РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.10.2023Справа № 910/12610/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна"

до фізичної-особи підприємця Яроша Віталія Валерійовича

про стягнення 78 062,45 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної-особи підприємця Яроша Віталія Валерійовича про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором суборенди №37/18 від 08.06.2018 у розмірі 78 062,45 грн, яка складається з 69 070,45 грн - інфляційних втрат та 8 992,00 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 11.08.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адреси місцезнаходження сторін.

Поштове відправлення з ухвалою про відкриття провадження, яке направлялося на адресу місцезнаходження відповідача, повернулося на адресу суду, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018 між ФОП Ярошем В.В. (суборендодавець) та ТОВ "Софарма Україна" (суборендар) був укладений договір суборенди №37/18, за умовами якого суборендодавець передає, а суборендар приймає у тимчасове користування нежитлове приміщення 300 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 1, для розміщення офісних приміщень (розділ 1).

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору розмір орендної плати на місяць складає 196 125,00 грн без ПДВ, що еквівалентно 7 500 дол. США (за офіційним курсом НБУ 26,15 грн. за 1 дол. США станом на 06.06.2018). Плата встановлена з розрахунку 25 доларів США за 1 кв.м. Винагорода за адміністрування та обслуговування орендованого об`єкту суборенди складає 5,25%, що є еквівалентом 394 дол. США від суми орендної плати та є невід`ємною частиною орендної плати. Сума фіксованої щомісячної орендної плати разом з винагородою складає 7 894 в еквіваленті доларів США. У день підписання акта прийому-передачі суборендар повинен сплатити одноразово суму коштів у розмірі 206 428,10 грн, що є гарантійним платежем, у рахунок належних з нього платежів, яка повертається суборендарю протягом 5 робочих днів з дати підписання акта прийому-передачі об`єкту оренди суборендарю, або не повертається у разі порушення суборендарем своїх зобов`язань та на умовах, визначених цим договором. Сума орендної плати та гарантійного платежу вноситься суборендарем на рахунок суборендодавця в гривнях України та визначається в еквіваленті 15 788 дол. США згідно встановленого НБУ курсу долара до гривні на останній робочий день місяця, попереднього за розрахунковим.

Передача об`єкта суборенди здійснюється уповноваженими представниками сторін в строк з 01.10.2018 по 31.10.2018 включно за умови своєчасного виконання суборендарем зобов`язань, встановлених п. 4.3 договору (п. 5.1 договору), що оформляється актом прийому-передачі об`єкта суборенди (п. 5.2 договору). Повернення об`єкта суборенди після закінчення строку суборенди оформляється актом прийому-передачі об`єкта суборенди, що складається і підписується представниками сторін в день закінчення строку суборенди, за умови виконання суборендарем умов п. 5.6 - 5.8 цього договору щодо стану об`єкта оренди (п. 5.5 договору).

Договір є укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 01.10.2021 (п. 3.1 договору).

Відповідно до умов договору суборенди ФОП Ярош В.В. передав у користування ТОВ "Софарма Україна" приміщення 300 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 1.

У свою чергу, позивач сплатив на користь позивача гарантійний платіж за суборенду нежитлового приміщення у сумі 206 428,10 грн, а також винагороду за адміністрування та обслуговування орендованого приміщення у сумі 10 837,48 грн, що разом склало 217 265,58 грн. Зазначені обставини підтверджуються копією платіжного доручення №4891 від 23.10.2018, наявною в матеріалах справи.

У подальшому, у зв`язку з припиненням дії договору 01.10.2021, на вимогу суборендаря та за відсутності у нього наміру продовжувати договір суборенди, 10.09.2021 комісією у складі ФОП Яроша В.В. (суборендодавець), представника ТОВ "Софарма Україна" (суборендар) Кучер О.В., за участю представника ТОВ "МЛК" (орендодавець за основним договором оренди) Павлової В.В. та працівника технагляду Змієвець С. М. був складений акт огляду нежитлового приміщення, що є об`єктом договору суборенди № 37/18Я від 08.06.2018. У вказаному акті комісія зазначила, що в результаті обстеження були виявлені недоліки, які зафіксовані на відео трьома сторонами та які є підставою для визначення вартості ремонтних робіт в приміщеннях по вул. Прирічна, 9.

30.09.2021 ТОВ "Софарма Україна" передало (повернуло) суборендодавцю орендоване приміщення 300 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Прирічна, 9, зона 1, по акту приймання-передачі, підписаному сторонами того ж дня.

06.10.2021, у зв`язку із закінченням дії договору суборенди та поверненням орендованого майна, ТОВ "Софарма Україна" звернулось до ФОП Яроша В. В. з вимогою, у якій просило повернути гарантійний платіж у сумі 217 265,58 грн.

У зв`язку із неповерненням відповідачем позивачу гарантійного платежу за договором, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача на користь позивача гарантійного платежу в сумі 217 265,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023, у справі №910/19577/21, позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з ФОП Яроша Віталія Валерійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" гарантійний платіж у сумі 206 428,10 грн та судовий збір у сумі 3 096,42 грн.

Гарантійний платіж було сплачено відповідачем 20.03.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем допущено неналежне виконання грошових зобов`язань щодо повернення гарантійного платежу, у зв`язку із чим на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані інфляційні втрати та 3% річних за період з 06.10.2021 по 19.03.2023.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до норм статей 598 - 609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов`язання. У той же час, приписи статті 625 Цивільного кодексу України не заперечують звернення кредитора з вимогою про стягнення з боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, суми інфляційних та процентів річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання, зокрема, за період після прийняття судом відповідного рішення.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2022, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023, у справі №910/19577/21 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача суму гарантійного внеску.

Означеним рішенням встановлено, що зважаючи на положення чинного законодавства та умови договору суборенди, за відсутності встановлених порушень господарського зобов`язання з боку ТОВ "Софарма Україна" в частині неналежної сплати орендних платежів чи завдання суборендарем збитків суборендодавцю, позивач має право вимагати від ФОП Яроша В.В. повернення гарантійного платежу.

Відповідно до п. 4.9 укладеного сторонами договору у випадку, якщо у суборендаря не виникло зобов`язань зі сплати неустойки та/або відшкодування збитків, а також заборгованості суборендаря перед суборендодавцем у зв`язку з цим договором, що не були оплачені, то сума гарантійного платежу, сплачена в порядку, передбаченому договором порядку, повертається суборендарю протягом 5-х робочих днів з дати підписання акту прийому-передачі об`єкту оренди.

Як вбачається із матеріалів справи, акт прийому-передачі об`єкту оренди підписаний сторонами 30.09.2021.

Із означеного слідує, що суборендодавець зобов`язаний був повернути гарантійний платіж у строк - до 07.10.2021 включно.

Як вбачається із копії платіжного документа, відповідачем здійснено перерахування гарантійного внеску на рахунок позивача 20.03.2023.

Відтак, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з повернення гарантійного платежу у розмірі 206 428,10 грн у період з 08.10.2021 по 19.03.2023.

Частиною 1 статті 625 Цивільного Кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, частиною другою статті 625 Цивільного Кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми за користування коштами.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунок виконаний невірно, оскільки позивачем неправильно визначено початок періоду прострочки та розраховано виходячи із 5-денного строку повернення гарантійного внеску, тоді як у договорі передбачено строк для повернення гарантійного внеску - 5 робочих днів.

Судом здійснено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за загальний період з 08.10.2021 по 19.03.2023 та встановлено, що розмір інфляційних втрат складає 69 070,45 грн (у межах заявленого позивачем розміру) та розмір 3% річних складає 8 958,41 грн.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум не надав.

При цьому, судом враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17, де зазначено, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищенаведені норми, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Яроша Віталія Валерійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Софарма Україна" (04205, м. Київ, пр. Оболонський, буд. 26, код ЄДРПОУ - 38323318) 69 070 (шістдесят дев`ять тисяч сімдесят) грн 45 коп. - інфляційних втрат, 8 958 (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім) грн 41 коп. - 3% річних та 2 682 (дві тисячі шістсот вісімдесят дві) грн 85 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна