ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/1432/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С.В. - головуючий, Кібенко О.Р., Кролевець О.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс" (перейменоване з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал")

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 (головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.) та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2023 (суддя Маринченко Я.В.) за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс") на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі №910/1432/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (перейменоване в Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс")

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 71 385,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст обставин справи

1.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал" (далі - ТОВ "ФК "Морган Кепітал") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця") про стягнення 71 385,94 грн.

1.2.Господарський суд міста Києва рішенням від 26.04.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 у справі №910/1432/21, позов задовольнив частково. Стягнув з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "ФК "Морган Кепітал" 9 028,57 грн 3% річних, 18 693,04 грн втрат від інфляції та 881,52 грн судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовив.

1.3.19.05.2021 на виконання вказаного рішення Господарський суд міста Києва видав відповідний наказ.

1.4.ТОВ "ФК "Морган Кепітал" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якій просило:

- визнати неправомірною бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21;

- зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом вжиття всіх необхідних заходів примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/1432/21 від 19.05.2021, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" та Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

1.5.В обґрунтування скарги позивач посилається на неправомірну бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вжиття заходів з примусового виконання рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21.

1.6.Скаржник стверджує, що оскільки сплив шестимісячний строк з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, рішення суду у цій справі повинно виконуватися відповідно до частин другої та третьої статті 2 та 3 статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

1.7.Господарський суд міста Києва ухвалою від 17.03.2023 у справі №910/1432/21, яку Північний апеляційний господарський суд залишив без змін постановою від 05.07.2023, скаргу ТОВ "ФК "Морган Кепітал" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишив без розгляду.

1.8.Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що ТОВ "ФК "Морган Кепітал" подало скаргу поза встановленим процесуальним строком та без клопотання про поновлення такого строку.

2. Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування. Доводи інших сторін

2.1.Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс" (перейменоване з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Морган Кепітал") (далі - ТОВ "ФК "Оболонь Інвест Плюс") звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2023 у справі №910/1432/21 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2.2.Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає те, що судами попередніх інстанцій прийняті рішення з порушенням норм процесуального права, а саме статті 341 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) та статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", та не відповідають висновкам щодо застосування норм права, викладеним в постановах Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №2-2862/11, від 23.10.2019 у справі №127/2-2177/2005, від 08.07.2020 у справі №589/6044/13, від 22.12.2021 у справі №760/19348/20

2.3.Доводи скаржника зводяться до того, що невчинення державним виконавцем дій, передбачених статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", являє собою бездіяльність - триваюче правопорушення, яке може бути оскаржене упродовж усього строку тривання відповідного правопорушення, а не лише в 10-денний строк після закінчення шестимісячного строку з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, як про це хибно зазначили суди першої та апеляційної інстанцій.

2.4.При цьому, скаржник вважає безпідставним: (1) врахування судом апеляційної інстанції подання позивачем скарги на бездіяльність державного виконавця, що полягала у зупиненні вчинення виконавчих дій у зв`язку з введенням мораторію у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу у цій справі та не стосувалась бездіяльності державного виконавця щодо невчинення дій, передбачених статтею 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; (2) посилання апеляційного суду на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №920/149/18, в якій Суд виснував щодо оскарження рішень та дій у виконавчому провадженні, а не бездіяльності державного виконавця.

2.5.АТ "Українська залізниця" подало відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

2.6.Відповідач звертає увагу на обставини, які унеможливлювали виконання судового рішення у цій справі, яке прийняте за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця", а саме наявність встановленого Законом України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" мораторію на звернення стягнення на активи АТ "Українська залізниця" за зобов`язаннями підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене на території проведення антитерористичної операції, та який також передбачений в нормах Законів України "Про виконавче провадження" та "Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розташоване на території проведення антитерористичної операції" (роздруківка додається), імперативні норми яких є пріоритетним у правовідносинах за зобов`язаннями ДП "Донецька залізниця".

2.7.Посилаючись на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 07.09.2022 у справі №910/22858/17, відповідач стверджує, що дії державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження ВП 65643200 є правомірними та такими, що вчиненні у відповідності до вимог чинного законодавства.

2.8.Відповідач вважає правильними та обґрунтованими висновки судів попередніх інстанції стосовно подання позивачем скарги із пропуском встановленого частиною першою статті 341 ГПК строку.

3.Позиція Верховного Суду

3.1.Об`єктом касаційного оскарження у цій справі є ухвала суду першої інстанції про залишення скарги позивача на бездіяльність державного виконавця без розгляду, яка залишена без змін постановою апеляційного суду.

3.2.За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

3.3.Відповідно до частини першої статті 18 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

3.4.Стаття 326 ГПК визначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

3.5.Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 327 ГПК).

3.6.Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

3.7.Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

3.8.Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

3.9.Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" до виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

3.10.Частинами другою, третьою статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" визначено, що у разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

3.11.Як встановили суди попередніх інстанцій, 03.06.2021, на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у цій справі №910/1432/21, заступник начальника відділу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Любов Іванівна винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №65643200.

3.12.Постановою державного виконавця ВП №65643200 від 15.06.2021 на підставі пункту 11 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання до закінчення дії мораторію.

3.13.Вважаючи тривале невиконання рішення суду (понад 18 місяців) як неправомірну бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо вжиття заходів з примусового виконання рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21, скаржник звернувся до суду з відповідною скаргою.

3.14.Залишаючи скаргу позивача без розгляду, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з того, що з урахуванням положень статті 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" скаржник про порушення своїх прав повинен був дізнатися по спливу шестимісячного строку після відкриття виконавчого провадження та десятиденного строку на вчинення державним виконавцем дій, відповідно до вказаного Закону, а саме 14.12.2021 (включно), проте з відповідною скаргою звернувся до суду лише 09.03.2023 (згідно з поштовим календарним штемпелем), тобто поза встановленого пунктом а) частини першої статті 341 ГПК строку.

3.15.Верховний Суд вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.

3.16.Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

3.17.Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

3.18.Частина перша статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

3.19.Згідно зі статтею 339 ГПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

3.20.Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій (частина перша статті 341 ГПК).

3.21.Положення наведених статей дають підстави для висновку, що до суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність, яка на відміну від дій, має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності.

3.22.Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням, обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Схожа за змістом правова позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 22.12. 2021 у справі №760/19348/20.

3.23.Тобто, оскільки триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого невчинення особою певних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж усього часу її перебігу, ухвала про залишення скарги на бездіяльність державного виконавця, яка триває, без розгляду з мотивів пропуску процесуального строку подання скарги є такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

3.24.Відтак, оскільки предметом скарги позивача є бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо невжиття заходів в примусовому виконанні рішення за наказом Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 у справі №910/1432/21, Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про те, що відповідна скарга позивача подана до суду поза межами встановленого пунктом а) частини першої статті 341 ГПК строку.

3.25.Суди попередніх інстанцій вказаного не врахували, а тому дійшли помилково висновку про залишення відповідної скарги без розгляду. Зокрема апеляційний суд залишив поза увагою наведені доводи скаржника (позивача) в цій частині, не надав їм жодної правової оцінки, чим додатково припустився порушення норм процесуального права.

4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

4.1.Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 236 ГПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

4.2.За змістом пункту 2 частини першої статті 308 ГПК суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

4.3.Згідно з частиною шостою статті 310 ГПК підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

4.4.Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвала суду першої інстанції про залишення скарги без розгляду та прийнята за наслідком її перегляду постанова суду апеляційної інстанцій скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду скарги на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

5.Розподіл судових витрат

5.1.Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс" задовольнити.

2.Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2023 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 17.03.2023 у справі №910/1432/21 скасувати.

3.Справу №910/1432/21 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Оболонь Інвест Плюс" на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) передати для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді О.Р. Кібенко

О.А. Кролевець