ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Справа № 915/1489/20(915/1103/23)

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Давченко Т.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

без виклику сторін,

справу № 915/1489/20(915/1103/23)

за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (; вул. Г.Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029; ел.пошта: )

до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (; вул. Галини Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029; ел.пошта: ; )

про стягнення в порядку регресу грошових коштів у сумі 78472,00 грн.

у межах справи 915/1489/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ()

розпорядник майна: арбітражний керуючий Юринець Арсен Володимирович (ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

в с т а н о в и в:

У провадженні Господарського суду Миколаївської області перебуває справа 915/1489/20 про банкрутство Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (далі - ДП «Миколаївоблавтодор»).

В межах справи про банкрутство Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (далі ? Служба) пред?явлено позовну заяву від 13.07.2023, сформованою в системі Електронний суд, в якій просить стягнути з ДП «Миколаївоблавтодор») в порядку регресу грошові кошти у загальній сумі 78472,00 грн. - сума сплаченого відшкодування, з посиланням на те, що Службою на виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 у справі № 910/17374/20 відшкодовано зазначену суму потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2017 на трасі Н-11 Дніпропетровськ - Миколаїв через неналежне утримання автомобільних доріг.

Крім того, позивач просить про стягнення грошових коштів на відшкодування судових витрат, зокрема, з оплати позовної заяви судовим збором.

Згідно протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2023 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1103/23 та на підставі ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено головуючим у справі суддю Давченко Т.М., у провадженні якої перебуває справа № 915/1489/20 про банкрутство відповідача - ДП «Миколаївоблавтодор».

За приписами ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Ухвалою суду від 03.07.2023 указану позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 915/1489/20 про банкрутство ДП «Миколаївоблавтодор» та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, присвоєно справі номер 915/1489/20(915/11103/23), також судом встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Ухвалу позивачу доставлено до Електронного кабінету, відповідачу надіслано на поштову адресу, зазначену у позові, яка є ідентичною адресі, зазначеній у ЄДРЮОФОП.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Відповідно до статей 9, 14, 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» на підставі поданих юридичною особою документів у Єдиному державному реєстрі зазначаються відомості про її місцезнаходження.

Тобто, офіційне місцезнаходження повідомляється юридичною особою для забезпечення комунікації та зв`язку із нею зацікавлених осіб, у тому числі контрагентів, органів державної влади тощо.

При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Поштове направлення ухвали суду від 03.07.2023, надіслане на адресу реєстрації відповідача, повернуто до суду поштовими відділеннями з відміткою від 02.08.2023 «адресат відсутній за вказаною адресою».

Разом із тим, з огляду на те, що при направленні ухвали суду було використано офіційний спосіб письмового повідомлення (за адресою реєстрації), при цьому суду не повідомлено про існування у відповідача іншої адреси для отримання поштової кореспонденції, cуд вважає, що ухвала направлена за належною адресою.

При цьому судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, згідно якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 26.04.2021 у справі № 916/335/18.

Суд зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу, яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала від 03.05.2023 була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень у відповідності до положень законодавства, і сторони мали можливість ознайомитися з її змістом.

У відповідності до ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ураховуючи викладене, та що відповідачем не повідомлено суду іншої адреси для надіслання кореспонденції, датою вручення ухвали від 03.07.2023 належить вважати 02.08.2023. Отже, з урахуванням ст. 165 ГПК України відповідач мав право подати відзив на позовну заяву у строк до 06.067.08.2023 включно.

Відповідач у вказаний строк правом подачі відзиву не скористався, жодних заяв чи клопотань суду не надав.

Заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідачем до суду не подавалось.

Ураховуючи викладене, та те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух", до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить компенсація витрат власникам транспортних засобів якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів, забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху, забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов, термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах.

Частиною 3 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух", водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Статтею 24 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про автомобільні дороги", орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає: за стан автомобільних доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування; якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування; відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Статтею 11 Закону України "Про автомобільні дороги" визначено, що основними обов`язками органу державного управління автомобільними дорогами загального користування є: розробка та реалізація заходів з безпеки дорожнього руху; забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів нормативними технічними характеристиками і навантаженнями; організація будівництва реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами і нормами.

Пунктом 11 Розділу ІІ постанови Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони» (з наступними змінами та доповненнями) власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

За умовами ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» забезпечення безпеки дорожнього руху полягає, зокрема, у здійсненні заходів для своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, що створюють загрозу безпеці дорожнього руху, а також відновлення безпечних умов для руху; позначенні місця виконання робіт, місця, де залишено на дорозі, вулиці, залізничному переїзді машини і механізми, будівельні матеріали тощо, відповідними дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, а в темний час доби і при тумані - сигнальними вогнями, передбаченими діючими нормами; виявленні аварійно-небезпечних ділянок та місця концентрації дорожньо-транспортних подій та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки.

Власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженим органом управління автомобільними дорогами є лише і виключно Державне агентство автомобільних доріг України та його органи управління на місцях, зокрема, Служба автомобільних доріг у Миколаївській області, яка повинна нести відповідальність за результатами ДТП. Вказане підтверджується положеннями Законів України «Про автомобільні дороги», «Про дорожній рух», Положенням про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, тощо.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (попередня назва Служба автомобільних доріг у Миколаївській області) є державною неприбутковою організацією, метою діяльності якої є, зокрема, забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення у Миколаївській області шляхом їх нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

До 31.03.2023 Служба діяла на підставі Положення про Службу автомобільних доріг у Миколаївській області, затвердженого Наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 29.07.2019 № 250.

Наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 року № Н-128 Службу автомобільних доріг у Миколаївській області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області та внесено зміни до Положення шляхом викладення його в новій редакції.

Основним предметом діяльності Служби є виконання функцій замовника робіт та послуг з будівництва, реконструкції, ремонтів та утримання автомобільних доріг, іншого державного майна за рахунок коштів державного бюджету України, місцевого бюджету всіх рівнів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг належить передача права на експлуатаційне утримання доріг іншим юридичним особам.

27.03.2017 між Службою (Замовником) та ДП «Миколаївоблавтодор» (підрядником) укладено договір № 1-Б (надалі за текстом - Договір), предметом якого є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення у межах Миколаївської області.

Відтак, між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (Підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати роботи за завданням другої сторони (Замовника), Замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до умов Договору та ст.9 Закону України «Про дорожній рух» вказаній дорожньо-експлуатаційні організації передано в експлуатаційне утримання визначені Додатком 2 до Договору автомобільні дороги загального користування державного значення, в тому числі і ділянку автомобільної дороги загального користування державного значення Н-11 Дніпропетровськ - Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 179+570 - км 329+335.

Відповідно до п.1.1 та п.1.2 Договору ДП «Миколаївоблавтодор» зобов`язалось на свій ризик власними та/або залученими силами і засобами надати послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Миколаївської області, у тому числі Н-11 Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 127+110 - км 266+875, відповідно, але не виключно до ДСТУ 273-94 «Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Вимоги безпеки дорожнього руху», ДСТУ Б В.2.3-12:2004 «Огородження дорожнє металеве бар`єрного типу. Загальні технічні умови», СОУ 42.1-5:2013 «Класифікація робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування» тощо.

Відповідно п.1.4 Договору ДП «Миколаївоблавтодор» прийняло від Служби в експлуатаційне утримання у тому числі дорожнє покриття автомобільної дороги загального користування державного значення Н-11 Дніпро - Миколаїв (через м. Кривий Ріг), км 179+570 - км 319+335.

Пунктом 1.5 Договору визначено, що на період дії Договору та протягом гарантійного строку експлуатації, ДП «Миколаївоблавтодор» відповідно до Закону України «Про дорожній рух» та норм Глави 82 Цивільного кодексу України, в повній мірі відповідає за належне утримання доріг, забезпечення умов безпеки руху і несе повну безумовну майнову та іншу юридичну відповідальність в частині відшкодування майнової (матеріальної) і нематеріальної (в т.ч. моральної) шкоди та компенсації витрат власникам транспортних засобів, іншим учасникам дорожнього руху якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з причини незадовільного експлуатаційного утримання, допущеного з вини ДП, а також забезпечує повне майнове відшкодування Службі у разі заподіяння збитків користувачами доріг, якщо такі збитки завдані з вини ДП.

Зважаючи на викладене, погодженням вищезазначених пункту Договору 1-Б в такій редакції ДП «Миколаївоблавтодор» взяло на себе зобов`язання по забезпеченню безпеки руху на прийнятих ним в експлуатаційне утримання автомобільних дорогах (в тому числі шляхом термінового усунення пошкоджень на автомобільних дорогах; своєчасного виявлення перешкод дорожньому руху та їх усуненню, а у разі неможливості - невідкладному позначенню дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами) та повну майнову відповідальність за компенсацію витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Згідно п п.1.8 Договору ДП «Миколаївоблавтодор» зобов`язане у разі виявлення надзвичайних або аварійних ситуацій на дорогах загального користування державного значення Миколаївської області негайно поставити до відома Службу і при його згоді приступити до виконання аварійних робіт (послуг). У всіх випадках, у разі виявлення на вищевказаних автомобільних дорогах будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, ДП «Миколаївоблавтодор» зобов`язане негайно встановити необхідні технічні засоби організації дорожнього руху відповідно до діючих нормативів та за письмовим рішенням Замовника ввести необхідні обмеження у русі.

Також до обов`язків ДП «Миколаївоблавтодор» за умовами договору 1-Б віднесено:

- забезпечити виконання робіт в порядку та строки, встановлені Договором (п.п.6.3.1 Договору);

- забезпечити надання послуг, якість яких відповідає умовам, установленим Договором та нормативними актами (п.п.6.3.2 Договору);

- виконувати роботи в порядку, встановленому Договором згідно з діючими нормативними документами, забезпечувати безперервний безпечний рух транспорту, цілісність дороги (абз.а п.п.6.3.3 Договору);

- якісно та своєчасно виконувати роботи відповідно до вимог нормативних актів, виконання яких є обов`язковим (абз.б п.п.6.3.3 Договору);

- інформувати Службу про всі випадки виявлення недоліків в експлуатаційному утриманні покриття автодоріг, які впливають на безпеку дорожнього руху та потребують першочергового усунення (абз.в п.п.6.3.3 Договору);

- у разі виникнення умов, що створюють загрозу безпеці руху транспортних засобів та пішоходів невідкладно з моменту отримання відповідного повідомлення або фактичного виявлення обставин, вживати заходи для відновлення безпечних умов для їх пересування, відповідно до вимог нормативних актів попередньо погодивши виконання видів послуг із представником Служби в межах фінансування, з подальшим наданням Службою відповідного завдання (листа) та/або акту дефектів до кінця поточного місяця (абз.д п.п.6.3.3 Договору).

За наслідки виконання Договору 1-Б ДП «Миколаївоблавтодор» несе відповідальність:

- у разі скоєння ДТП внаслідок неналежного виконання умов цього Договору з вини ДП «Миколаївоблавтодор» воно несе за це відповідальність та бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів пов`язаних з таким ДТП, розгляд справ у судових органах, відшкодування завданих збитків та інших витрат, пов`язаних із врегулюванням таких спорів. Замовник з Підрядником ведуть облік ДТП, беруть участь у розслідуванні ДТП, в тому числі з матеріальними збитками, на автомобільній дорозі, що знаходиться на експлуатаційному утриманні у ДП «Миколаївоблавтодор» (абз.з п.п.6.3.3 Договору);

- незабезпечення безпеки руху згідно діючих нормативів при виконанні послуг, якщо ці порушення виникли з вини ДП «Миколаївоблавтодор» та/або призвели до дорожньо-транспортної пригоди; ненадання, несвоєчасне або неналежне надання послуг відповідно до планів-завдань Служби (п.п. 7.2.1 Договору 1-Б).

Згідно із п. 4.1. Стандартів організації України (СОУ 42.1-5:2013) експлуатаційне утримання - це комплекс заходів направлених на забезпечення споживчих властивостей автомобільних доріг, що безпосередньо відповідають інтересам користувачів та чинним нормам згідно із Законами України «Про автомобільні дороги», «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року 1036.

Роботи з експлуатаційного утримання автомобільних доріг і дорожніх споруд включають технічний нагляд за дорогою, дорожніми спорудами та смугою відводу для своєчасного виявлення та усунення дефектів, забезпечення роботи елементів дороги і споруд в різні періоди року, утримання їх в експлуатаційному стані згідно з ДСТУ 3587-97, зимове утримання згідно з П Г.1-218-118:2005, інженерно-технічні та аварійні роботи.

Згідно розділу 5 СОУ 42.1-5:2013 одним із видів робіт з експлуатаційного утримання є ліквідація пошкоджень, руйнувань та деформацій покриття доріг (ямковість, просадки, здиблення тощо).

Крім цього, в пункті 11 Розділу ІІ Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 198, власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Так, Відповідач, як уповноважений орган, зобов`язаний був постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

05.10.2017 громадянин ОСОБА_1 на власному автомобілі Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , (далі - Транспортний засіб) рухаючись по автомобільній дорозі загального користування державного значення Н-11 Дніпропетровськ-Миколаїв наїхав на вибоїну, внаслідок чого Транспортному засобу було завдано механічних ушкоджень.

Транспортний засіб був застрахованим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту 078а7юб від 20.02.2017.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 у справі 910/17374/20 позов задоволено частково, стягнуто зі Служби на користь Страховика 76370,24 грн. виплаченого ОСОБА_1 страхового відшкодування та 2102,00 грн. судового збору, загалом 78472,24 грн.

Постановою Південно-Західного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 залишено без змін рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 у справі 910/17374/20.

При цьому, відповідно до указаних судових рішень причиною вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано саме неналежне дорожнє покриття на даній ділянці дороги, що виникло внаслідок неналежного утримання автомобільних доріг.

Судами зазначено, що в результаті дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 05.10.2017, працівниками Управління патрульної поліції складено акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі. Наведений акт містить наступну інформацію:

- експлуатаційний стан обстеженої ділянки не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожного руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди»

- розмір вибоїни, що стала причиною ДТП, становить ширина - 1,6 м, довжина - 4,6 м, висота - 0,115 м.;

- наплив становить ширина - 0, 6 м, довжина - 6, 2 м, висота - 0, 3 м.;

- огородження проведення дорожніх робіт - відсутнє.

Відповідно до розділу 3 ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди" автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

У всіх випадках у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог цього стандарту, а також на період проведення дорожніх робіт повинні негайно встановлюватися технічні засоби організації дорожнього руху та вводитися обмеження швидкості.

Покриття проїзної частини не повинно мати осідань, вибоїн, напливів чи інших деформацій, що утруднюють рух транспортних засобів.

Гранично допустимі пошкодження площі покриття, окремих вибоїн не має перевищувати 6 см (для вулиць та доріг населених пунктів цей показник ще менший - 4 см).

Враховуючи викладене, суди констатували, що автомобільна дорога Н-11 Дніпр-Миколаїв (через м. Кривий Ріг), 2 км 700 м, неподалік від повороту на с. Привільне, на якій сталася дорожньо - транспортна пригода, не відповідає вимогам ДСТУ 3587-97 "Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці і залізничні переїзди", у зв`язку з чим, з урахуванням приписів ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» та ст. 32 «Про автомобільні дороги», наявні правові підстави для відшкодування збитків особі, яка їх зазнала.

Відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, факти, встановлені у зазначених судових рішеннях, є преюдиційними в силу положень ст. 75 ГПК України під час вирішення даного спору.

На виконання вищезазначеного рішення суду, 28.12.2022 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області проведено безспірне списання коштів з рахунку Служби UA0014128 у загальному розмірі 78472,24 грн., що підтверджується платіжним дорученням 1 від 23.12.2022.

Приписами ч. 1 ст. 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як вбачається з даної норми закону, право регресу, під яким розуміється право особи, що відшкодувала шкоду, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого завдано шкоди, може бути застосовано у випадках, коли особа завдавача шкоди та особа, яка несе відповідальність за завдану шкоду, не співпадають.

З системного аналізу досліджених судом обставин, проведеного на підставі наявних доказів, вбачається, що причиною вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.10.2009 на автомобільній дорозі Н-11 Дніпро-Миколаїв було неналежний стан дорожнього покриття на даній ділянці дороги, а саме - вибоїни, напливи.

Таким чином, через невиконання Відповідачем умов Договору підряду належним чином, а саме: здійснення поточного огляду доріг та у разі виявлення будь-яких відхилень від вимог стандартів, норм і правил, які діють у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху негайне встановлення необхідних технічних засобів організації дорожнього руху Підрядник несе матеріальну відповідальність за відшкодування збитків, заподіяних фізичним та юридичним особам при ДТП.

Враховуючи вищевикладені обставини, у Служби виникло право на стягнення з відповідача 78472,24 грн. (76370,24 грн. страхового відшкодування та 2102 грн. судових витрат) в порядку регресу.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги наявність рішення суду, яким встановлено причину ДТП, фактичне відшкодування потерпілій особі такої шкоди, суд розглянувши заявлені вимоги про стягнення 78472,24 грн шкоди в порядку регресу, дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Указаний позов оплачений судовим збором у розмірі 2147,20 грн. з урахуванням коефіцієнту пониження розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". Відтак, витрати позивача у зазначеній сумі належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Державного підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (; вул. Галини Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (; вул. Г.Петрової, 2-А, м. Миколаїв, 54029) 78472,24 грн. відшкодування в порядку регресу та 2147,20 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України..

Суддя Т.М. Давченко