УХВАЛА

м. Київ

30.10.2023Справа № 910/13976/23
Cуддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М. розглянувши зустрічну позовну заяву Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України"

про визнання недійсним договору

подану у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія"

до Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України"

про стягнення 1 453826,27 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.09.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" із вимогами до Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" про стягнення 1 453826,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №100/23/198 від 19.12.2022 в частині оплати наданих послуг у період з квітня 2023 року по липень 2023 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.09.2023 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04.10.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" про визнання недійсним договору про постачання електричної енергії №100/23/198 від 19.12.2022.

09.10.2023 Ухвалою Господарського суду міста Києва було залишено зустрічну позовну заяву без руху; Встановлено спосіб усунення її недоліків, а також строк для виконання вимог ухвали суду, а саме шляхом:

- подання документу, який підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі; надати докази його направлення відповідачу за зустрічним позовом;

- належних доказів відправки відповідачу доданих до позовної заяви документів, а саме: копію поштового конверту з інформацією про відстеження поштового відправлення№090, копію довіреності представника, копію свідоцтва КС№7741/10 від 19.04.19 (додатки до зустрічної позовної заяви під номерами 2,3, 4).

25.10.2023 від позивача за зустрічним позовом надійшла заява про усунення недоліків заяви.

Розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви, з урахуванням заяви від 25.10.2023 Господарський суд міста Києва повертає її з виходячи з наступного.

За приписами частин 4, 5 статті 180 Господарського процесуального кодексу України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною четвертою цієї статті, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Як вже було зазначено в ухвалі від 09.10.2023 про залишення зустрічної позовної заяви без руху, заявник не додержався вимог статей 164 та 172 Господарського процесуального кодексу України, а саме не надіслав відповідачу (за зустрічним позовом) усіх доданих до зустрічної позовної заяви документів та не сплатив судовий збір.

Подаючи заяву про усунення недоліків позивач за зустрічним позовом, надав докази надсилання копії поштового конверту з інформацією про відстеження поштового відправлення №090, копії довіреності представника, копії свідоцтва КС№7741/10 від 19.04.19 (додатки до зустрічної позовної заяви під номерами 2,3, 4) на адресу відповідача за зустрічним позовом.

Крім того, відповідачем за первісним позовом було подано клопотання про відстрочення сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн до ухвалення судового рішення.

Проте, воно не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

В наведеній нормі Закону встановлено чіткий обмежений перелік умов, за наявності яких суд має право, а не обов`язок, відстрочити або розстрочити сплату судового збору.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, що перебувають у такому фінансовому стані, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, проте позивач до переліку таких осіб не входить.

Оскільки позивач за зустрічним позовом -є юридичною особою, то у відповідності до статті 8 Закону України "Про судовий збір" суд не може відстрочити сплату судового збору.

При цьому статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, що свідчить про те, що позивачі під час подання позову є рівними та на них покладається обов`язок щодо сплати судового збору за розгляд у суді позовних заяв.

Відповідно до Господарського процесуального кодексу, Закону України "Про судовий збір" сплата судового збору за подання позовної заяви покладається на позивача і докази сплати судового збору він повинен надати разом з позовною заявою, що позивачем не зроблено.

При цьому, під час розгляду клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору суд також враховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 року у справі „Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, судом враховано, що судовий збір за подання зустрічної позовної заяви із однією немайновою вимогою про визнання договору недійсним становить 2684,00 грн, тобто 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки зазначені заявником підстави не підпадають під перелік умов, наведений в ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд не вбачає правових підстав для відстрочення сплати судового збору в даному випадку.

В ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України визначено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст.ст. 180, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про відстрочення сплати судового збору.

2. Зустрічну позовну заяву (з доданими до неї документами) Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" про визнання недійсним договору повернути заявникові без розгляду.

3. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя О.М. Спичак