної системи «Paysera», засвідчені працівником цієї установи.

Відповідач, у свою чергу, за договором № 13-01-2023, поставив позивачу товар загальною вартістю 19198,02 євро, що ним не заперечується.

Вартість недопоставленого товару за договором № 13-01-2023, за який позивач повністю розрахувався на умовах передоплати, склала 24701,98 євро, про що свідчить двосторонній акт звірки розрахунків складений 26.06.2023 за підписом обох сторін, що засвідчений їх печатками.

Заперечення відповідача в частині належності доказів (а саме: виписок із платіжної системи «Paysera» та актів звірки взаємних розрахунків сторін), з огляду на відсутність нотаріально засвідченого перекладу цих документів українською мовою, судом відхилені як необґрунтовані.

Виписки з платіжної системи «Paysera», надані позивачем на підтвердження факту перерахування відповідачу коштів у рахунок передоплати товару за спірними договорами, складені українською мовою та засвідчені працівником цієї установи, про що свідчать проставлені штемпелі на цих документах.

Акти звірки розрахунків за договорами № 14-06-2022 та № 13-01-2023, складені в двосторонньому порядку, станом на 26.06.2023, двома мовами, за підписом керівника Товариства Алдевинас Рударявичюс, та фізичної особи - підприємця Сахна В.П., що посвідчені печатками суб`єктів господарювання. За підсумком цих актів, станом на 26.06.2023, виведений баланс на користь Товариства в сумі 35186,29 євро (сумарно).

У судовому засіданні 18.10.2023 відповідач не заперечив факт підписання з позивачем актів звірки взаємних розрахунків, натомість зауважив, що при отриманні зазначених коштів, їх сума зменшена на 10 євро за кожним з платежів, у рахунок оплати комісійної винагороди.

Відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що в акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем.

Підписання акту звірки, в якому зазначений розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами, свідчить про визнання боржником такого боргу. Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що акти звірки взаємних розрахунків, підписані та скріплені печаткою відповідача, є належним доказом, що свідчить про фактичне визнання ним заборгованості перед позивачем у сумі 35186,29 євро за недопоставлений товар.

У розумінні статті 693 ЦК України перерахування покупцем у рахунок замовленого товару грошових коштів до моменту поставки цього товару продавцем, є попередньої оплатою узгодженого сторонами товару.

Згідно з частиною 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Доводи відповідача про ухилення позивача від отримання готової до відвантаження чергової партії товару документально не підтверджені, а тому залишені судом поза увагою.

Сторони в п. 5.6. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023 установили, що в разі якщо продавець отримає передоплату і не відвантажить товар протягом 14 днів з моменту отримання передоплати, то він зобов`язаний повернути передоплату та відшкодувати покупцю штраф у розмірі 0,5% від вартості невідвантаженого за кожний день прострочення, але не більше 50% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 14-06-2022) та не більше 75% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 13-01-2023).

На момент ухвалення судового рішення за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 35186,29 євро за фактично оплачений, але не переданий товар, у тому числі за договором № 14-06-2022 у сумі 10484,31 євро та за договором № 13-01-2023 у сумі 24701,98 євро. Відповідач належних доказів оплати наявного боргу до суду не надав.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов у частині вимог про стягнення 35186,29 євро боргу є обґрунтованим, правомірним, підтверджується наявними матеріалами справи, відтак підлягає задоволенню.

Також позивачем до суми заборгованості включені витрати на юридичну допомогу в сумі 9800,00 євро (кваліфіковано ним як збитки) за Договором № UA 14112022 від 14.11.2022, укладеного між UAB «AKR Trading» (замовник) та «Vendenor Trading LP» (виконавець).

Натомість, витрати на правничу допомогу є складовою судових витрат, що не входить до ціни позову, та не підпадає під поняття збитків у розумінні статті 22 ЦК України та статей 224, 225 Господарського кодексу України (далі - ГК України), як зазначає позивач.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження витрат позивача на отримання правничої допомоги від «Vendenor Trading LP», з метою врегулювання спірних правовідносин з відповідачем. Договір № UA 14112022 від 14.11.2022 та завдання до нього, виписка по рахунку позивача за 19.12.2022, складені іноземною мовою; переклад цих документів українською мовою, з його посвідченням нотаріально, матеріали справи не містять, відтак їх зміст суд залишив поза увагою.

Суд констатує, що письмові заяви від імені позивача (в тому числі позовна заява) складені за підписом керівника Товариства. В судових засіданнях 11.09.2023 та 18.10.2023 інтереси Товариства представляв адвокат Пода В.В., який діяв на підставі ордеру на правову допомогу серія СВ № 1062141, виданого 21.08.2023 на підставі договору про надання правової допомоги б/н.

З урахуванням установлених обставин, суд відмовив у позові в частині вимог про стягнення 9800,00 євро витрат на правничу допомогу за недоведеністю.

Також у межах цього позову заявлена вимога про стягнення штрафних санкцій в сумі 27941,81 євро за порушення відповідачем негрошового зобов`язання щодо своєчасної поставки товару.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За визначенням статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 статті 231 ГК України унормовано, що в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначений, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане. Водночас, з огляду на п. 7 Прикінцевих положень цього Кодексу, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто в період з 12.03.2020 по 30.06.2023, строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Сторони, в п. 5.6. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023 встановили, що в разі якщо продавець отримає передоплату і не відвантажить товар протягом 14 днів з моменту отримання передоплати, то він зобов`язаний повернути передоплату та відшкодувати покупцю штраф у розмірі 0,5% від вартості не відвантаженого за кожний день прострочення, але не більше 50% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 14-06-2022) та не більше 75% від загальної суми невідвантаженого товару (за договором № 13-01-2023).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи порушення відповідачем зобов`язань з поставки оплаченого товару, позивач, керуючись умовами п. 5.6. договорів № 14-06-2022 та № 13-01-2023, нарахував та заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції в розмірі 19241,61 євро (за договором № 14-06-2022) та в розмірі 8700,20 євро (за договором № 13-01-2023).

Суд здійснив перевірку наявного в матеріалах справи розрахунку та встановив, що позивачем допущено ряд помилок при визначенні розміру штрафних санкцій.

За умовами п. 5.6. договору № 14-06-2022 (розрахунок проведений станом на 15.05.2023) розмір штрафних санкцій за порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару не може перевищувати 50% від загальної суми невідвантаженого товару, що складає 5242,16 євро (10484,31 х 50%).

При нарахуванні штрафних санкцій, зокрема за договором № 13-01-2023 (розрахунок проведений станом на 25.06.2023), позивач невірно визначив загальну кількість прострочених днів щодо виконання зобов`язання з поставки оплаченого товару. За перерахунком суду, загальний розмір штрафних санкцій за цим договором складає 6881,93 євро.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару, суд, виходячи з умов погоджених сторонами, перевірив розрахунок позивача та дійшов висновку про правомірність вимог у частині стягнення штрафних санкцій за договорами № 14-06-2022 та № 13-01-2023 у сумі 12124,09 євро.

В іншій частині вимог щодо стягнення штрафних санкцій в сумі 15817,72 євро, суд відмовив за безпідставністю.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України, кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Суд дослідив наявні матеріали справи та встановив, що позивач, на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, в їх сукупності, довів порушення відповідачем зобов`язань щодо поставки товару, оплаченого на умовах попередньої оплати.

За висновком суду, наявні достатні підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення 35186,29 євро попередньої оплати та 12124,09 євро штрафних санкцій. В іншій частині позову суд відмовив.

Можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться в постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 909/1347/19, від 23.03.2019 у справі № 521/21255/13-ц, що враховані судом першої інстанції в силу частини 4 статті 236 ГПК України.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За приписами статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивачем, при зверненні до суду, заявлена вимога майнового характеру в розмірі 72982,10 євро, що за курсом НБУ (станом на 04.07.2023) складає 2906498,38 грн. Тобто, позивач мав сплатити судовий збір за подання даної позовної заяви в розмірі 43597,48 грн. Натомість ним за платіжною квитанцією №45 від 04.07.2023 до Державного бюджету України сплачено 45015,60 грн, сума переплати становить 1418,12 грн.

За п. 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж установлено законом. У випадках, установлених п. 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми (частини 2 статті 7 цього Закону).

Натомість, на момент ухвалення судового рішення, позивачем відповідне клопотання до суду не заявлене. Наразі в суду відсутні підстави для вирішення цього питання.

За статтею 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зміст наведеної норми, суд дійшов висновку, що за рахунок відповідача позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 28282,83 грн, пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 13, 14, 42, 46, 73 - 80, 86, 129, 165 - 167, 178, 184, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов UAB "AKR Trading" (вул. Жемайтес, 21-101, м. Вільнюс, Литва, 03118; код 305535629) до фізичної особи - підприємця Сахна Володимира Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 72928,10 євро, задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Сахна Володимира Степановича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь UAB "AKR Trading" (вул. Жемайтес, 21-101, м. Вільнюс, Литва, 03118; код 305535629) 35186,29 євро суми попередньої оплати, 12124,09 євро штрафних санкцій та 28282,83 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене та підписане 20.10.2023.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко