ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року Справа №924/619/23

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.,

суддя Олексюк Г.Є.

суддя Гудак А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 11.07.2023 (суддя Заверуха С.В., повний текст рішення складено 11.07.2023)

за позовом Спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба"

до фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Виконавчий комітет Хмельницької міської ради

про стягнення 87282,48 грн основного боргу, 22539,84 грн пені, 2607,83 грн 3% річних, 13476,53 грн інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 11.07.2023 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича на користь Спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба" 87282,48 грн основного боргу, 22539,84 грн пені, 2607,83 грн 3% річних, 13476,53 грн інфляційних втрат, 2684,00 грн витрат на оплату судового збору, 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування свого рішення, суд, посилаючись на ст.283, 286 ГК України, ст.530, 612, 629, 762 ЦК України, ст. 1, 2, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", керуючись п.3.1-3.3 договорів оренди від 04.07.2019 та від 09.07.2019, а також приймаючи до уваги акти приймання-передачі від 13.06.2022 та меморіальні ордери оплати відповідачем орендної плати, дійшов висновку, що відповідач в порушення вищевказаних законодавчих норм та умов договорів оренди свої зобов`язання щодо своєчасної щомісячної оплати орендної плати не виконав у повному обсязі, в результаті чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 87282,48 грн, а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів та керуючись проведеними розрахунками, суд дійшов висновку про задоволення позову і в частині стягнення з відповідача 22539,84 грн пені на підставі п.3.7 договорів оренди, 2607,83 грн 3% річних та 13476,53 грн інфляційних втрат в силу ч.2 ст.625 ЦК України.

Щодо витрат на правничу допомогу, господарський суд, здійснивши аналіз ціни, предмета та підстав позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, керуючись передбаченим ст.2 ГПК України завданням щодо справедливого вирішення судом спорів та встановленими ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, серед яких справедливість, добросовісність та розумність, вважає, що розумним розміром витрат позивача на професійну правничу допомогу в межах справи, є 10000,00 грн, а відтак 4880,00 грн витрат на правничу допомогу покладає на позивача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апелянт, зокрема, вказує, що безперервно орендував нежитлові приміщення з 22.03.2013 року та здійснив їх невід`ємні поліпшення згідно дозволу орендодавця відповідно до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25.07.2013 року №517 на суму 598509,44 грн. Враховуючи те, що ремонт було здійснено за згодою орендодавця, орендар вважає, що має право на зарахування своїх витрат в рахунок орендної плати на підставі ч.3 ст.778 ЦК України, ч.2 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Також скаржник звертає увагу, що судом першої інстанції проігноровано вимоги Постанови КМУ від 27.05.2022 року №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" щодо нарахування орендарям орендної плати у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022 або раніше, з огляду на що судом безпідставно стягнуто орендну плату у розмірі 100 відсотків від нарахованої за договором оренди.

Крім того, апелянт зауважує, що суд у розрахунок орендної плати, як безспірний борг, стягнув і нараховану позивачем заборгованість щодо комунальних платежів, не перевіривши обґрунтованість та підстави її нарахування.

Щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, відповідач зазначає, що суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про доступ до справи в системі "Електронний суд" та про відкладення розгляду справи, позбавив можливості ознайомитися з усім обсягом документів та відповідно захистити права відповідача, що має наслідком порушення принципу доступу сторін до правосуддя.

Позивач та третя особа своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 ГПК України не скористались.

Згідно з ч.3 ст.263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи приписи ч.6 ст.252, ч.10 ст.270 ГПК України, зважаючи на категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, які входять до предмету доказування, час, необхідний для вчинення судом та учасниками процесуальних дій, кількість учасників справи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича на рішення Господарського суду Хмельницької області від 11.07.2023 у справі №924/619/23 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1, 4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 04.07.2019 між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець), фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького (далі - договір-1, т.1, а.с.18-22).

Крім того, 09.07.2019 між виконавчим комітетом Хмельницької міської ради (орендодавець), фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (отримувач коштів, балансоутримувач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького (далі - договір-2, т.1, а.с.23-27).

Відповідно до п.1.1 договорів, орендодавець, балансоутримувач передає, а орендар приймає в строкове платне користування майно:

- нежитлову будівлю загальною площею 64,7 кв.м, розміщену за адресою: м.Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), яке являє собою одноповерхову, окремо розташовану цегляну будівлю гаража, майно перебуває на балансі спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) і становить відповідно до звіту про оцінку 264682,00 грн станом на 31.05.2019. Майно передається в оренду під майстерню по наданню послуг автосервісу строком на два роки і одинадцять місяців з 04.07.2019 по 04.06.2022 (договір-1);

- нежитлові приміщення загальною площею 198,7 кв.м та загальною площею 15,6 кв.м, розміщені за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 125 (майно), розташовані в одноповерховій, цегляній будівлі виробничого призначення, майно перебуває на балансі спеціалізованого комунального підприємства "Хмельницька міська ритуальна служба", вартість якого встановлена за результатами проведення незалежної оцінки (експертним шляхом) і становить відповідно до звіту про оцінку 802024,00 грн за приміщення площею 198,7 кв.м та 62967,00 грн за приміщення площею 15,6 кв.м станом на 31.05.2019. Майно передається в оренду площею 198,7 кв.м під виробничу майстерню та площею 15,6 кв.м під склад строком на два роки і одинадцять місяців з 09.07.2019 по 09.06.2022 (договір-2).

Згідно з п. 2.3. договорів, у разі припинення, розірвання, відмови від договору майно повертається орендарем балансоутримувачу. Орендар повертає майно аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі.

За умовами п.3.1. договорів, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та розподілу орендної плати за комунальне майно територіальної громади міста Хмельницького, затв. рішенням 28 сесії міської ради №11 від 30.10.2013 (із змінами), згідно з розрахунком за місяць оренди - липень 2019:

1) за договором-1: 264682,00 * 0,20 / 12 = 4411,37 грн - сума орендної плати за місяць оренди липень 2019 (без ПДВ, без врахування індексів інфляції за червень, липень 2019);

2) за договором-2: 802024,00 * 0,06 * 0,995 / 12 = 3990,07 грн - орендна плата за приміщення під виробничу майстерню площею 198,7 кв.м,

62967,00 * 0,08 * 0,995 / 12 = 417,68 грн - орендна плата за приміщення під склад площею 15,6 кв.м:

3990,07 + 417,68 = 4407,75 грн - сума орендної плати за місяць оренди липень 2019р. (без ПДВ, без врахування індексів інфляції за червень, липень 2019).

У відповідності до п.3.3. договорів, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Пунктом 3.4. договорів передбачено, що у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) орендна плата за дні користування визначається на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Орендна плата перераховується отримувачу коштів до 25 числа поточного місяця на обумовлений договором рахунок (п. 3.6. договорів).

Згідно з п.3.7. договорів, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується отримувачем коштів відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відповідно до п. 5.3. договорів, орендар зобов`язується сплачувати в повному обсязі орендну плату до 25 числа поточного місяця отримувачу коштів.

Умовами п.5.10. договорів встановлено, що орендар зобов`язується у разі припинення, розірвання або відмови орендодавця від договору в 5-денний термін повернути балансоутримувачу орендоване майно у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати балансоутримувачу (отримувачу коштів) збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Пунктом 5.11. договорів сторони погодили, що в разі невиконання орендарем вимог, зазначених в п. 5.10. орендар сплачує отримувачу коштів неустойку за фактичне використання майна в подвійному розмірі орендної плати по день фактичної передачі приміщення по акту приймання-передачі.

Як передбачено п.9.5. договорів, орендодавець за письмової пропозиції балансоутримувача (отримувача коштів) має право достроково розірвати договір оренди в разі неефективного використання майна, використання його не за призначенням, передачі третій особі без дозволу сесії міської ради, несвоєчасної сплати орендної плати, як передбачено цим договором та чинним законодавством України, та в інших випадках порушення умов договору з боку орендаря.

