ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" жовтня 2023 р. Cправа № 902/1023/19(902/900/23)

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Марущак А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А.

до: ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2

про стягнення 2 661 481,28 грн

у межах справи № 902/1023/19

за заявою: ОСОБА_2

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "КМТ"

про банкрутство

за участю представників:

позивача: арбітражний керуючий (ліквідатор) Сокотун В.А.

відповідача: Гаврилюк П.В., за ордером

в якості вільного слухача: ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду перебуває справа № 902/1023/19 (суддя Тісецький С.С.) за заявою ОСОБА_2 до ТОВ "Компанія "КМТ" про банкрутство.

Провадження у цій справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Ухвалою від 26.04.2023 року, зокрема, продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. у справі № 902/1023/19 до 25.10.2023 року.

05.07.2023 року до суду від ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. надійшла позовна заява № 02-01/902/1023/19/148 від 29.06.2023 року до ОСОБА_1 про стягнення 7 023 219,01 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/1023/19(902/900/23), вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С.

Разом з тим, в зв`язку з перебуванням судді Тісецького С.С. у відпустці, на підставі розпорядження заступника керівника апарату суду від 05.07.2023 року було здійснено повторний автоматизований розподіл вказаної позовної заяви, за результатами якого позовну заяву передано на розгляд судді Лабунської Т.І.

Ухвалою від 10.07.2023 року (суддя Лабунська Т.І.) відкрито провадження у справі № 902/1023/19(902/900/23) за позовом ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. до ОСОБА_1 про стягнення 7 023 219,01 грн., в межах справи № 902/1023/19 про банкрутство ТОВ "Компанія "КМТ". Ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі №902/1023/19(902/900/23) призначено на 10.08.2023 року о 14:30 год.

24.07.2023 року суддя Тісецький С.С. приступив до роботи.

24.07.2023 року на підставі заяви судді Лабунської Т.І., згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, зазначену вище справу № 902/1023/19(902/900/23) передано на розгляд судді Тісецькому С.С.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року (суддя Тісецький С.С.) було прийнято до свого провадження справу № 902/1023/19(902/900/23), в межах справи № 902/1023/19. Призначено справу № 902/1023/19(902/900/23) до розгляду на 17.08.2023 року.

14.08.2023 року до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 14.08.2023 року на позовну заяву у справі № 902/1023/19(902/900/23).

Ухвалою від 17.08.2023 року задоволено клопотання ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. про розгляд справи №902/1023/19(902/900/23) за правилами загального позовного провадження. Ухвалено здійснити перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №902/1023/19(902/900/23), в межах справи № 902/1023/19 про банкрутство ТОВ "Компанія "КМТ" - за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі № 902/1023/19(902/900/23), в межах справи №902/1023/19 на 21.09.2023 року.

Ухвалою від 28.08.2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 № 17/6-929-23 від 25.08.2023 року про залучення третьої особи у справі № 902/1023/19(902/900/23). Залучено ОСОБА_2 до участі у справі № 902/1023/19(902/900/23) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

20.09.2023 року від арбітражного керуючого Сокотуна В.А. до суду надійшла заява № 02-01/902/1021/19/183 від 20.09.2023 року про зменшення позовних вимог у справі № 902/1023/19(902/900/23), в якій позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 661 481,28 грн. та 39 922,22 грн. судового збору; також позивач просить повернути судовий збір в розмірі 65 426,15 грн. відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір".

Вказана заява була прийнята судом.

Відтак, з урахуванням наведеної вище заяви, ціна позову становить 2 661 481,28 грн.

Ухвалою від 21.09.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1023/19(902/900/23), в межах справи № 902/1023/19 до судового розгляду по суті на 19.10.2023 року - 11:00 год. Задоволено клопотання арбітражного керуючого Сокотуна В.А. про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалено забезпечити участь арбітражного керуючого Сокотуна В.А. судовому засіданні призначеному на 19.10.2023 року - 11:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1023/19(902/900/23), в приміщенні Господарського суду Вінницької області, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

В судове засідання на визначену дату з`явились представники позивача, відповідача та в якості вільного слухача Стукальська Г.М.

Третя особа повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

Натомість, 17.10.2023 року до суду від представника третьої особи надійшла заява № 17/6-1152-23 від 17.10.2023 року про перенесення розгляду справи, яка мотивована тим, що в зв`язку з тим, що розгляд даної справи призначений, без погодження дати слухання зі сторонами, у представника третьої особи, як адвоката на 19.10.2023 року о 11:00 год. призначена до розгляду інша справа, яка визначена на багато раніше, а саме 29.08.2023 року Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва по справі № 760/11140/23 (копія ухвали додається).

Враховуючи викладені обставини, представник третьої особи просить суд перенести розгляд справи на іншу дату, та визнати поважну причину неявки представника.

Під час перенесення судового засідання, враховувати дати на які в представника як адвоката вже призначені судові засідання, а саме: 24.10.2023, 25.10.2023, 26.10.2023, 30.10.2023, 01.11.2023, 02.11.2023- 10.11.2023 (відпустка, у зв`язку участю у змаганнях), 13.11.2023, 14.11.2023, 16.11.2023, 04.12.2023- 18.12.2023 (щорічна основна відпустка).

Представник позивача поклався на розсуд суду щодо даної заяви.

Представник відповідача зазначив, що наведені представником третьої особи обставини є необ`єктивними, а тому вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Суд, розглянувши заяву представника третьої особи про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про відмову в її задоволенні, оскільки адвокат вправі самостійно визначати пріоритетність судових засідань в яких він бажає брати участь, та відповідно надання переваги учасником справи участі в іншому судовому провадженні не може вважатися поважною причиною для відкладення розгляду справи; при цьому, представник третьої особи жодним чином не пов`язує необхідність відкладення розгляду справи з необхідністю вчинення тих чи інших процесуальних дій, що потребують особистої явки, при цьому явка третьої особи в судове засідання не визнавалася обов`язковою.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 07.11.2017 року у справі "Sukhanov and Others v. Russia" (заяви №№ 56251/12, 23302/13, 53116/15) дійшов висновку, що присутність у судовому засіданні є правом, але не обов`язком позивача.

Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Також, враховуючи зміст заяви з зазначенням у ній графіку зайнятості адвоката (інші судові засідання, відпустка, участь у змаганнях), які суду слід врахувати при відкладенні розгляду справи та зважаючи на графік слухань справ Господарським судом Вінницької області, суд зауважує, що вказана заява містить дати, які фактично унеможливлюють розгляд справи в межах процесуальних строків, що передбачені ГПК України.

Разом з цим, суд зазначає, що адвокат входить до Адвокатського об`єднання "ДСА ГРУП", а тому суд не виключає можливості участі інших адвокатів вказаного Адвокатського об`єднання, у разі якщо адвокат - Король І.О. немає можливості самостійно здійснювати представництво у вказаній справі.

Стосовно ж доводів представника третьої особи щодо призначення справи в судовому засіданні на 19.10.2023 року без погодження дати слухання зі сторонами, суд зауважує, що представник третьої особи була відсутня в судовому засіданні, за результатами проведення якого було прийнято рішення про відкладення розгляду справи на 19.10.2023 року, що відповідно виключало можливість погодження наступної дати судового засідання у даній справі (19.10.2023 року) саме з представником третьої особи.

Також, 19.10.2023 року до суду від представника третьої особи надійшло клопотання № 17/6-1162-23 від 18.10.2023 року про долучення документів, в якому заявник просить суд поновити строк на подання документів у справі № 902/1023/19(902/900/23); долучити до матеріалів справи № 902/1023/19(902/900/23) наступні документи: супровідний лист від 10.10.2023 № 08-523 вих - 23 та Витяг з ЄДРДР № 0000353.

Вказане клопотання мотивовано тим, що за заявою представника - ОСОБА_2 відкрито кримінальне провадження № 0000353 відносно керівника ТОВ "Компанія "КМТ" - ОСОБА_1 та учасників товариства.

18.10.2023 року на адресу АО "ДСА ГРУП" надійшов супровідний лист від 10.10.2023 року № 08523 вих - 23 разом із Витягом з ЄДРДР № 0000353.

У зв`язку з тим, що згаданий вище доказ отримано лише 18.10.2023 року, тому не було можливості подати даний доказ раніше.

Представник позивача не заперечив щодо даного клопотання.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення даного клопотання.

Суд, дослідивши клопотання представника третьої особи про долучення документів, заслухавши учасників провадження, дійшов висновку про його задоволення та долучення відповідних доказів до матеріалів справи, з огляду на положення ст. 119 ГПК України та наведені у клопотанні обставини щодо дати отримання таких доказів.

Судом було продовжено розгляд справи.

Так, в ході розгляду справи, представник позивача надав пояснення щодо обставин, наведених у позовній заяві, підтримав позовні вимоги, з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог та просив їх задоволити.

Представник відповідача щодо позову заперечив, з підстав наведених у поданому раніше відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали позовної заяви, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, встановив наступне.

Так, позовні вимоги мотивовано наступним.

Як стало відомо ліквідатору з аналізу виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "КБ "Приватбанк", протягом 2016 року безпосередньо у філії банку, що розташована у м.Вінниця, було знято низку грошових коштів, зокрема:

№Дата операціїСума, грн.Примітка
1.14.07.2016500 000через касу, ОСОБА_5 НОМЕР_6
2.15.07.2016500 000через касу, ОСОБА_5 НОМЕР_6
3.18.07.2016250 000через касу, ОСОБА_5 НОМЕР_6
4.27.07.2016 300 000через cash-термінал, ОСОБА_6 НОМЕР_2
5.31.08.2016 200 000через cash-термінал, ОСОБА_6 НОМЕР_2
6.20.09.2016 500 000через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
7.28.09.2016 89 500через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
8.28.09.2016 971,22через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
9.21.10.2016 1531,50через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
10.24.10.2016 1882,14через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
11.08.11.2016 1407,49через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
12. 11.11.2016 3556,29через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
13.23.11.2016 835,19через касу, ОСОБА_6 НОМЕР_2
14.08.12.2016835,18 через касу, ОСОБА_7 НОМЕР_3
Всього:2 350 519,01

У вище вказаній таблиці в графі "Примітка" зазначено ПІБ осіб, які можливо здійснювали зняття готівки за дорученням директора ТОВ "Компанія "КМТ", але у зв`язку відсутності даної інформації у ліквідатора, останнім було направлено запит до АТ КБ "Приватбанк" для отримання відповідної інформації.

Позивач у позові повідомив, що після отримання інформації від банку, будуть наданні додаткові письмові пояснення та можливо залученні співвідповідачі.

Крім того, як вказує позивач, з аналізу виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" № НОМЕР_4 , відкритого в AT "Укрексімбанк", протягом 2016 року безпосередньо через касу філії банку, що розташована у м. Вінниця, також було знято низку грошових коштів, ніби для повернення фінансової допомоги згідно договору к-1508-06-ф від 04.08.15, зокрема:

№Дата операціїСума, грн.
1.16.05.201680 000
2.30.05.201665 000
3.07.06.201650 000
4.15.06.2016700 000
5.22.06.2016450 000
6.12.07.2016300 000
7.13.07.20161 100 000
8.14.07.20161 340 000
9.15.07.2016.09.2016200 000
Всього:4 660 500

Крім того, з аналізу виписки з банківського рахунку ТОВ "Компанія "КМТ" № НОМЕР_5 , відкритого в AT "A-Банк" протягом 2019 року у банкоматах також було знято низку грошових коштів, зокрема:

№Дата операціїСума, грн.Примітка
1.11.06.20191 600через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Магістратська буд.80
2.22.06.20191 800через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, буд.56а
3.28.06.20193 200через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, буд.56а
4.08.08.20192 000через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, буд.7
5.24.08.20191 800через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Театральна, буд. 7
6.10.09.20191 800через банкомат AT «A-Банк» за адресою: м. Вінниця, вул. Грушевського, буд.56а
Всього:12 200

Первинні документи (крім виписок із банківських рахунків про рух коштів), правові підстави зняття керівником ТОВ "Компанія "КМТ" ОСОБА_1 готівки та будь-які інші документи відносно подальшого повернення знятих коштів відсутні, про що свідчить акт від 17.09.2020 року про отримання (вилучення) ліквідатором документів та печатки ТОВ "Компанія "КМТ" (а.с.104-107).

У зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких здійснювалось зняття готівки з банкомату, на адресу директора ТОВ "Компанія "КМТ" ОСОБА_1 направлена вимога про повернення коштів за вих. № 02-01/902/1023/19/248 від 23.09.2022 року (а.с. 108-112).

Але, дана вимога Відповідачем проігнорована.

На думку позивача, такі дії ОСОБА_1 призвели до неможливості, в тому числі, виконання вимог кредиторів.

Крім того, на адресу Відповідача повторно 29.06.2023 року направлено вимогу про повернення вказаних безпідставно знятих коштів (а.с. 178-181).

Щодо повноважень директора ОСОБА_1, позивач зазначає наступне.

