номер провадження справи 4/97/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 Справа № 908/1493/23

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД», (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приазовська, буд. 114-В, електронна пошта: ), представник заявника адвокат Пругло Михайло Сергійович, АДРЕСА_1 )

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ», (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», (01044, м. Київ, вул. Чикаленка Євгена, буд. 27, електронна пошта: )

2. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ ЕНЕРГІЯ», (01010, м. Київ, вул. Острозьких Князів, буд. 32/2, 18 поверх, приміщення 33, електронна пошта: )

про зобов`язання вчинити дії

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача - Пругло М.С., на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1081655 від 31.01.2022;

від відповідача - Грамчук М.О., на підставі довіреності № 01 Др-14-0623 від 01.06.2023 (адвокат);

від третьої особи 1 на стороні відповідача - не з`явився;

від третьої особи 2 на стороні відповідача - не з`явився;

02.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД», м. Бердянськ Запорізької області звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою вих. № б/н від 28.04.2023 (вх. № 1624/08-07/23 від 02.05.2023) до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ», м. Запоріжжя про зобов`язання здійснити перерахунок спожитого у серпні - вересні 2021 року обсягу природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД» та внести відповідні зміни до акту приймання-передачі природного газу № ЗП 00040968 від 31.08.2021 та акту приймання-передачі природного газу № ЗП00042554 від 30.09.2021 в частині обсягу всього спожитого газу за період серпень 2021 року та за період вересень 2021 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 справу № 908/1493/23 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1493/23, справі присвоєно номер провадження справи 4/97/23, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, до участі у справі № 908/1493/23 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучені: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ», м. Київ і Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ ЕНЕРГІЯ», м. Київ, підготовче засідання призначено на 05.06.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/1493/23 до 07.08.2023, підготовче засідання відкладалося на 10.07.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.07.2023 підготовче засідання відкладалося на 25.07.2023.

Також ухвалою господарського суду Запорізької області від 10.07.2023 відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД», м. Бердянськ Запорізької області про вжиття заходів забезпечення доказів у справі № 908/1493/23.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 25.07.2023 в підготовчому провадженні оголошувалася перерва до 07.08.2023.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.08.2023 закрито підготовче провадження у справі № 908/1493/23, справу призначено до розгляду по суті та призначено судове засідання на 06.09.2023. Цією ж ухвалою суду відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД», м. Бердянськ Запорізької області про призначення у справі № 908/1493/23 судової експертизи.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 27.09.2023, про що зазначено в протоколі судового засіданні від 06.09.2023.

В судове засідання 27.09.2023 з`явилися представники позивача і відповідача, здійснювалася фіксація судового процесу програмно-апаратним комплексом «Акорд».

В судовому засіданні 27.09.2023 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Треті особи 1 і 2 в судове засідання 27.09.2023 не з`явилися. 27.09.2023 на електронну пошту господарського суду Запорізької області з підтвердженим КЕМ від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» надійшло клопотання (вх.. № 20538/08-08/23 від 27.09.2023), яким третя особа 1 просить суд провести судове засіданні 27.09.2023 у справі № 908/1493/23 без участі в судовому засіданні уповноваженої особи ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ».

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ ЕНЕРГІЯ» про поважність причин неявки в судове засідання 27.09.2023 свого уповноваженого представника суд завчасно не повідомило, письмових пояснень по суті спору суду не надало.

