ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1896/23

за позовом Заступника керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Шолом-Алейхема, 21-А; )

в інтересах держави в особі позивача 1 Адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26; )

та позивача 2 Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України (09610, Київська обл., Білоцерківський р-н, с. Савинці; )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Руденка Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

про визнання недійсним договору в частині та стягнення коштів

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ворка Л.О.

За участю представників учасників у справі:

прокурор Валевач М.М.

ВСТАНОВИВ:

до Господарського суду Київської області звернувся Заступник керівника Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону з позовною заявою в інтересах держави в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України та Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України від 20.06.2023 № 621вих-23 до ФОП Руденка Олександра Петровича про визнання недійсним договору в частині та стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначає, що 21.03.2022 між Позивачем 2 та Відповідачем укладено відповідний договір № 84-22 про постачання автомобільних шин для транспортних засобів, серед умов якого, в т.ч. передбачено сплату ПДВ 20%.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 передбачено нульову ставку ПДВ за такими правовідносинами, що є підставою для визнання договору недійсним у відповідній частині.

Таким чином, з позиції Прокурора, відповідний пункт 3.1. Договору № 84-22 від 21.03.2022 підлягає визнанню недійсним, та стягненню з Відповідача на користь Військової частини НОМЕР_1 підлягають грошові кошти у розмірі 101271,06 грн, з яких: 80500,67 грн - сплачене ПДВ, 2958,00 грн - 3% річних, 17812,38 грн - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 25.07.2023; встановлено сторонам процесуальні строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

13.07.2023 в підсистемі «Електронний суд» та 17.07.2023 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив Відповідача від 12.07.2023 № 12/07/23-1 на позовну заяву.

19.07.2023 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла відповідь Позивача 2 від 19.07.2023 б/№ на відзив Відповідача.

21.07.2023 до суду надійшла відповідь Прокурора від 18.07.2023 № 843вих-23 на відзив Відповідача.

В судовому засіданні 25.07.2023 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 12.09.2023.

В судовому засіданні 12.09.2023 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження і призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 10.10.2023.

06.10.2023 до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла заява Позивача 2 від 05.10.2023 б/№ про закриття провадження у справі.

10.10.2023 в судове засідання з`явився Прокурор. Інші учасники у справі в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи судом не встановлено обставин, які перешкоджають розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позовну вимогу про визнання недійсним пункту договору. В частині стягнення з Відповідача грошових коштів у розмірі 101271,06 грн залишив вирішення спору на розсуд суду, враховуючи подану Позивачем 2 заяву про закриття провадження у справі.

Так, в позовній заяві Прокурор просить суд:

- визнати недійсним пункт 3.1. Договору № 84-22 від 21.03.2022 з відповідними змінами в частині включення до ціни договору суми ПДВ 20%, що укладений між Військової частини НОМЕР_1 та ФОП Руденком О.П.;

- стягнути з ФОП Руденка О.П. на користь Військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 101271,06 грн, з яких: 80500,67 грн - сплачене ПДВ, 2958,00 грн - 3% річних, 17812,38 грн - інфляційні втрати.

Узагальнені доводи Прокурора по суті спору є наступними.

21.03.2022 між Позивачем 2 та Відповідачем укладено відповідний договір № 84-22 про постачання автомобільних шин для транспортних засобів, серед умов якого, в т.ч. передбачено сплату ПДВ 20%.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 передбачено нульову ставку ПДВ за такими правовідносинами, що є підставою для визнання договору недійсним у відповідній частині.

Позивач 2 звертався до Відповідача з відповідними листами про повернення безпідставно отриманих коштів, проте вимоги Позивача 2 залишені Відповідачем без реагування.

Обґрунтовуючи наявність підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави Прокурор зазначив, що Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має визначену законом загальну структуру, у систему якої входить і Військова частина НОМЕР_1 .

Білоцерківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулась до Адміністрації Держприкордонслужби та Військової частини НОМЕР_1 з листом повідомленням № 604вих-23 від 16.06.2023 про звернення Прокурора до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Позивачів 1, 2.

Згідно листів Позивача 1 від 19.06.2023 № 71/28958/23-Вих та Позивача 2 від 19.06.2023 № 14/1084-23-Вих, останні підтримали необхідність повернення сплачених коштів, у т.ч. шляхом пред`явлення позову до суду органом прокуратури.

Відповідач у відзиві на позов не спростував вказаних доводів Прокурора, обмежившись доводами про те, що з урахуванням війни на території України національне законодавство зазнає динамічних змін; відповідні зміни щодо встановлення нульової ставки не були відслідковані Відповідачем при укладенні договору. Водночас Позивач 2 при укладенні договору також не вказав на відповідні положення законодавства.