У відповідності до п.10.1 договорів, умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну дії цього договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати та штрафних санкцій передбачених цим договором - до виконання зобов`язань.

Орендодавець за письмовою пропозицією отримувача коштів має право відмовитися від договору оренди і вимагати повернення майна, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд. У разі відмови орендодавця від договору оренди договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору (п. 10.8 договорів).

На підставі вказаних договорів, балансоутримувачем виставлялись орендарю рахунки-фактури на оплату орендної плати (т.1, а.с.69-140).

Враховуючи несплату орендарем орендної плати та з метою попередження подальшого нанесення збитків від оренди об`єктів комунальної власності м.Хмельницького, Спеціалізоване комунальне підприємство "Хмельницька міська ритуальна служба" звернулося до виконавчого комітету Хмельницької міської ради із пропозицією щодо надсилання фізичній особі-підприємцю Шурко К.А. письмового повідомлення про відмову від договорів оренди індивідуально визначеного майна від 04.07.2019 та від 09.07.2019, на підставі п.10.8 договорів (т.1, а.с.35-36).

У відповідності до довідок №06-01-204 від 29.10.2021 (т.1, а.с.39), №06-01-205 від 29.10.2021 (т.1, а.с.42) заборгованість відповідача по орендній платі станом на 31.10.2021 згідно договорів оренди від 04.07.2019 становить 68874,23 грн, від 09.07.2019 - 68817,70 грн.

Управління житлової політики і майна департаменту інфраструктури міста Хмельницької міської ради звернулося до фізичної особи-підприємця Шурка К.А. із повідомленнями № 627/03-15 від 02.11.2021 (т.1, а.с.37-38), №628/03-15 від 02.11.2021 (т.1, а.с.40-41) про відмову від договору, згідно яких у зв`язку з невиконанням зобов`язань протягом 10 місяців підряд зі сплати орендної плати повідомлено орендаря, що з моменту отримання вказаних повідомлень договори оренди індивідуально визначеного майна від 04.07.2019, від 09.07.2019 вважаються припиненими.

13.06.2022 фізичною особою-підприємцем Шурко Костянтином Аркадійовичем (орендар) та спеціалізованим комунальним підприємством "Хмельницька міська ритуальна служба" (балансоутримувач) підписано акти приймання-передачі (повернення майна з оренди), відповідно до яких орендар повертає балансоутримувачу нерухоме майно, яке є предметами договорів оренди від 04.07.2019 та від 09.07.2019. Вказаними актами сторони підтвердили, що заборгованість орендаря перед балансоутримувачем по платежах, які визначені договорами оренди, що закінчилися, становить 60562,64 грн за договором від 04.07.2019 (т.1, а.с.28), 70256,77 грн - за договором від 09.07.2019 (т.1, а.с.29).

Згідно меморіальних ордерів ФОП Шурком К.А. сплачено спеціалізованому комунальному підприємству "Хмельницька міська ритуальна служба" загалом 43536,93 грн орендної плати (т.1, а.с.30-34).

Враховуючи невиконання орендарем у повному обсязі договірних зобов`язань щодо сплати орендних платежів, спеціалізоване комунальне підприємство "Хмельницька міська ритуальна служба" звернулось з даним позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом положень статей 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст.525, 526, 629 ЦК України та ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, правовідносини сторін виникли на підставі договорів оренди індивідуально визначено (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького від 04.07.2019 та від 09.07.2019, які за своєю правовою природою є договорами оренди, та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень ст.173, 174 ГК України та ст. 11, 202, 509 ЦК України.

Згідно зі ст.759 ЦК України, яка кореспондується зі ст.283 ГК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Згідно з ч.1-3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності. Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Пунктами 3.1.-3.3. договорів сторонами передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку та розподілу орендної плати за комунальне майно територіальної громади міста Хмельницького, затвердженої рішенням 28 сесії міської ради №11 від 30.10.2013 (із змінами), згідно з розрахунком за місяць оренди - липень 2019. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць.