Розглянувши клопотання третьої особи 1 на стороні відповідача про розгляд справи без участі його представника, дослідивши матеріали справи № 908/1493/23, суд вважає, що подане клопотання не суперечить правам та охоронюваним законом інтересам третьої особи 1, не порушує прав інших учасників судового процесу, а тому підлягає задоволенню судом.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вирішив за можливе розглядати справу по суті в судовому засіданні 27.09.2023 за відсутністю третіх осіб 1 і 2 на стороні відповідача, оскільки їх неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст. 16, 96, 188, 525, 526, 599, 610, 612, 615, 627, 629 ЦК України, ст., ст. 178, 259, 320 ГК України. Позов мотивований наступними обставинами: протягом 2020-2021 років постачальниками природного газу позивачу були ТОВ «ЙЕ ЕНЕРГІЯ» на підставі договору постачання природного газу № 41АР167-314-20 від 13.02.2020 та ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» на підставі договору постачання природного газу № ГО 01/09/21-1 від 01.09.2021. Відповідно до зазначених договорів на постачання природного газу обсяг переданого газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем (позивачем) визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних вузлів комерційного обліку, визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ. При цьому, визначення обсягу поставленого природного газу здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ. 01.04.2018 позивач підписав заяву-приєднання № 42ВРZp6887-18 до умов договору розподілу природного газу, який є типовим та розміщений на офіційному сайті НКРЕКП та офіційному сайті відповідача, який є єдиним Оператором газорозподільної системи на території Запорізької області. Згідно п. 3.2 договору розподілу природного газу Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема, відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ. Між позивачем та відповідачем укладено договір на технічне обслуговування систем газопостачання № 32В690-5771-21 від 31.03.2021, умовами якого передбачено, що АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» кожного місяця виконує роботи по технічному обслуговуванню вузла обліку та елементів систем передачі даних. Як зазначає позивач, протягом 2021 року обсяг спожитого ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» природного газу обліковувався його власним лічильником газу «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792. 27.08.2021 на об`єкті позивача в процесі технічного обслуговування лічильника газу відбувся демонтаж належного позивачу лічильника «Курс-01» G160 А2 (з подальшою його відправкою на держповірку) та заміна його на лічильник газу іншого виду (як підмінний) - «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041, який належить відповідачу, про що свідчить Акт обстеження від 27.08.2021. Саме під час обліку споживання природного газу на об`єкті позивача за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приазовська, 114-В вищевказаним лічильником АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» позивачу нараховані в рази вищі обсяги споживання через програмні збої приладу при обчисленні обсягів (виникнення позаштатних ситуацій). Після демонтажу належного АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» лічильника газу 17.09.2021 та встановлення належного позивачеві лічильника «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792 виникнення позаштатних ситуацій припинилося та облік газу почав здійснюватися в реальному форматі. Як стверджує позивач, внаслідок некоректної роботи підмінного лічильника газу «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041 позивачу помилково нарахований фактично неспожитий ним обсяг газу в серпні 2021 року в обсязі 11240,36 м.куб. та в вересні 2021 року в обсязі 13474,45 м.куб. В подальшому це зумовило виставлення актів АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на значно більший обсяг газу ніж було реально спожито позивачем і тепер у судовому порядку такі акти оскаржуються позивачем, а Постачальники (треті особи у цій справі) намагаються необґрунтовано стягнути з позивача понад 500000,00 грн. в судовому порядку. Позивач звертався до відповідача щодо вирішення питання про корегування (перерахунок) розподіленого (спожитого) об`єму природного газу за серпень і вересень 2021 року. Проте відповідачем такі звернення залишені без належного реагування. У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що у спірних правовідносинах відповідач відповідно до пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ зобов`язаний здійснити перерахунок спожитого у серпні - вересні 2021 року обсягу природного газу ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» та внести відповідні зміни до акту приймання-передачі природного газу № ЗП 00040968 від 31.08.2021 та акту приймання-передачі природного газу № ЗП00042554 від 30.09.2021 в частині обсягу всього спожитого газу за період серпень - вересень 2021 року. З огляду на викладене, позивач просить суд позов задовольнити повністю. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Письмовий відзив на позовну заяву, поданий АТ «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ», судом до розгляду не прийнятий, як такий що поданий без поважних причин з пропуском строку, визначеного в ухвалі суду по справі від 08.05.2023. Проте, в усних поясненнях представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з наступних обставин. Відповідно до проектної документації до договору розподілу природного газу на газообладнанні позивача дозволено використовувати вузол обліку газу (лічильник з коректором) марки і типорозміру «Курс-01» А G100. Як вбачається з матеріалів позовної заяви та зазначається самим позивачем ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» використовувався лічильник газу «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792. 27.08.2021 на об`єкті позивача в процесі технічного обслуговування лічильника газу відбувся демонтаж належного позивачу лічильника «Курс-01» G160 А2 та заміна його на лічильник газу іншого виду (як підмінний) - «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041, тобто такий, який передбачено проектною документацією. Нарахування плати за спожитий позивачем протягом спірного періоду серпень - вересень 2021 року природний газ здійснено на підставі звітів позивача за серпень і вересень 2021 року за фактично спожитими обсягами природного газу, що відобразив коректор лічильника газу. Твердження позивача про виникнення при обліку газу в серпні і вересні 2021 року лічильником «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041 позаштатних ситуацій є безпідставним та необґрунтованим, оскільки позаштатна ситуація не завжди свідчить про помилки обліку. В даному випадку така ситуація виникла через пропускну здатність лічильника і коректора. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити.

ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» в письмових пояснення зазначила, що ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» було постачальником природного газу для ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» в період з 04.09.2021 по 30.09.2021 на підставі укладеного між ними договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № ГО 01/09/21-1 від 01.09.2021. За результатами постачання природного газу позивачу у вересні 2021 року останнім не було надано ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» копії акту про розподіл природного газу, підписаного між ним та АТ «ЗАПОРІЖГАЗ». Керуючись положеннями договору постачання газу та Правилами постачання, ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» використала дані Інформаційної платформи Оператора ГТС про щодобовий обсяг споживання газу позивачем у розрахунковому періоді, яка ідентифікує всіх учасників відносин на ринку природного газу за унікальним ЕІС кодом. Відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС місячне споживання газу позивачем з ресурсу ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» склало 36 492,41 тис.куб.м. Відповідно до норм спеціальних нормативних актів, що регулюють постачання та доставку газу кінцевому споживачу, за результатами місяця постачання газу - вересня 2021 року - ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» було зобов`язано контролювати прилади обліку газу та вчасно передавати покази АТ «ЗАПОРІЖГАЗ», а після завершення місяця постачання - узгодити із АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» та ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» обсяги фактично прийнятого газу шляхом підписання актів приймання-передачі природного газу. Акт приймання-передачі природного газу № ТЕК00000087 від 30.09.2021 за договором постачання був підписаний між ТОВ «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» без заперечень з боку позивача щодо обсягу і вартості газу та послуг його транспортування. Крім того, в матеріалах справи міститься акт приймання-передачі природного газу № ЗП00042554 від 30.09.2021 про обсяг розподіленого газу, який був підписаний ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» з АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» також без зауважень. Таким чином, третя особа 1 вважає, що позивач мав достатній обсяг прав та механізмів, наданих чинним законодавством, для врегулювання заперечень щодо обсягу спожитого газу при оформленні первинних документів після завершення місяця постачання. З огляду на підписані позивачем акти приймання-передачі, обсяг природного газу, отриманого у вересні 2021 року, ним був погоджений повністю. Позивач не вчинив жодної дії, спрямованої на судове оскарження, на його думку, некоректно нарахованих обсягів газу. Подання позову у даній справі є, на думку третьої особи 1, способом уникнути відповідальності за порушення господарського обов`язку сплатити кошти за фактично отриманий природний газ.

ТОВ «ЙЕ ЕНЕРГІЯ» письмових пояснень по суті спору суду не надала.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

З матеріалів справи судом встановлено, що протягом 2020-2021 років постачальниками природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД» (позивачу у справі) були Товариство з обмеженою відповідальністю «ЙЕ ЕНЕРГІЯ» (третя особа 2 у справі) на підставі договору постачання природного газу № 41АР167-314-20 від 13.02.2020 та Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ» (третя особа 1 у справі) на підставі договору постачання природного газу № ГО 01/09/21-1 від 01.09.2021.

Відповідно до зазначених договорів на постачання природного газу обсяг переданого газу за розрахунковий період, що підлягає оплаті Споживачем (позивачем) визначається на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних вузлів комерційного обліку, визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.

При цьому, як узгоджено в договорах на постачання природного газу, визначення обсягу поставленого природного газу здійснюється в наступному порядку: за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати Постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Правовідносини між Споживачами та Газорозподільною організацією унормовані Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № VIII, Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС, затвердженим постановою НКРЕП № 2494 від 30.09.2015, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 від 06.11.205, постановою НКРЕП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу».

Згідно п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - це господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Так, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» (відповідач у справі) є Оператором газорозподільних мереж, який здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на території Запорізької області відповідно до Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201.

Згідно п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Умовами п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у т.ч. побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. (п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС)

Типовий договір розподілу природного газу затверджено постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України.

Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як з`ясовано судом в ході судового вирішення спору, 01.04.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД» (Споживач) приєдналося до умов Типового договору розподілу природного газу, текст якого затверджений Постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 та є загальнодоступним, шляхом підписання заяви-приєднання № 42ВРZp6887-18.

Відповідно до заяви-приєднання від 01.04.2018 № 42ВРZp6887-18 до системи газопостачання підключено газоспоживче обладнання згідно з додатками.

Отже, між АТ «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ» - Оператор ГРМ та ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД», як непобутовим Споживачем, укладено Договір розподілу природного газу шляхом підписання позивачем заяви-приєднання від 01.04.2018 за № 42ВРZp6887-18 до умов Типового договору розподілу природного газу (далі - Договір розподілу).

Згідно п. 3.2 Договору розподілу природного газу Споживач забезпечує належну експлуатацію власних газових мереж після межі балансової належності згідно з чинним законодавством, зокрема, відповідно до вимог Правил безпеки систем газопостачання, або укладає відповідний договір з будь-якою організацією, яка має право на виконання таких робіт, з урахуванням вимог Кодексу ГРМ.

Між позивачем та відповідачем укладено Договір на технічне обслуговування систем газопостачання № 32В690-5771-21 від 31.03.2021, умовами якого передбачено, що АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» кожного місяця виконує роботи по технічному обслуговуванню вузла обліку та елементів систем передачі даних.

Мотивуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що протягом 2021 року обсяг спожитого ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» природного газу обліковувався його власним лічильником газу «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792.

27.08.2021 на об`єкті позивача в процесі технічного обслуговування лічильника газу відбувся демонтаж належного позивачу лічильника «Курс-01» G160 А2 (з подальшою його відправкою на держповірку) та заміна його на лічильник газу іншого виду (як підмінний) - «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041, який належить відповідачу, про що свідчить Акт обстеження від 27.08.2021.

Саме під час обліку споживання природного газу на об`єкті позивача за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приазовська, 114-В вищевказаним лічильником АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041 позивачу нараховані в рази вищі обсяги споживання через програмні збої приладу при обчисленні обсягів (виникнення позаштатних ситуацій).

Після демонтажу належного АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» лічильника газу 17.09.2021 та встановлення належного позивачеві лічильника «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792 виникнення позаштатних ситуацій припинилося та облік газу почав здійснюватися в реальному форматі.

Як стверджує позивач, внаслідок некоректної роботи підмінного лічильника газу «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041 позивачу помилково нарахований фактично неспожитий ним обсяг газу в серпні 2021 року в обсязі 11240,36 м.куб. та в вересні 2021 року в обсязі 13474,45 м.куб. В подальшому це зумовило виставлення актів АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» на значно більший обсяг газу ніж було реально спожито позивачем.

Позивач звертався до відповідача щодо вирішення питання про корегування (перерахунок) розподіленого (спожитого) об`єму природного газу за серпень і вересень 2021 року. Проте відповідачем такі звернення залишені без належного реагування.

У зв`язку із викладеним, позивач вважає, що у спірних правовідносинах відповідач відповідно до пункту 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ зобов`язаний здійснити перерахунок спожитого у серпні - вересні 2021 року обсягу природного газу ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» та внести відповідні зміни до акту приймання-передачі природного газу № ЗП 00040968 від 31.08.2021 та акту приймання-передачі природного газу № ЗП00042554 від 30.09.2021 в частині обсягу всього спожитого газу за період серпень - вересень 2021 року.

Розглянувши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши представлені сторонами письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог з заявлених підстав, виходячи з наступного.

Взаємовідносини Оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс ГРС,

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу. Порядок укладання договору розподілу природного газу визначений розділом VІ цього Кодексу.

Як передбачено пунктом 1 глави 1 розділу Кодексу ГРС комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБГ, Оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним Операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

У пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРС міститься визначення комерційного вузла обліку газу (комерційного ВОГ) - це вузол обліку природного газу, організований відповідно до вимог цього Кодексу для комерційного обліку природного газу при визначенні об`єму (обсягу) передачі та розподілу (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку.

Лічильник газу - засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку.

Коректор об`єму газу - сукупність засобів вимірювальної техніки, які вимірюють тиск і температуру газу, що протікає у вимірювальному трубопроводі, обчислюють об`єм газу за стандартних умов, перетворюючи вихідні сигнали від лічильника газу.

В статті 1 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» наведено визначення наступних термінів:

1) вузол обліку газу (ВОГ) - сукупність засобів вимірювальної техніки та допоміжних засобів, призначених для вимірювання, реєстрації результатів вимірювання та розрахунків об`єму природного газу, зведеного до стандартних умов, що складається з одного або кількох вимірювальних комплексів та / або: лічильника газу в комплекті з реєструвальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу в комплекті з показувальними приладами температури і тиску газу; лічильника газу, вимоги до якого встановлюються нормативно-правовими і нормативно-технічними документами;

2) комерційний (приладовий) облік природного газу - визначення за допомогою ВОГ обсягу споживання та / або реалізації природного газу, на підставі якого проводяться взаєморозрахунки між споживачами природного газу та суб`єктами господарювання, що здійснюють постачання природного газу.

Відповідно до абз. 1 п. 2 гл. 1 розділу ІХ Кодексу ГРМ порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється згідно з договором розподілу природного газу, укладеним між споживачем та Оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно з абзацом першим пункту 3 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГРС фактичний об`єм надходження природного газу до/з ГРМ (у тому числі по об`єктах споживачів) за певний період визначається в точках комерційного обліку (на межі балансової належності) на підставі даних комерційних вузлів обліку, встановлених в точках вимірювання, та інших регламентованих процедур у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору, що передбачено абзацом 1 пункту 1 глави 3 розділу ІХ Кодексу ГРС.

Згідно з положеннями глави 6 розділу Х Кодексу «Особливості приладового обліку природного газу» (порядок експлуатації комерційного вузла обліку) власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, що здійснює його експлуатацію на підставі відповідного договору з власником, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 цього розділу, та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Матеріалами справи доведено та сторонами не оспорюється факт, що між позивачем та відповідачем укладений Договір розподілу природного газу шляхом підписання позивачем заяви-приєднання від 01.04.2018 за № 42ВРZp6887-18 до умов Типового договору розподілу природного газу.

З наявного в матеріалах справи Акту № 56ХО00010QRDХ00N від 19.04.2018 розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та Споживачем, який підписаний представниками позивача і відповідача та скріплений печатками підприємств, вбачається, що на газоприймальному обладнанні позивача передбачено встановлення ВОГ Курс 01А G100.

Отже, відповідно до проектної документації до Договору розподілу природного газу на газообладнанні позивача дозволено використовувати вузол обліку газу (лічильник з коректором) марки і типорозміру: «Курс-01» А G100.

Проте, судом встановлено та позивачем не заперечується, що протягом 2021 року обсяг спожитого ТОВ «АЗОВ ІНТРЕЙД» природного газу обліковувався його власним лічильником газу «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792.

Засоби вимірювальної техніки, які є складовими комерційного ВОГ, підлягають періодичній повірці відповідно до вимог чинного законодавства та з урахуванням вимог глав 7 та 8 розділу Х Кодексу ГРС «Особливості приладового обліку природного газу».

27.08.2021 на об`єкті позивача в процесі технічного обслуговування лічильника газу відбувся демонтаж належного позивачу лічильника «Курс-01» G160 А2 (з подальшою його відправкою на держповірку) та заміна його на лічильник газу іншого виду (як підмінний) - «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041, який належить відповідачу, про що свідчить Акт обстеження від 27.08.2021.

17.09.2021 здійснено демонтаж належного АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» лічильника газу та встановлено належний позивачеві лічильник «Курс-01» G160 А2 зав. № 9792, що підтверджується Актом обстеження від 17.09.2021.

Позивач вважає, що саме під час обліку споживання природного газу на об`єкті позивача за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Приазовська, 114-В вищевказаним лічильником АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» «Курс-01» G100 А3 зав. № 14041 позивачу помилково нарахований фактично неспожитий ним обсяг газу в серпні 2021 року в обсязі 11240,36 м.куб. та в вересні 2021 року в обсязі 13474,45 м.куб., що сталося внаслідок програмних збоїв приладу при обчисленні обсягів (виникнення позаштатних ситуацій).

В абз. 2 п. 6 гл. 6 розділу Х Кодексу ГРМ встановлено, що позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає:

1) витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо;

2) відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу;

3) наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ;

4) індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення;

5) забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів;

6) інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

Отже, виходячи з вищенаведених приписів чинного законодавства, позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), що виникає, зокрема в результаті пошкодження лічильника, несправності лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановленої за результатами позачергової або експертної повірки.

Відповідно до п. 4 гл. 1 розділу I Кодексу ГРМ номінальна потужність газового обладнання - це сумарна об`ємна витрата (споживання) природного газу всього встановленого газового обладнання/устаткування, яка згідно з паспортними даними відповідає номінальному режиму роботи цього обладнання/устаткування.

Відповідно до наданих суду АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» пояснень у спірних правовідносинах ситуація із некоректним, на думку позивача, обліком газу у період серпень - вересень 2021 року виникла через пропускну здатність лічильника і коректора, які є різними у лічильників «Курс-01» G160 А2 та «Курс-01» G100 А3.

Зокрема, відповідно до технічних вимог коректор приєднано до лічильника дротом (імпульсний вихід), по якому від лічильника до коректора передаються імпульси при проходженні газу через лічильник. Якщо витрата газу через лічильник перевищує максимальну витрату газу вказану у паспорті на лічильник (тобто кількість імпульсів за проміжок часу при перерахунку у витрату перевищує максимальну витрату лічильника) коректор фіксує позаштатну ситуацію Qmах. І навпаки, якщо витрата газу через лічильник менша за мінімальну витрату лічильника газу - фіксується позаштатна ситуація Qmіn. При цьому, при витраті газу менше Qmіn коректор дораховує до Qmіn якщо в меню коректора включено прапор «О

Таким чином, в даній конкретній ситуації, виходячи із пропускної здатності підмінного лічильника «Курс-01» G100 А3 і коректора облік споживання природного газу у спірний період здійснювалося за позначками донарахованими до Qmах.

З огляду на викладене, відповідач наполягає на тому, що при обчисленні об`ємів природного газу позивачу враховано первісні вихідні дані звіту знятого з коректору за серпень та вересень 2021 року та акти наданих послуг за цей період і позаштатні ситуації в роботі лічильника газу в даному випадку не мають місце.

Мотивуючи вимогу про зобов`язання АТ «ЗАПОРІЖГАЗ» здійснити перерахунок спожитого у серпні - вересні 2021 року обсягу природного газу Товариством з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД» та внести відповідні зміни до актів приймання-передачі природного газу за серпень і вересень 2021 року позивач посилається на пункт 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Згідно з пунктом 3 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належить:

1) пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно;

2) фіксація коректором чи обчислювачем об`єму газу даних щодо збоїв в роботі комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно;

3) виявлення помилок в конфігурації даних обчислювача об`єму газу, що були введені при його первинному програмуванні, чи в протоколі параметризації (діаметр газопроводу звужуючого пристрою, кількість імпульсів, параметрів ФХП тощо), внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно;

4) перевищення діапазону обчислення вузла обліку тощо.

Абзацом першим пункту 1 глави 1 розділу XІ Кодексу ГРС визначено, що норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованої діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах IX - X цього Кодексу.

З огляду на норми чинного законодавства та встановлені судом фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, існування тих ситуацій, які дають підстави для здійснення споживачу перерахунку розподіленого (спожитого) об`єму природного газу на підставі пункт 3 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРМ.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.

На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що позивачем не доведено у встановлений законом спосіб обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 статті 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 статі 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Суд визнає позовні вимоги недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування заявлених ним вимог, не знайшли свого підтвердження за встановлених судом обставин, що склались між сторонами.

Заперечення відповідача на заявлені позовні вимоги враховані судом при вирішенні даного спору.

Враховуючи вище наведене, в задоволенні позову відмовляється повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД», м. Бердянськ Запорізької області до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «ЗАПОРІЖГАЗ», м. Запоріжжя про зобов`язання здійснити перерахунок спожитого у серпні - вересні 2021 року обсягу природного газу Товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВ ІНТРЕЙД» та внести відповідні зміни до акту приймання-передачі природного газу № ЗП 00040968 від 31.08.2021 та акту приймання-передачі природного газу № ЗП00042554 від 30.09.2021 в частині обсягу всього спожитого газу за період серпень 2021 року та за період вересень 2021 року відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 20» жовтня 2023 р.

Суддя Н.Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.