Додатково Відповідач у відзиві на позов зазначив, що 03.07.2023 ним було повернуто на користь Позивача 2 сплачене за договором ПДВ.

У зв`язку із зазначеним Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат.

Прокурор і Позивач 2 згідно відповідей на відзив заперечили проти вказаних доводів Відповідача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат і підтримали заявлені вимоги повністю.

В подальшому, Позивач 2 в заяві про закриття провадження у справі підтвердив повну сплату Відповідачем заявленої заборгованості у сумах: 80500,67 грн - сплачене ПДВ, 2958,00 грн - 3% річних, 17812,38 грн - інфляційні втрати та у зв`язку з цим зазначив про відсутність предмету спору у даній частині.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

У судовому засіданні 10.10.2023, відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Детально розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи Прокурора, дослідивши подані докази, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Щодо підстав для представництва інтересів держави в суді Прокурором та процесуальної дієздатності Прокурора у даній справі.

Приписами ч. 3 ст. 4, ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України унормовано, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Виходячи із змісту рішення Конституційного Суду України у справі № 1-1/99 від 08.04.1999 поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Вищевказаним рішенням Конституційного Суду України передбачено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

З системного аналізу вказаних вище норм слідує, що на відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи, передбачені ст. 53 ГПК України, повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов`язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень.

Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм, зокрема шляхом надання повідомлення прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має визначену законом загальну структуру, у систему якої входить Військова частина НОМЕР_1 .

Згідно ст. 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», забезпечення діяльності органів Державної прикордонної служби України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, через державне оборонне замовлення та закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти.

Таким центральним органом виконавчої влади є Позивач 1 - Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Отже саме Адміністрація Державної прикордонної служби України, як орган, що уповноважений державою на здійснення контролю за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечення ефективного і цільового використання бюджетних коштів у органах Держприкордонслужби, а також Військова частина НОМЕР_1 , як сторона оспорюваного правочину та вигодо набувач, є органами державної влади, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження у спірних правовідносинах.

Білоцерківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону 08.06.2023 скерувала до Адміністрації Держприкордонслужби та Військової частини НОМЕР_1 повідомлення № 557вих-23 про виявлені порушення та необхідність вжиття заходів до захисту інтересів держави шляхом повернення зайво сплачених коштів, стягнення відповідних втрат за користування ними Відповідачем.

Адміністрація Держприкордонслужби листом від 14.06.2023 № 71/27967/23-Вих повідомила, що підтримує необхідність повернення сплачених коштів, у т.ч. шляхом пред`явлення позову до суду. При цьому, причини не звернення самостійно до суду не вказала, а моніторингом загальнодоступних інформаційних джерел встановлено, що в судовому порядку відповідний спір не вирішується, провадження у справі судами не відкривались.

Згідно відповіді Позивача 2 від 12.06.2023 № 14/1045-23-вих, останній повідомив, що наразі задіяний в проведенні заходів правового режиму воєнного стану в Україні та, посилаючись на воєнний стан і пріоритетність надання відсічі ворогу, фактично заявив клопотання про подачу відповідного позову до суду органом прокуратури.

Вказана пасивна поведінка Позивачів 1, 2 є достатніми підставами для звернення прокурора до суду для захисту інтересів держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 (справа № 806/1000/17), від 10.05.2018 (справа № 910/18283/17), від 17.10.2018 (справа № 910/11919/17) не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересах за захистом до суду не звертається.

Білоцерківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони Центрального регіону звернулась до Адміністрації Держприкордонслужби та Військової частини НОМЕР_1 з листом повідомленням № 604вих-23 від 16.06.2023 про звернення Прокурора до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Позивачів 1, 2.

Згідно листів Позивача 1 від 19.06.2023 № 71/28958/23-Вих та Позивача 2 від 19.06.2023 № 14/1084-23-Вих, останні підтримали необхідність повернення сплачених коштів, у т.ч. шляхом пред`явлення позову до суду органом прокуратури.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що Прокурор належним чином обґрунтував наявність порушення інтересів держави та необхідність представництва таких інтересів у суді прокуратурою в інтересах держави в особі Адміністрації Держприкордонслужби та Військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням конкретних, встановлених в даній справі, обставин.

По суті позовних вимог судом встановлено наступне.

21.03.2022 між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник, позивач 2) та ФОП Руденком О.П. (постачальник, відповідач) укладено Договір № 84-22 про постачання автомобільних шин для транспортних засобів (надалі: Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується у визначені Договором строки передати замовнику у власність автомобільні шини для транспортних засобів (код ДК 021:2015-34350000-5 «шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності») далі - товар, якість, кількість, асортимент і ціна якого, зазначені у специфікації та технічному завданню, які є невід`ємною частиною цього Договору (додаток 1), (додаток 2), а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити на умовах цього Договору.

Пунктом 1.5. Договору визначено, що Договір укладається на підставі постанови КМУ від 28.02.2022 № 169 «Деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» (зі змінами) та на підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно п. 3.1. Договору, загальна сума Договору складає: 483004,00 грн, у т.ч. податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ - 20%): 80500,67 грн.

На виконання Договору ФОП Руденко О.П. поставив обумовлений товар на зазначену суму, що підтверджується видатковою накладною № 293 від 23.03.2022.

Військова частина НОМЕР_1 на виконання умов Договору оплатила поставлений Відповідачем товар у сумі 483004,00 грн (у т.ч. 80500,67 грн ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 376 від 24.03.2022.

Водночас, постановою КМУ від 01.02.2023 № 178 «Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану, операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби України тощо, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Постанова КМУ № 178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2. пункту 195.1. статті 195 розділу V Податкового кодексу України, за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно листа-роз`яснення ДПС України від 29.07.2022 № 8271/6/99-00-21-03-02-06, нульова ставка ПДВ, відповідно до підпункту «г» підпункту 195.1.2. пункту 195.1. статті 195 розділу V Податкового кодексу України та Постанови КМУ № 178, застосовується як до операцій з постачання пального, так і до операцій з постачання будь-яких інших товарів, що використовуються для забезпечення транспорту, при умові, що такі операції з постачання здійснюються категоріями суб`єктів, що визначені Постановою № 178.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 3 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 ГК України).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про ціни і ціноутворення» вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Таким чином, операції з постачання Військовій частині НОМЕР_1 автомобільних шин для транспортних засобів за Договором № 84-22 оподатковуються за нульовою ставкою, тому встановлення у п. 3.1. Договору суми ПДВ у розмірі 20% є безпідставним та не відповідає вказаним вище нормам законодавства.

Згідно зі статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи викладене вище, оскільки п. 3.1. Договору № 84-22 до ціни договору незаконно включено суму ПДВ 20%, а саме 80500,67 грн, за придбання Позивачем 2 автомобільних шин для транспортних засобів, що суперечить положенням Податкового кодексу України та Постанови КМУ № 178, наявні підстави для визнання недійсними положень такого договору в частині включення до ціни правочину ПДВ.

Відтак позовна вимога Прокурора про визнання недійсним пункту 3.1. Договору № 84-22 від 21.03.2022 з відповідними змінами в частині включення до ціни договору суми ПДВ 20%, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та ФОП Руденком Олександром Петровичем, підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача 2 - 80500,67 грн сплаченого ПДВ, 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Позивачем 2 Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України подано до суду заяву про закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що Відповідачем в повному обсязі сплачено відповідні кошти, зокрема 03.07.2023 повернуто на рахунок Позивача 2 суму сплаченого ПДВ в розмірі 80500,67 грн. В подальшому, 29.09.2023 Відповідачем сплачено на користь Позивача 2 - 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат, що підтверджується банківськими виписками з рахунку Позивача 2.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що Відповідачем заявлена заборгованість щодо повернення суми ПДВ, 3% річних та інфляційних втрат, сплачена після відкриття провадження у даній справі.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі за позовними вимогами про стягнення 80500,67 грн сплаченого ПДВ, 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи все викладене вище провадження у справі № 911/1896/23 підлягає закриттю в частині стягнення з ФОП Руденка Олександра Петровича на користь Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України 80500,67 грн сплаченого ПДВ, 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат, зокрема на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи все викладене вище суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Вирішуючи питання щодо судових витрат суд зазначає наступне.

Судовий збір, сплачений Прокурором за подачу позову, відповідно до ст. 129 ГПК України (зокрема враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача) покладається судом на Відповідача в повному обсязі, отже стягненню з Відповідача на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону підлягає судовий збір у сумі 5368,00 грн.

Керуючись ст. 129, 231, 233, 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним пункт 3.1. Договору № 84-22 від 21.03.2022 з відповідними змінами в частині включення до ціни договору суми ПДВ 20%, що укладений між Військовою частиною НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та ФОП Руденком Олександром Петровичем.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Руденка Олександра Петровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (рахунок UA0082966, МФО 820172 в ДКСУ м. Київ, ) судовий збір у сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення з ФОП Руденка Олександра Петровича на користь Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України 80500,67 грн сплаченого ПДВ, 2958,00 грн 3% річних та 17812,38 грн інфляційних втрат.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення 30.10.2023.

Суддя С.Ю. Наріжний