ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року Черкаси справа №925/636/23

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І. із секретарем судового засідання Міняйло А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул.Шолуденка, 1, м.Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676)

до Приватного акціонерного підприємства «Черкаське хімволокно» (проспект Хіміків, 76, м.Черкаси, Черкаська область, 18013, ідентифікаційний код 00204033)

про стягнення 320 901 495,25 грн,

за участю представників:

від позивача: Бернацька О.В., адвокат,

від відповідача: Плаха О.В., адвокат,

09.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Приватного акціонерного підприємства «Черкаське хімволокно», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8380-НГТ-36 E у розмірі 320 901 495,25 грн, та відшкодувати судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 939 400,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору, позивач у період червень-грудень 2021 року, січень-травень 2022 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 577 226 137,79 грн, проте відповідач свої зобов`язання з оплати вартості поставленого природного газу виконав не у повному обсязі та повністю не розрахувався з позивачем, внаслідок чого у відповідача станом на 31.03.2023 виникла заборгованість за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8380-НГТ-36 у розмірі 320 901 495,25 грн, за примусовим стягненням якої позивач і звернувся із цим позовом до суду.

У своїй відповіді на відзив, яка надійшла до суду 15.06.2023, позивач зазначив, що у відзиві на позов, відповідач не заперечує наявність заборгованості за використаний природний газ, проте стверджує, що заборгованість виникла в результаті несвоєчасного відшкодування з боку органів державної влади різниці в тарифах за вироблену теплову енергію. Позивач зазначив, що відповідач має вчинити юридично значимі дії щодо укладення договору реструктуризації або укласти договір про організацію взаєморозрахунків, як це визначено Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» або ж сплатити суму основного боргу. Щодо скрутного становища відповідача в умовах сьогодення, то позивач зазначив, що оскільки газ, що реалізує позивач покладний в основу виробництва як електроенергії так і теплової енергії, то і позивач також є заручником розрахунків своїх контрагентів в тому числі і відповідача, а тому сторони перебувають у рівнозначному становищі. Відсутність коштів на рахунках або фінансування з державного бюджету не є винятковою обставиною для не виконання договірних зобов`язань, тим більше, що позивач заявляє до стягнення лише суму боргу за лише за поставлений природний газ без штрафних санкцій.

31.05.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем за договором постачання природного газу від 01.06.2021 №8380-НГТ-36 у розмірі 320 901 495,25 грн. Водночас, відповідач на цей час знаходиться в скрутному майновому стані, що викликаний незалежними від нього економічними обставинами несвоєчасними розрахунками населення за послуги з теплопостачання та несвоєчасним відшкодуванням державою різниці в тарифах та низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії, яка склалась через економічні ситуацію, що спричинена пандемією коронавірусу та військовими діями на території України. Компенсація заборгованості в різниці тарифів це один з елементів забезпечення фінансової спроможності підприємств теплопостачання в період опалювального сезону 2022-2023 років, здійснення ними розрахунків за природний газ. Отримання компенсації дозволить погасити борги за спожиті енергоносії. На сьогоднішній день заборгованість держави перед відповідачем з відшкодування різниці в тарифах складає 456 586 109,00 грн, що спричинило виникнення заборгованості перед позивачем. З метою з`ясування обставин, пов`язаних зі строками погашення заборгованості перед Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» з різниці в тарифах як передумови для врегулювання заборгованості перед позивачем, заявленої в межах цієї справи, відповідач звернувся до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, як головного розпорядника субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для відшкодування заборгованості в різниці в тарифах, та Черкаської міської ради, як головного розпорядника коштів місцевого бюджету з відшкодування заборгованості з різниці в тарифах, з листом від 29.05.2023 щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах перед Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» в сумі 456 586 109,00 грн для погашення заборгованості за поставлений позивачем природний газ. Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.05.2023 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою призначено підготовче засідання у справі о 12 год 00 хв 06.06.2023 та встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання суду відзиву на позовну заяву та усіх письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Протокольною ухвалою від 06.06.2023 суд оголосив перерву у справі до 11 год 00 хв 20.07.2023.

Протокольною ухвалою від 20.07.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання, закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті о 10 год 00 хв 15.08.2023.

14.08.2023 відповідач надіслав суду заяву про зупинення провадження у справі, у якій відповідач просив суд зупинити провадження у справі до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі №925/1080/23. Заява мотивована тим, що відповідач з метою належної реалізації спеціального способу захисту виконання зобов`язання з оплати за природний газ, 09.03.2023 подав позовну заяву до Господарського суду Черкаської області про визнання договору про організацію взаєморозрахунків укладеним.

Протокольною ухвалою від 15.08.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та оголосив перерву у справі до 14 год 30 хв 30.08.2023.

Протокольною ухвалою від 30.08.2023 суд оголосив перерву у справі до 11 год 30 хв 26.09.2023.

У судовому засіданні 26.09.2023 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

01.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Приватним акціонерним підприємством «Черкаське хімволокно» (споживач) було укладено договір постачання природного газу №8380-НГТ-36 (далі договір). За умовами цього договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 1.1 договору).

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб, або в якості сировини, а не для перепродажу (пункт 1.2 договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України (пункт 1.3 договору).

Постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 року до червень 2024 року, а саме з червня 2021 року до червня 2022 року в кількості 48615,083 тис.куб.метрів, в тому числі по місяцях згідно з таблицею наведеною у пункті 2.1.1 договору (пункти 2.1 та 2.1.1 договору).

На період з червня 2022 року до червня 2023 року та період з червня 2023 року до червня 2024 року замовлені обсяги визначаються сторонами окремими додатковими угодами до цього договору. У випадку, якщо сторони не узгодили замовлені обсяги газу на зазначені періоди та не підписали відповідні додаткові угоди, постачальник має право розірвати договір в односторонньому порядку. У такому випадку постачальник надсилає рекомендованим листом відповідне письмове повідомлення споживачу про розірвання цього договору, при цьому договір буде вважатися розірваним з дати, визначеної постачальником у такому повідомлені (пункт 2.1.2 договору).

Загальний обсяг природного газу замовлений споживачем за цим договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії договору (пункт 2.1.3 договору).

Постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність пов`язану з правом власності на природний газ (пункт 3.1 договору).

Постачання (включення споживача до реєстру споживачів постачальника) та використання (відбір) природного газу за цим договором здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 5.1 цього договору щодо остаточного розрахунку за фактично переданий природний газ та відсутності реєстрації споживача в реєстрі будь-якого іншого постачальника природного газу (пункт 3.3 договору).

У пункті 4.1 договору сторонами узгоджено ціну та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором.

Оплата за природний газ за розрахунковий період здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1 цього договору до 10 числа розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу; 30% вартості замовленого на відповідний розрахунковий період природного газу в обсягах, визначених в пункті 2.1 цього договору - до 20 числа розрахункового періоду, в якому здійснюється постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього договору (пункт 5.1 договору),

Споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та в порядку, що передбачені цим договором (пункт 6.2 договору).

Даний договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 30.06.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (пункт 13.1 договору).

Сторони погодили такий порядок внесення змін до цього договору: усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього договору та підписуються уповноваженими представниками сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 13.5 та 13.6 цього договору (пункт 13.4 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками постачальника та споживача та скріплений відповідними печатками підприємств.

У період з 01.06.2021 до 01.10.2021 між постачальником та споживачем були підписані додаткові угоди №1-№9 до договору постачання природного газу №8380-НГТ-36 від 01.06.2021, відповідно до яких сторони за договором змінювали умови договору щодо ціни газу, обсягів поставленого природного газу, порядку та умов передачі природного газу, а також порядку та умов здійснення розрахунків, тощо.

На виконання умов договору та додаткових угод до договору, позивач у період червень-грудень 2021 року та січень-травень 2022 року передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 577 226 137,79 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та коригуючими актами приймання-передачі природного газу від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021, від 30.09.2021, від 31.10.2021, від 30.11.2021, від 31.12.2021, від 31.01.2022, від 28.02.2022, від 31.03.2022, від 25.04.2022, від 30.04.2022, 31.05.2022, які підписані уповноваженими представниками постачальника та споживача та скріплений відповідними печатками підприємств (а.с.46-69).

Відповідач за поставлений природний газ у повному обсязі з позивачем не розрахувався, сплативши на користь останнього 256 324 642,54 грн, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за поставлений природний газ у сумі 320 901 495,25 грн, розмір якої не заперечується відповідачем та визнаний ним у відзиві на позовну заяву.

Відповідач у добровільному порядку розмір заборгованості не сплатив на користь позивача, що і стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки природного газу, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості. Якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (статті 669, 671, 691 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договору. Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення статті 204 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, що на виконання укладеного між сторонами умов договору постачання природного газу та додаткових угод до нього, позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на суму 577 226 137,79 грн. Відсутність претензій відповідача щодо неналежної поставки товару, недопоставки, неякісного товару чи іншого невиконання умов спірного договору є доказом належного виконання постачальником своїх зобов`язань за договором.

За умовами договору постачання природного газу остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється до 22 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим періодом. Отже, у силу наведених правових норм після отримання природного газу від постачальника, у відповідача виник обов`язок з оплати його вартості.

Судом встановлено, що відповідач оплату за поставлений газ здійснював не в повному обсязі, сплативши на користь позивача 256 324 642,54 грн, його заборгованість становить 320 901 495,25 грн, розмір якої підтверджено належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Вказаний розмір заборгованості не заперечений та визнаний у повному обсязі відповідачем.

Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі. Отже, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання в частині оплати отриманого природного газу, заборгувавши позивачу його вартість, позивачем правомірно заявлена вимога про примусове стягнення цієї заборгованості з відповідача.

Суд критично оцінює позицію відповідача з приводу того, що причинами виникнення заборгованості за спожитий природний газ за договором перед позивачем були об`єктивні обставини, які не залежали від ведення господарської діяльності відповідача.

03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016. Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Як встановлено судом, отриманий від позивача природний газ використовувався відповідачем виключно для виробництва теплової енергії яка споживається бюджетними установами/організаціями та мешканцями міста Черкаси. Тобто відповідач належить до підприємств, на відносини з врегулювання заборгованості яких поширюється дія Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».

Поряд з цим, 29.08.2021 набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» №1639-IX від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону №1730-VIII та до його назви.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-IX, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-IX (далі - Закон №1730-VIII), для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», в редакції Закону №1639-IX, передбачено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, вказаною нормою законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування і стягнення з боржників (споживачів) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

При цьому застосування статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до певної дати. Крім того, зазначена стаття Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Отже, враховуючи викладені норми, відповідач має вчинити дії щодо укладення договору реструктуризації або укласти договір про організацію взаєморозрахунків або оплатити суму заборгованості, чого на момент розгляду справи відповідачем здійснено не було.

Суд також враховує те, що, позивач звернувся з цим позовом до суду, у якому заявляє до стягнення лише розмір основної заборгованості за використаний природний газ, виключивши вимоги про стягнення з відповідача нарахованих на неї пені, інфляційних та річних.

Крім того, відповідач у силу Господарського кодексу України під час здійснення господарської діяльності несе підприємницький ризик, у тому числі щодо несвоєчасності розрахунків із ним його контрагентами (споживачами теплової енергії, виробленої з ресурсу позивача) (правова позиція викладена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №903/918/19).

Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що наявність і розмір боргу в сумі 320 901 495,25 грн позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 939 400,00 грн грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного підприємства «Черкаське хімволокно» (проспект Хіміків, 76, м.Черкаси, Черкаська область, 18013, ідентифікаційний код 00204033) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул.Шолуденка, 1, м.Київ, 04116, ідентифікаційний код 42399676) 320 901 495,25 грн заборгованості та 939 400,00 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене 20.10.2023.

Суддя О.І.Кучеренко