Відповідно до Наказу № 01-К від 07.07.2015 зазначено, що ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора за сумісництвом ТОВ "СУРП "КМТ" з 07.07.2015 року.

Наказом № 02-К від 31.01.2017 припинено виконання обов`язків директора за сумісництвом ТОВ "Компанія "КМТ" за угодою сторін.

Наказом № 03-К від 31.01.2017 ОСОБА_1 приступив до обов`язків директора ТОВ "Компанія "КМТ" з 01.02.2017 на підставі особистої заяви та протоколу зборів учасників (протокол № 1/17 від 31.01.2017).

Починаючи з 2016 року по 2019 рік, діяли наступні Статути ТОВ "Компанія "КМТ", а саме:

Статут ТОВ "Компанія "КМТ" (нова редакція) - затверджено Загальними зборами учасників Протокол № 4 від 01.10.2015 року;

Статут "Компанія "КМТ" (нова редакція) - затверджено Загальними зборами учасників Протокол № 9 від 12.10.2016 року;

Статут "Компанія "КМТ" (нова редакція) - затверджено Загальними зборами учасників Протокол № 11 від 26.12.2016 року;

Відповідно до вище зазначених редакції Статутів повноваження Директора не змінювалися.

Згідно зі Статутами товариства передбачено повноваження директора, а саме: одноособовим виконавчим органом Товариства є Директор (п.12.19.).

Директор виконує функції визначену п. 12.20. Статуту.

Тобто, в Статуті чітко прописано, що Директор в межах своєї компетенції є розпорядником майна та коштів Товариства, укладає угоди, договори, видає довіреності.

Посилаючись на положення ст.ст. 89 ГК України, ст.ст. 92, 1212, 530, 1166 ЦК України та судову практику, позивач вказує, що колишній директор ТОВ "Компанії "КМТ" своїми діями заподіяв майнової шкоди позивачу на загальну суму 7 023 219,01 грн.

Відтак, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 7 023 219,01 грн.

У заяві № 02-01/902/1021/19/183 від 20.09.2023 року про зменшення позовних вимог у справі № 902/1023/19(902/900/23), позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 661 481,28 грн. та зазначає, що на адресу філії АТ "Укрексімбанк" у м. Вінниці направлявся запит від 26.06.2023 за № 02-01/918/1023/19/146 про надання документів, які стали підставою для проведення операцій зі зняття готівкових коштів та відомості посадових осіб, які здійснювали таке зняття.

Заступник керуючого філії АТ "Укрексімбанк" у м. Вінниці Грушко Т.В. надав відповідь на вище вказаний запит із копіями документами по клієнту філії ТОВ "Компанія "КМТ".

Ознайомившись з отриманими документами від філії АТ "Укрексімбанк" у м.Вінниці, виникла необхідність подати заяву про зменшення позовних вимог на суму 4 361 737,73 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує щодо позовних вимог та зазначає наступне.

Як зазначає Позивач, протягом 2016 та 2019 років через філії банку (касу філії банку) та банкоматах, було знято низку грошових коштів на загальну суму 7 023 219,01 грн. Вказані кошти було знято, як зазначає Позивач "ніби для повернення фінансової допомоги згідно договору № к-1508-06-ф від 04.08.2015 року.

Також, у позовній заяві позивач вказує на те, що на адресу директора ТОВ "Компанія "КМТ" ОСОБА_1 за вих. № 02-01/902/1023/19/248 від 23.09.2022 року була направлена вимога про повернення коштів, яка останнім була проігнорована.

Дане твердження спростовується тим, що на вказану вимогу відповідачем було надано відповідь (копія відповіді та квитанції про відправку даної відповіді надається), де зазначалось про те, що якщо кошти і знімались через касу банку чи банкомати з банківського рахунку Товариства, то в подальшому вони були використані у господарській діяльності ТОВ "Компанія "КМТ" відповідно до вимог чинного законодавства.

Всі кошти, про які зазначає Позивач, були внесені в касу ТОВ "Компанія "КМТ", а саме згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру, згідно наведеного переліку.

Тобто, кошти про які зазначає Позивач, на загальну суму 7 024 456,74 грн. були внесені в касу ТОВ "Компанія "КМТ", а твердження арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ "Компанія "КМТ" Сокотуна В.А. про те, що Відповідачем були безпідставно набуті кошти, не мають свого підтвердження. Крім того, ніякої шкоди про яку зазначає Позивач, Відповідачем завдано не було.

Також, на думку Відповідача, Позивачем не надано жодних доказів про заподіяння Відповідачем будь-якої шкоди.

Нормативно-правовим документом, що регламентував в минулому обіг готівкових грошових коштів в ТОВ "Компанія "КМТ", в період проведення касових операції про які вказує Позивач у позовній заяві, слугувало Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою правління Національному банку України 15.12.2004, № 637; із подальшими змінами та доповненнями). В подальшому, вказане Положення № 637 втратило чинність і було замінено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою правління Національного банку України 29.12.2017 № 148; із подальшими змінами та доповненнями).

Однак, порядок та спосіб використання готівки в підприємстві залишився незмінним. Так, пункт 3.3. Положення від 15.12.2004, № 637 як і пункт 25 Положення від 29.12.2017 № 148 притримуються однакових вимог про прибуткові операції із готівковими коштами, а саме: приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером (додаток 2), підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання. Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства. Використання печатки установою/підприємством не є обов`язковим.

Отже, документом, що засвідчує внесення коштів до каси підприємства, є квитанція до ПКО (відривна частина ПКО). Платнику її вручають після того, як він унесе кошти в касу.

Крім того, шкода, на яку вказує Позивач, перебільшена настільки, що в самій вимозі про її відшкодування вбачається зловживання правом. На підтвердження понесеної Позивачем майнової шкоди надано лише виписки банку, та Позивач не звертає увагу на те що, в разі неповернення фінансової допомоги (на який він вказує) по договору № к-1508-06-ф від 04.08.2015 року то і кредитор по даному договору був би стороною по справі про банкрутство ТОВ "Компанія "КМТ".

Посилаючись на положення ст. 22 ЦК України та судову практику щодо застосування відповідальності у вигляді відшкодування збитків, враховуючи, що всі кошти на які вказує позивач були внесені до каси Товариства (що підтверджується квитанціями до ПКО) ще до звернення Позивача з позовом до суду у цій справі, Відповідач просить відмовити в задоволенні даного позову.

На підтвердження своїх заперечень Відповідачем до відзиву додано копії згаданих вище квитанцій до прибуткового касового ордеру та лист-відповідь б/н та б/д з доказами направлення від 26.10.2022 року.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Так, за приписами ст. 89 Господарського Кодексу України (далі - ГК України), управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства.

Частиною 1 ст. 92 ЦК України передбачено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17 вказав, що згідно з вимогами статті 92 ЦК України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише в невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.10.2019 у справі №911/2129/17 зазначила, що юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.

Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїми посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні. Відповідно до статей 13, 74 ГПК України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах.

Так, 06.07.2015 року відбулись збори учасників ТОВ "Спільне українсько-російське підприємство "КМТ" (правонаступником якого є ТОВ "Компанія "КМТ"), протокол № 2 від 06.07.2015 року, за результатами проведення яких, зокрема, було прийнято рішення підтвердити повноваження керівника Товариства, а саме обраного рішенням загальних зборів засновників Товариства (протокол № 1 від 23.06.2014 року) директора Товариства - ОСОБА_1 .

Згідно наказу № 01-К від 07.07.2015 року про вступ в обов`язки директора Товариства, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора за сумісництвом ТОВ "Спільне українсько-російське підприємство "КМТ" з 07.07.2015 року.

31.01.2017 року відбулись загальні збори учасників ТОВ "Компанія "КМТ" (протокол № 1/17 від 31.01.2017 року), за результатами проведення яких, зокрема, було прийнято рішення звільнити ОСОБА_1 з посади директора Товариства за сумісництвом за угодою сторін та призначити його на посаду директора Товариства на постійній основі з 01.02.2017 року.

Згідно наказу № 02-К від 31.01.2017 року про припинення обов`язків директора, ОСОБА_1 припинив виконання обов`язків директора за сумісництвом ТОВ "Компанія "КМТ" з 31.01.2017 року.

Згідно наказу № 03-К від 31.01.2017 року про вступ в обов`язки директора Товариства, ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків директора ТОВ "Компанія "КМТ" з 01.02.2017 року.

Починаючи з 2016 року по 2019 рік, діяли Статути ТОВ "Компанія "КМТ" (нова редакція), затверджені загальними зборами учасників (протоколи № 4 від 01.10.2015 року, № 9 від 12.10.2016 року, № 11 від 26.12.2016 року).

Відповідно до вище зазначених редакції Статутів повноваження Директора не змінювалися.