Відповідно до п.3.6., 5.3. договорів, орендар зобов`язується сплачувати в повному обсязі орендну плату до 25 числа поточного місяця отримувачу коштів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно актів приймання-передачі (повернення майна з оренди) від 13.06.2022 заборгованість орендаря перед балансоутримувачем по орендних платежах становить 60562,64 грн за договором оренди від 04.07.2019, 70256,77 грн - за договором оренди від 09.07.2019.

Враховуючи, що акти приймання-передачі підписані як балансоутримувачем, так і орендарем, без будь-яких зауважень та заперечень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про належність та допустимість вказаних актів у розмінні ст.76, 77 ГПК України в підтвердження існуючої станом на 13.06.2022 заборгованості відповідача перед позивачем за оренду нерухомого майна згідно договорів оренди від 04.07.2019, від 09.07.2019.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач частково виконав свої зобов`язання щодо сплати орендної плати у сумі 43536,93 грн, що підтверджується меморіальними ордерами №@2PL472245 від 15.02.2022 на суму 12000,00 грн (т.1, а.с.30), №@2PL045279 від 27.04.2022 на суму 12200,00 грн (т.1, а.с.31), №@2PL045273 від 27.04.2022 на суму 6200,00 грн (т.1, а.с.32), №@2PL537433 від 13.07.2022 на суму 6261,83 грн (т.1, а.с.33), №@2PL537427 від 13.07.2022 на суму 6875,10 грн (т.1, а.с.34).

Водночас, колегія суддів зауважує, що згідно вказаних меморіальних ордерів неможливо встановити призначення платежів, а саме за яким договором та за які періоди була здійснена оплата орендарем.

Відтак, позивач самостійно зараховував сплачені суми в погашення заборгованості за договорами оренди від 04.07.2019 та від 09.07.2019 згідно виставлених рахунків, що було детально досліджено судом першої інстанції при прийнятті рішення, з чим погоджується і апеляційний суд.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань згідно умов п.3.6, 5.3 договорів оренди щодо своєчасної сплати орендних платежів, приймаючи до уваги лише часткову оплату орендарем заборгованості та відсутність доказів в підтвердження сплати заборгованості, яка підтверджена сторонами в актах приймання-передачі від 13.06.2022, у повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про підставність пред`явленого позову в частині стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів у розмірі 87282,48 грн (36141,24 грн за договором від 04.07.2019 року, 51141,24 грн за договором від 09.07.2019), а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних, апеляційний господарський суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, відповідно до ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.4 ст.231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст.232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 3.7 договорів сторони погодили, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується отримувачем коштів відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Відтак, враховуючи передбачену договором можливість нарахування штрафних санкцій у вигляді пені за невиконання орендарем умов договорів щодо внесення орендних платежів, приймаючи до уваги встановлений судом факт невиконання відповідачем свого договірного зобов`язання, а також здійснивши перевірку суми нарахованої пені згідно заяви про усунення недоліків позовної заяви (т.1, а.с.45-55), колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 22539,84 грн, з яких 9361,14 грн за договором від 04.07.2019 та 13178,70 грн за договором від 09.07.2019.

Крім того, апеляційний суд враховує, що за приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягав у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у п.43 постанови від 07.04.2020 у справі №910/4590/19, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Отже, у статті 625 ІІК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таким чином, оскільки борг відповідача за договором є грошовим зобов`язанням перед позивачем, то сплата вказаного боргу в силу положень ч.2 ст.625 ЦК України повинна бути здійснена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

З огляду на передбачене ст.625 ЦК України право позивача здійснити нарахування інфляційних та 3% річних, у зв`язку з невиконанням позивачем основного зобов`язання за договорами оренди, здійснивши перевірку розрахунку позовних вимог у вказаній частині, враховуючи періоди прострочення по оплаті орендних платежів, а також приймаючи до уваги межі заявлених позовних вимог у відповідності до ст.14 ГПК України, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення 2607,83 грн 3% річних (1081,51 грн за договором від 04.07.2019, 1526,32 грн за договором від 09.07.2019) та 13476,53 грн інфляційних втрат (5601,39 грн за договором від 04.07.2019, 7875,14 грн за договором від 09.07.2019).

Крім того, враховуючи положення ст.123, 126, 129 ГПК України, ст.1, 26, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та умови договору про надання правової допомоги від 07.07.2022, керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, критеріїв реальності адвокатських витрат, співмірності та розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги складність справи, обставини справи та характер спірних правовідносин, з урахуванням вчинених процесуальних дій адвоката у даній справі, колегія суддів погоджується з господарським судом щодо розумного розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 10000,00 грн та покладення на позивача 4880,00 грн вказаних витрат.

Оцінюючи доводи апелянта щодо його права на зарахування понесених ним витрат, у зв`язку із проведенням ремонту в орендованих приміщеннях за згодою орендодавця, в рахунок орендної плати на підставі ч.3 ст.778 ЦК України, ч.2 ст.21 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", апеляційний суд вважає за необхідне вказати наступне.

Наслідки поліпшення наймачем речі, переданої у найм, визначені у статті 778 ЦК України, якою передбачено, що наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Колегією суддів встановлено, що рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 25.07.2013 №517 (т.1, а.с.228) надано дозвіл фізичній особі-підприємцю Шурку К.А. на проведення капітального ремонту (невід`ємних поліпшень) орендованих нежитлових приміщень комунальної власності по вул.Чорновола, 125 площею: 198,7 м2 та 64,7 м2 під виробничі майстерні.

Разом з тим, слід зазначити, що погодження невід`ємних поліпшень об`єктів оренди відбувалося під час дії договорів оренди майна, що належить до комунальної власності від 22.03.2013 (нежитлові приміщення площею 198,7 м2 та 64,7 м2), строк дії яких закінчився. При цьому, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

У даній справі предметом розгляду є договори оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Хмельницького від 04.07.2019 та від 09.07.2019 (нежитлові приміщення площею 198,7 м2, 64,7 м2, 15,6 м2).

Таким чином, враховуючи, що згоду орендодавця на проведення капітального ремонту (невід`ємних поліпшень) ФОП Шурко К.А. отримав під час дії договорів оренди від 22.03.2013, підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплати орендних платежів за договорами оренди, які є предметом розгляду в межах даної справи, відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції вимог пп.4 п.1 Постанови КМУ від 27.05.2022 року №634 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" про нарахування орендарям орендної плати у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з пп.4 п.1 даної постанови, вимоги вказаного підпункту застосовуються до орендарів за договорами оренди державного майна, натомість предметом спірних договорів оренди є майно, яке належить до комунальної власності.

Щодо заперечення скаржником суми нарахованої заборгованості за надані комунальні послуги, колегія суддів враховує, що в матеріалах справи відсутні звернення орендаря з претензіями до орендодавця про ненадання чи припинення таких послуг, а відтак будь-якого спору між сторонами щодо ненадання комунальних послуг судом не встановлено. З огляду на що відповідні доводи відповідача є безпідставними та судом апеляційної інстанції не приймаються.

Крім того, враховуючи той факт, що 06.07.2023 представник відповідача, адвокат Заїка В.В., ознайомився з матеріалами справи та зробив потрібні фотокопії, про що свідчить відмітка та підпис останнього на заяві про ознайомлення (а.с.178), приймаючи до уваги розумність строку розгляду судового спору, як одну із основних засад судочинства, передбачену ст.129 Конституції України, а також зважаючи на завдання господарського судочинства згідно ст.2 ГПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо доступу сторін до правосуддя у зв`язку з відмовою у задоволенні клопотання відповідача від 10.07.2023 (а.с.182) та відповідно позбавлення останнього можливості ознайомитись з усім обсягом документів для захисту своїх прав у суді.

Згідно з ч. 3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та досліджені судом апеляційної інстанції в розумінні ст. 73, 76-79, 86 ГПК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права та зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин справи.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Хмельницької області 11.07.2023 у справі №924/619/23 залишити без змін, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Шурка Костянтина Аркадійовича - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.