ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"19" жовтня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/3211/23
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар с/з Крутькова В.О., розглянув заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1511/23 від 09.10.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3211/23
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Крутькова В.О.
Представники сторін:
Від позивача: Михальченко Н.А.- на підставі довіреності №76/2023 від 13.03.2023р.
Від відповідача: не з`явився.
Позивач Акціонерне товариство (далі- АТ) «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про стягнення 3% річних у розмірі 1 438 грн 63 коп. та інфляційних втрат у розмірі 15 315 грн 14 коп.
Ухвалою суду від 26.07.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3211/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2023р. позовні вимоги АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» задоволено. Стягнуто з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області 3% річних у розмірі 1 438 грн 63 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 315 грн 14 коп.

18 вересня 2023р. до суду від АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи та заяви про обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу додаткових документів та розгляд даної заяви, додатком до якого є копія акту наданих послуг №251 від 18.09.2023р.

09 жовтня 2023р. позивач надав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3211/23 та стягнення з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою суду від 09.10.2023р. прийнято заяву АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про ухвалення додаткового рішення до розгляду та призначено судове засідання з розгляду заяви на 19.10.2023р.

В судовому засіданні представник позивача заяву про ухвалення додаткового рішення підтримує у повному обсязі, наполягає на її задоволенні, посилаючись на те, що у позовній заяві ним було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу та до позовної заяви було додано договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020р., що був укладений між АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК», додаткову угоду №9 від 01.07.2021р. до цього договору, додаткову угоду №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021р., додаткову угоду від 28.12.2022р. до договору №137-ОЕМ, витяг з наказу АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» про прийняття на роботу Михальченко Надії Андріївни на посаду адвоката. Також, у подальшому, у встановлений ГПК України строк , до матеріалів справи надано акт надання послуг №251 від 18.09.2023р. за договором №137-ОЕМ від 25.09.2020р., згідно якого АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» було надано Клієнту правничу допомогу в рамках судової справи №916/3211/23 на суму 10 000 грн.

Розглянув матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Першою заявою по суті спору, поданою позивачем до суду, був позов, що надійшов до суду 21.07.2023р., та у якій АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» навело попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, до складу яких входять витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

За приписами ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської області від 13.09.2023р. позовні вимоги АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» задоволено. Стягнуто з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області 3% річних у розмірі 1 438 грн 63 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 315 грн 14 коп.

За матеріалами справи, одночасно з позовом АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» надало до суду договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги від 25.09.2020р., що був укладений між АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК», додаткову угоду №9 від 01.07.2021р. до цього договору, додаткову угоду №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021р., додаткову угоду від 28.12.2022р. до договору №137-ОЕМ, витяг з наказу АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» про прийняття на роботу Михальченко Надії Андріївни на посаду адвоката.

18 вересня 2023р. позивачем до матеріалів справи надано акт надання послуг №251 від 18.09.2023р. за договором №137-ОЕМ від 25.09.2020р., згідно якого АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» було надано Клієнту правничу допомогу в рамках судової справи №916/3211/23 на суму 10 000 грн.

Отже, у встановлений законодавством строк позивачем було надано до суду докази на підтвердження понесених судових витрат.

Частиною 2 ст.244 ГПК України встановлено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до матеріалів справи, 25.09.2020р. між АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ПЕРШИЙ РАДНИК» (Виконавець) був укладений договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого в рамках цього Договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу за окремим письмовим або усним дорученням останнього.

01 липня 2021р. сторони уклади додаткову угоду №9 до Договору №137 від 25.09.2020р., якою виклали Договір №137-ОЕМ про надання правової допомоги у новій редакції.

У новій редакції Договору сторони домовилися. що в рамках даного Договору Виконавець зобов`язується надавати Клієнтові правову допомогу за окремими письмовими або усним дорученням останнього ( п.1.1). Для цілей цього Договору видами правової допомоги, що може надаватись Виконавцем є, зокрема, але не виключно: надання консультацій і роз`яснень Клієнту з правових питань; збір доказів по судовій справі, визначення засобів доказування; ознайомлення з матеріалами судової справи; складання процесуальних та інших документів правового характеру (позовів, відзивів, заперечень, пояснень, заяв, клопотань, скарг, запитів, звернень тощо); інші види правової допомоги, що не передбачені цим Договором, однак є необхідними для його виконання та захисту інтересів Клієнта (п.1.2). Сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правова допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг (п.1.3).