Згідно зі Статутами товариства передбачено повноваження директора, а саме: одноособовим виконавчим органом Товариства є Директор (п.12.19.);

Директор виконує такі функції (п. 12.20.):

без довіреності діє від імені Товариства, представляє його інтереси в інших підприємствах, організаціях і державних органах, відповідає за результати діяльності Товариства перед органами державної;

відкриває та закриває банківські рахунки;

в межах своєї компетенції є розпорядником майна та коштів Товариства, укладає угоди, договори, видає довіреності, але не має права видавати безвідкличні довіреності;

самостійно укладає контракти, угоди, підписує договори, крім тих, що перевищують суму визначену Загальними зборами Учасників;

приймає на роботу та звільняє з роботи працівників Товариства, визначає їх функціональні обов`язки і компетенцію, розробляє та затверджує відповідні положення та службові інструкції;

розробляє штатний розклад, самостійно встановлює кількість та кваліфікаційний склад працівників, складає фінансові плани Товариства і звіти про їх виконання;

в межах своєї компетенції видає накази та розпорядження, обов`язкові для виконання всіма працівниками та підрозділами Товариства;

забезпечує охорону праці та контролює дотримання штатно-фінансової дисципліни;

застосовує заходи морального та матеріального заохочення, притягає до відповідальності працівників Товариства згідно чинного законодавства;

готує балансовий звіт про підсумки діяльності Товариства за поточний рік та подає його на затвердження Загальними зборами Учасників;

підписує, за дорученням Загальних зборів Товариства, затверджені ними статути добірних підприємств та положення про філії, представництва та інші відособлені підрозділи;

здійснює інші дії по оперативному керівництву роботою Товариства для досягнення мети товариства, за винятком, які відповідно до цього Статуту відносяться до виключної компетенції Учасників Товариства.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ГК України, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 92 ЦК України, якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Наведеними вище положеннями ст. 92 ЦК України та ст. 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.

Слід зазначити, що при застосуванні ст. 92 ЦК України потрібно оцінювати не лише формальну сторону питання - дотримання посадовою особою всіх положень законодавства, статуту, рішень загальних зборів учасників/акціонерів тощо. Оскільки, якщо посадова особа формально виконала всі вимоги законодавства та установчих документів товариства, її дії (бездіяльність) можуть не бути добросовісними, розумними та вчиненими в інтересах товариства.

Вирішуючи питання відповідальності посадової особи перед юридичною особою, суд виходить з презумпції, що така посадова особа діяла в найкращих інтересах товариства, її рішення були незалежними та обґрунтованими.

Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача шкоди вказує на те, що відповідач своїми діями призвів до неможливості, в тому числі, виконання вимог кредиторів та заподіяв майнової шкоди позивачу в розмірі 2 661 481,28 грн., з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно зі ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено у статті 1166 ЦК України, з якою вбачається, що шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019, постанови Верховного Суду у справах №923/1315/16 від 04.09.2018, №910/2018/17 від 04.04.2018, №910/5100/19 від 07.05.2020, №910/21493/17 від 04.12.2018, №914/1619/18 від 27.08.2019, №904/982/19 від 24.02.2021, № 904/8586/21від 14.06.2023 року).

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем.

Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини.

На позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача збитків, наявність збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками (постанова Верховного Суду від 17.08.2023 року у справі № 902/183/22)

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 23.12.2020 у справі №910/2284/20).

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13ц (провадження № 14-400цс19).

Так, посилаючись на відомості, відображені у банківських виписках по рахунках ТОВ "Компанія "КМТ", відкритих у АТ КБ "Приватбанк", АТ "Укрексімбанк" та АТ "А-Банк", позивач вказує, що в період протягом 2016 року та 2019 року було знято низку грошових коштів через каси банку та через банкомати, всього 7 023 219,01 грн.

При цьому, позивач зауважив, що у таблиці (щодо АТ КБ "Приватбанк") в графі "Примітка" зазначено ПІБ осіб, які можливо здійснювали зняття готівки за дорученням директора ТОВ "Компанія "КМТ", але у зв`язку відсутності даної інформації у ліквідатора, останнім було направлено запит до АТ КБ "Приватбанк" для отримання відповідної інформації. Позивач у позові повідомив, що після отримання інформації від банку, будуть наданні додаткові письмові пояснення та можливо залученні співвідповідачі.

Поряд з цим, як вбачається з наявних матеріалів справи, станом на момент розгляду справи будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень щодо зазначених вище обставин від позивача до суду не надходило.

Також, позивач зазначає про відсутність первинних документів (крім виписок із банківських рахунків про рух коштів), правові підстави зняття керівником ТОВ "Компанія "КМТ" ОСОБА_1 готівки та будь-які інші документи відносно подальшого повернення знятих коштів відсутні, про що свідчить акт від 17.09.2020 року про отримання (вилучення) ліквідатором документів та печатки ТОВ "Компанія "КМТ".

У зв`язку з відсутністю документів, на підставі яких здійснювалось зняття готівки з банкомату, на адресу директора ТОВ "Компанія "КМТ" ОСОБА_1 направлена вимога про повернення коштів за вих. № 02-01/902/1023/19/248 від 23.09.2022 року.

Позивач зазначив, що дана вимога Відповідачем проігнорована.

На думку позивача, такі дії ОСОБА_1 призвели до неможливості, в тому числі, виконання вимог кредиторів.

30.06.2023 року на адресу Відповідача повторно 29.06.2023 року направлено вимогу про повернення вказаних безпідставно знятих коштів

Відтак, позивач зазначає, що колишній директор ТОВ "Компанії "КМТ" своїми діями заподіяв майнової шкоди позивачу на загальну суму 7 023 219,01 грн.

З огляду на наведене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти в загальному розмірі 7 023 219,01 грн.

При цьому, позивач у заяві № 02-01/902/1021/19/183 від 20.09.2023 року про зменшення позовних вимог у справі № 902/1023/19(902/900/23), просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 2 661 481,28 грн. та зазначив, що ним було отримано відповідь філії АТ "Укрексімбанк" у м. Вінниці на запит про надання документів, які стали підставою для проведення операцій зі зняття готівкових коштів та відомості посадових осіб, які здійснювали таке зняття.

Відповідно після ознайомлення з отриманими документами від філії АТ "Укрексімбанк" у м. Вінниці, виникла необхідність подати заяву про зменшення позовних вимог на суму 4 361 737,73 грн.

Так, як зазначено раніше, вказана заява була прийнята судом та в подальшому підтримана позивачем в судовому засіданні.

На підтвердження позовних вимог позивачем було надано :

- роздруківку виписки банківського рахунку позивача № НОМЕР_1 , відкритого в АТ "КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (а.с. 37-46);

- роздруківку виписки банківського рахунку позивача № НОМЕР_4 , відкритого в AT "Укрексімбанк" за період з 01.01.2016 року по 21.11.2016 року (а.с. 47-93);

- роздруківку виписки банківського рахунку позивача № НОМЕР_5 , відкритого в AT "A-Банк" за період з 03.11.2018 року по 03.11.2019 року (а.с. 94-103);

- копію акту від 17.09.2020 року про отримання (вилучення) ліквідатором документів та печатки ТОВ "Компанія "КМТ" (а.с.104-107);

- копію вимоги про повернення коштів № 02-01/902/1023/19/248 від 23.09.2022 року (а.с. 108-112);

- копію вимоги про повернення коштів та надання договору № 02-01/902/1023/19/147 від 29.06.2023 року (а.с. 178-181).

- копії статуту ТОВ "Компанія "КМТ" в редакціях та організаційно-розпорядчих документів (122-172).

Відповідач, в свою чергу, щодо позовних вимог заперечив, про що зазначив у відзиві на позовну заяву б/н від 14.08.2023 року.