Згідно п.1.4 Договору Клієнт надає Виконавцю право, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснювати всі дії від імені і в інтересах Клієнта в процесі кримінального, цивільного, адміністративного та господарського судочинства, виконавчого провадження, під час судового слідства та у відносинах з органами державної виконавчої влади. Для цього Виконавець має право бути представником Клієнта, зокрема, у судових органах України будь-якої ланки з усіма необхідними для того повноваженнями, які надано законом позивачеві /відповідачу/третій особі /заявнику, зацікавленій особі, з питань, пов`язаних із захистом прав Клієнта, у тому числі та зокрема, право пред`явити від імені Клієнта та й його інтересах відповідний позов, брати участь у судових засіданнях та дослідженні доказів, заявляти клопотання, ознайомлюватися з матеріалами справи тощо.

Відповідно до розділу 3 Договору приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг ( п.3.1). Акт наданих послуг складається та підписується Виконавцем за результатом надання послуг. Такий акт наданих послуг невідкладно (в день його складання) направляється Виконавцем Клієнту ( п.3.2). Враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг сторони відображають в акті наданих послуг опис наданих послуг та їх загальну вартість (розмір гонорару) (п.3.3).

У п.4.1 Договору сторони домовилися, що ціна Договору становить 500 000 грн без ПДВ.

Розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін ( п.4.2). Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній судовій справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі ( п.4.3). Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції ( в якій розглядалась справа), про що складається відповідний акт наданих послуг ( п.4.4).

Згідно п.5.1 Договору цей Договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2021р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

Додатковою угодою №2224-ООЕ/12 від 30.12.2021р. продовжено строк дії Договору №137-ОЕМ від 25.09.2020р. до 30.12.2022р.

Додатковою угодою від 28.12.2022р. продовжено строк дії Договору №137-ОЕМ від 25.09.2020р. до 31.12.2023р.

З наданого позивачем до матеріалів справи витягу з наказу про прийняття на роботу №2-к від 03.01.2020р. вбачається, що ОСОБА_1 прийнято на посаду адвоката АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» з 08.01.2020р.

Також судом встановлено, що позовну заяву АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що надійшла до суду 21.07.2023р. ( вх.№3712/23), підписано адвокатом Михальченко Н.А., що діяла на підставі довіреності №76/2023 від 13.03.2023р.

Згідно Акту надання послуг №251 від 18.09.2023р., складеного АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (Клієнт) та АО «ПЕРШИЙ РАДНИК» (Виконавець), відповідно до Договору та на замовлення Клієнта Виконавцем надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи №916/3211/23, яка розглядається Господарським судом Одеської області за позовом АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про стягнення заборгованості, а саме: вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних справ протягом 2 годин на суму 2 000 грн; розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів Клієнта, підготовка та систематизація, збір доказової бази, аналіз доказової бази протягом 2-х годин на суму 2 000 грн, підготовка та подання процесуальних та інших документів правового характеру (позовна заява, виконання розрахунків, робота з первинною документацією) протягом 4,5 годин на суму 4 500 грн.; здійснення моніторингу та відстеження процесуальних дій в рамках справи у реєстрах, участь у судових засіданнях, підготовка додаткових документів для господарського суду протягом 1,5 годин на суму 1 500 грн.. Фінансова вартість наданих адвокатом Виконавця послуг (розмір гонорару) в суді складає 10 000 грн (без ПДВ).

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. у справі №522/17845/15-ц зазначив, що адвокатський гонорар є однією із умов, яка визначається сторонами договору про надання правової допомоги, тому відсутність у договорі розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає підстав вважати, що сторони при укладенні договору про надання правової допомоги погодили розмір адвокатського гонорару.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 26.02.2015 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При цьому, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2021р. у справі №910/15621/19 від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020р. у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даній справі суд вважає за необхідне зауважити, що справа №916/3211/23 розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін. Отже, судові засідання у справі не проводилися, а у зв`язку із ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву, будь-які заяви по суті справи позивачем не подавалися. Єдиним додатковим документом, що був поданий позивачем крім позовної заяви, було клопотання про долучення до матеріалів справи Акту надання послуг №251 від 18.09.2023р.

Крім того, суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є стягнення з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області 3% річних у розмірі 1 438 грн 63 коп. та інфляційних втрат у розмірі 15 315 грн 14 коп., а загалом 16 753 грн 77 коп.

Таким чином, виходячи з викладеного вище, суд вважає, що у даному випадку розмір витрат на правничу допомогу, заявлений позивачем у справі, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на предмет спору, складність справи, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витрачений адвокатом час та вчинені адвокатом дії, розумним та співмірним є стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу 5 000 грн.

ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (вх.№2-1511/23 від 09.10.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3211/23 задовольнити частково.

2. Стягнути з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області (68720, Одеська обл., Болградський р-н, с. Кубей, вул. Успенська, 16-а, ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (65031, м. Одеса, вул. М.Боровського, буд.28Б, , електронна адреса: ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

3.У задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст додаткового рішення складено 24.10.2023р.

Суддя Н.В. Рога