Також, відповідач зазначив, що всі кошти, про які зазначає Позивач, були внесені в касу ТОВ "Компанія "КМТ", на підтвердження чого відповідачем було надано завірені ним копії квитанцій до прибуткового касового ордеру: на суму 500 000,00 грн. від 14.07.2016 року; на суму 500 000,00 грн. від 15.07.2016 року; на суму 250 000,00 грн. від 18.07.2016 року; на суму 300 000,00 грн. від 27.07.2016 року; на суму 200 000,00 грн. від 31.08.2016 року; на суму 500 000,00 грн. від 20.09.2016 року; на суму 89 500,00 грн. від 28.09.2016 року; на суму 971,22 грн. від 28.09.2016 року; на суму 1531,50 грн. від 21.10.2016 року; на суму 1882,14 грн.; на суму 1407,49 грн. від 08.11.2016 року; на суму 3556,29 грн. від 11.11.2016 року; на суму 835,19 грн. від 23.11.2016 року; на суму 835,18 грн. від 08.12.2016 року; на суму 80 000,00 грн. від 16.05.2016 року; на суму 65 000,00 грн. від 30.05.2016 року; на суму 50 000,00 грн. від 07.06.2016 року; на суму 700 000,00 грн. від 15.06.2016 року; на суму 450 000,00 грн. від 22.06.2016 року; на суму 300 000,00 грн. від 12.07.2016 року; на суму 1 100 000,00 грн. від 13.07.2016 року; на суму 1 340 000,00 грн. від 14.07.2016 року; на суму 376 737,73 грн. від 15.07.2016 року (в тому числі 375 500,00 грн. - повернення фінансової допомоги, 1237,73 грн. - відпускні за липень); на суму 200 000,00 грн. від 19.09.2016 року; на суму 1 600,00 грн. від 11.06.2019 року; на суму 1 800,00 грн. від 22.06.2019 року; на суму 3 200,00 грн. від 28.06.2019 року; на суму 2 000,00 грн. від 08.08.2019 року; на суму 1 800,00 грн. від 24.08.2019 року; на суму 1 800,00 грн. від 10.09.2019 року (а.с. 220-222).

Також відповідач зауважив, що твердження арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ "Компанія "КМТ" Сокотуна В.А. про те, що відповідачем були безпідставно набуті кошти, не мають свого підтвердження. Крім того, ніякої шкоди про яку зазначає позивач, відповідачем завдано не було.

Також, на думку відповідача, позивачем не надано жодних доказів про заподіяння Відповідачем будь-якої шкоди.

Водночас, як вбачається з наявних матеріалів справи, зокрема, доданих до відзиву відповідача документів, 26.10.2022 року відповідачем на адресу арбітражного керуючого Сокотуна В.А. було надіслано відповідь б/н та б/д на вимогу № 02-01/902/1023/19/248 від 23.09.2022 року, яка за твердженнями позивача була залишена відповідачем без реагування (а.с 223).

Поряд з цим, оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, матеріалами справи підтверджується, рух коштів, зокрема, зняття готівкових коштів з рахунків ТОВ "Компанія "КМТ" (копії наданих позивачем банківських виписок) та внесення грошових коштів до каси ТОВ "Компанія "КМТ" (копії наданих відповідачем квитанцій до прибуткових касових ордерів).

При цьому, за наведених вище обставин у даному конкретному випадку, враховуючи наведені вище положення закону та судову практику, на переконання суду, позивачем у позовній заяві не зазначено та не надано відповідних належних та допустимих доказів щодо доводів стосовно безпідставності набуття коштів відповідачем та заподіяння останнім майнової шкоди позивачу; не наведено обставин та не надано відповідних доказів наявності повного складу правопорушення: щодо неправомірної поведінки відповідача, щодо наявності шкоди та її розміру (при цьому, позивач визначаючи розмір заявленої до стягнення шкоди обмежився лише зазначенням загального розміру знятих грошових коштів з рахунків підприємства, яка в подальшому була зменшена згідно заяви позивача № 02-01/902/1021/19/183 від 20.09.2023 року, в зв`язку з отримання документів від АТ "Укрексімбанк"); також не наведено наявність причинного зв`язку між протиправною, на думку позивача, поведінкою відповідача та завданою ним шкодою в розмірі 2 661 481,28 грн., що є предметом спору у даній справі.

Водночас, наявні в матеріалах справи копії банківських виписок ТОВ "Компанія "КМТ", що надані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, за відсутності інших належних, допустимих та достовірних доказів, зазначені вище обставини жодним чином не підтверджують.

Відтак, за вказаних обставин у своїй сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. до ОСОБА_1 про стягнення 2 661 481,28 грн. задоволенню не підлягають, у зв`язку з недоведеністю.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на позивача згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7 КУ з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Відмовити в задоволенні позову ТОВ "Компанія "КМТ" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Сокотуна В.А. до ОСОБА_1 про стягнення 2 661 481,28 грн., в межах справи № 902/1023/19 про банкрутство ТОВ "Компанія "КМТ".

2. Копію рішення суду надіслати учасникам справи до електронних кабінетів ЄСІТС та на електронні адреси: ТОВ "Компанія "КМТ" - ; арбітражному керуючому Сокотуну В.А. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представнику Відповідача - адвокату Гаврилюку П.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; представнику ОСОБА_2 - адвокату Король І.О. - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 24 жовтня 2023 р..

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи