ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2023 р. м. ХарківСправа № 922/3234/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.,

розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку спрощеного позовного провадження справу № 922/3234/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Острікової Катерини Михайлівни (код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до відповідача Фізичної особи-підприємця Мусієнка Владислава Станіславовича (код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 )

про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 01.02.2021 № 64 в розмірі 36557,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Острікова К.М. звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Мусієнка В.С. про стягнення з відповідача на користь позивача грошової заборгованості в розмірі 36557,00 грн, яка виникла у зв`язку з неоплатою за поставлений товар за договором поставки товару від 01.12.2021 № 64.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.07.2023 у справі № 922/3234/23 у зв`язку з тим, що позивачем не надано до позовної заяви договору поставки товару від 01.12.2021 № 64, порушення умов якого стало підставою для звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, було залишено без руху зазначену позовну заяву на підставі ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України та надано заявнику 10-денний строк з моменту отримання цієї ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: оригіналу або належним чином засвідченої копії договору поставки товару від 01.12.2021 № 64.

01.08.2023 за вх. № 20318 в межах встановленого судом строку від позивача - ФОП Острікової К.М. на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від 27.07.2023 № б/н, в якій позивач, посилається на те, що при складенні тексту позовної заяви були допущені технічні помилки, а саме: в тексті позовної заяви помилково зазначено дату укладення договору поставки товару № 64 - 01.12.2021 замість вірної дати 01.02.2021, тому позивач просить вважати правильною дату укладення спірного договору 01.02.2021.

Також позивачем до заяви про усунення недоліків додано позовну заяву в новій редакції від 27.07.2023 № б/н, згідно з якою позивач просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Мусієнка Владислава Станіславовича на користь Фізичної особи-підприємця Острікової Катерини Михайлівни суму грошової заборгованості в розмірі 36557,00 грн, яка виникла в зв`язку з неоплатою за оставлений товар за договором поставки товару від 01.02.2021 № 64; а також просить судові витрати покласти на відповідача та розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

За змістом позовної заяви в новій редакції від 27.07.2023 № б/н, позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки товару від 01.02.2021 № 64 щодо здійснення оплати за товар, поставлений протягом січня-лютого 2022 року за відповідними видатковими накладними на загальну суму 36557,00 грн. Також у позовній заяві в новій редакції позивач зазначає, що сума заборгованості по видатковим накладним, зазначеним в підписаному обома сторонами Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, на загальну суму 45619,00 грн, яка існувала у відповідача перед позивачем станом на 31.01.2022, була сплачена боржником.

Відповідно до ч. 9 ст. 32 ГПК України, невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач зі складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом.

Справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.13 ст. 32 ГПК України).

Згідно з Засадами використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Харківської області, після автоматизованого розподілу судових справ заміна головуючого судді у справі не допускається, крім вичерпного переліку випадків, встановлених Законом, Положенням та цими Засадами. У разі якщо в день слухання справи виявиться тимчасово неможливим виконання суддею, в провадженні якого перебуває справа, або який є головуючим у складі колегії суддів, обов`язків судді з причин: тимчасова непрацездатність, відрядження, відпустка, навчання тощо, повторний автоматичний розподіл судової справи не здійснюється.

У зв`язку з тим, що станом на момент надходження до суду заяви позивача про усунення недоліків позовної заяви від 27.07.2023 № б/н (вх. № 20318 від 01.08.2023) суддя Новікова Н.А. перебувала у відпустці, вказана заява про усунення недоліків була розглянута судом після виходу з відпустки.

Ухвалою суду від 28.08.2023 у справі № 922/3234/23, враховуючи, що позивачем у встановлений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, визначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, та зважаючи на те, що позовну заяву в новій редакції від 27.07.2023 № б/н подано до суду до відкриття провадження у справі і ця позовна заява відповідає вимогам чинного законодавства, судом було прийнято до розгляду вказану позовну заяву в новій редакції, відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою відповідно до викладених в ній уточнених позовних вимог, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено позивачу строк 5 днів з дня отримання відзиву для подання відповідачу відповіді на відзив та встановлено відповідачу строк 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення на відповідь на відзив.

Зазначена ухвала суду відповідно до вимог ст. 122 ГПК України була вчасно офіційно оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

В силу приписів ст. 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Копії ухвали суду від 28.08.2023 про відкриття провадження у справі № 922/3234/23, враховуючи, що позивач ФОП Острікова К.М. не має зареєстрованого особистого Електронного кабінету в системі «Електронний Суд», було направлено позивачу в паперовому вигляді на його поштову адресу листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та направлено відповідачу - ФОП Мусієнку В.С. в електронному вигляді до його особистого Електронного кабінету в системі «Електронний Суд».

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду від 28.08.2023 про відкриття провадження у справі № 922/3234/23, яка була направлена на адресу позивача, що вказана в позовній заяві та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (49118, місто Дніпро, вул. Польова, будинок 98), не була вручена адресату та повернулась до суду 11.09.2023 з довідкою працівника поштового зв`язку про причину повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України свідчить про вручення позивачу ухвали з повідомленням про розгляд даної справи.

За приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України (в редакції, яка була чинною на відкриття провадження у даній справі), учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Тобто, в разі, якщо ухвалу суду направлено за останньою відомою суду адресою, вважається, що адресат належно повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт неотримання учасниками справи кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання цими учасниками справи зазначеної ухвали суду, оскільки таке неотримання зумовлене не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою самих учасників справи щодо отримання кореспонденції, яка надходить від суду на їх адреси.

Позивач ФОП Острікова К.М. під час розгляду справи не зверталась до суду із заявою про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання. Зареєстрованого особистого Електронного кабінету в системі «Електронний Суд» у позивача не має.

Таким чином, судом вчинено всі необхідні та можливі заходи для належного повідомлення позивача про відкриття провадження та розгляд даної справи й надання позивачу - ФОП Остріковій К.М. можливості звернутись до суду з додатковими поясненнями чи надати додаткові докази щодо заявлених нею в позовній заяві позовних вимог або подати до суду заяви і клопотання з процесуальних питань.

Крім того, позивач - ФОП Острікова К.М., яка на виконання вимог ухвали суду від 24.07.2023 у справі № 922/3234/23 про залишення без руху позовної заяви направила до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, не була позбавлена можливості, та, навіть більше, з огляду на положення ст. 42, 43 ГПК України, була зобов`язана дізнатись про те, чи прийняв суд до розгляду надану позивачем заяву про усунення недоліків позовної заяви. Втім, позивачем цього зроблено не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Станом на день винесення судом даного рішення від позивача - ФОП Острікової К.М. на адресу суду не надходило будь-яких додаткових пояснень чи додаткових доказів або заяв чи клопотань з процедурних питань.

Відповідач - ФОП Мусієнко В.С. копію ухвали суду від 28.08.2023 про відкриття провадження у справі № 922/3234/23 отримав 28.08.2023 (з урахуванням положень п. 2 ч. 6 та абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК), що підтверджується відповідною довідкою суду про доставку електронного листа.

Втім, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в установлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, про причини їх неподання суду не повідомив.

У відповідності до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком відповідача, а відтак відсутність у матеріалах справи відзиву відповідача не може бути підставою для невиправданого затягування судового розгляду справи.

За приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, справи в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 10, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

На підставі зазначеного, зважаючи на закінчення встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що позивач та відповідач належно повідомлені про розгляд даної справи, зважаючи на те, що позивач свою позицію по суті заявлених ним позовних вимог досить повно висловив у позовній заяві, подання відзиву на позовну заяву є правом (а не обов`язком) відповідача, а суд має право вирішити спір за наявними в справі матеріалами в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав учасників справи щодо розгляду спору впродовж розумного строку та в межах встановленого нормами господарського процесуального права строку на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності відзиву відповідача за наявними у справі матеріалами.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та докази, надані позивачем до позовної заяви, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2021 між ФОП Остріковою Катериною Михайлівною (Постачальником) та ФОП Мусієнком Владиславом Станіславовичем (Покупцем) укладено договір поставки № 64 (далі по тексту - Договір), згідно з умовами якого Постачальник зобов`язався в порядку та строки, встановлені даним Договором, передати Товар у власність Покупця, в певній кількості, відповідної якості і за погодженою ціною, а Покупець зобов`язався прийняти Товар та оплатити його на умовах, визначених у даному Договорі.

Умовами п. 1.2 Договору сторони визначили, що найменування, асортимент, вартість та кількість Товару, що поставляється, вказується в накладних на Товар, складених на підставі заявок Покупця на поставку Товару.

Згідно з п. 2.2 Договору, Покупець зобов`язаний здійснити оплату за придбаний Товар упродовж 21 календарного дня з моменту поставки Товару. Відстрочка оплати вартості Товару, надана Покупцю, а також попередня оплата Товару, що поставляється за цим Договором, у разі її здійснення Покупцем, не є комерційним кредитом.

Відповідно до п. 2.5 Договору, звірка розрахунків за Товар проводиться щомісячно, до 10-го числа, наступного за звітним місяцем.

За змістом п. 3.4 Договору, повноваження осіб, які здійснюють приймання Товару від імені Покупця (за винятком випадків приймання Товару безпосередньо фізичною особою-підприємцем - Покупцем), Покупець зобов`язаний підтверджувати разовою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей або нотаріально засвідчену довіреність (для представників фізичних осіб-підприємців). Замість надання разових довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей Покупець має право повідомити Постачальника за підписом керівника та головного бухгалтера або фізичної особи-підприємця про зразок підпису матеріально відповідальної особи, яка буде приймати Товар, а також про зразок печатки (штампа), якими матеріально відповідальна особа буде завіряти на упроводжувальних документах свій підпис про отримання Товару (форма передбачена Додатком № 2, який є невід`ємною частиною даного Договору (далі за текстом - кільцева довіреність)). У разі, якщо товар поставляється в різні пункти доставки, то кільцеві довіреності надаються в кількості, рівній кількості пунктів доставки, відповідно до Дислокації, яка є невід`ємною частиною цього Договору.

За умовами п. 3.5, 3.6 Договору, Постачальник зобов`язаний передати Покупцю накладну на Товар та документи, що підтверджують якість Товару. Відмітка Покупця на накладній на Товар про прийняття Товару підтверджує факт прийняття Товару та перехід права власності. Дата передачі Товару визначається датою проставлення відмітки Покупцем про отримання Товару на примірнику накладної на Товар.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що в разі виявлення Покупцем при прийманні Товару недоліків тари (упаковки), маркування, кількості, асортименту, якості поставленого Товару, він зобов`язаний протягом 2-х календарних днів з моменту виявлення таких порушень повідомити Постачальника в письмовій формі для направлення Постачальником представника та складання Акту про невідповідність Товару, У разі недотримання даної вимоги претензії Покупця про недоліки Товару Постачальником не приймаються.

Згідно з п. 8.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31.12.2021. Якщо хоча б однією зі Сторін не виконано зобов`язання за цим Договором, строк дії Договору продовжується до моменту належного виконання цього зобов`язання. У випадку, якщо не пізніше, ніж за 20 календарних днів до закінчення строку дії даного Договору жодна зі сторін не направить на адресу іншої Сторони повідомлення про необхідність припинення дії даного Договору, то строк дії Договору вважається одноразово продовженим на один календарний рік.

Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань з оплати за товар, поставлений на підставі вищезазначеного договору поставки протягом січня-лютого 2022 року по відповідним видатковим накладним на загальну суму 36557,00 грн.

На підтвердження позовних вимог позивач надав до позовної заяви копії видаткових накладних за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року. Всі подані позивачем до суду видаткові накладні містять особистий підпис особи, яка прийняла товар з боку Покупця (отримувача), але жодна з них не містить будь-яких посилань на договір поставки від 01.02.2021 № 64, що був укладений між позивачем - ФОП Остріковою Катериною Михайлівною та відповідачем - ФОП Мусієнком Владиславом Станіславовичем.

Надаючи правову кваліфікацію вищевказаним обставинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також інші юридичні факти.

За змістом ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України).

Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (ст. 239 ЦК України).

За змістом ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також як наслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Положеннями ч. 1-3 ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ч. 1 ст. 181 ГК України).

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм вбачається, що у разі недотримання сторонами письмової форми правочину (за умови, що законом не вимагається обов`язкове укладення договору в письмовій формі), для з`ясування факту його вчинення та змісту слід виходити з приписів ч. 2 ст. 205 ЦК України та ч. 1 ст. 181 ГК України. При цьому, поведінка сторін, що засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (схвалення правочину), може бути виражена в будь-якій формі, що однозначно свідчить про волю сторони на визнання правочину, зокрема, за допомогою здійснення конклюдентних дій, наприклад, прийняттям виконання, здійсненням розрахунків тощо.

Чинним законодавством не передбачено обов`язкового укладення у письмовій формі договору поставки товару.

За приписами положень ч. 1 ст. 265 ГК України, ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 266 ГК України, предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 3 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вже зазначалося вище, позивач на підтвердження своїх вимог надав до позовної заяви копії видаткових накладних за період з грудня 2021 року по лютий 2022 року, які свідчать про поставку позивачем Товарів до торгівельних об`єктів відповідача, що розташовані в м. Харкові, в м. Чугуєві та с. Клугине-Башкирівці Чугуївського району Харківської області, в м. Ізюмі Ізюмського району Харківської області, а також в м. Куп`янську, смт Куп`янськ-Вузловий, смт Дворічній та с.Новоосиновому Куп`янського району Харківської області.

Кожна з наданих позивачем видаткових накладних містить відмітку Покупця про прийняття Товару (особистий підпис особи, яка прийняла Товар з боку Покупця (отримувача)), але в жодній з них не зазначено, за яким саме договором Постачальник - ФОП Острікова К.М. (позивач) здійснювала поставку Товару Покупцю - Мусієнку В.С. (відповідачу) по цим видатковим накладним. Також позивачем не надано до матеріалів справи документів на підтвердження повноважень осіб, які здійснюють приймання Товару від імені Покупця (разових довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей або нотаріально засвідчених довіреностей чи кільцевих довіреностей), які передбачені п. 3.4 договору поставки товару від 01.12.2021 № 64.

Разом з тим, наявність домовленості між позивачем та відповідачем щодо поставки товару підтверджено наданою позивачем до матеріалів справи копією Акту звірки розрахунків від 31.01.2022 (аркуш справи 57), підписаного між позивачем - ФОП Остріковою К.М. та відповідачем - ФОП Мусієнком В.С., з якого вбачається, що станом на 31.01.2022 у відповідача перед позивачем була наявна заборгованість з оплати за поставлений товар по видатковим накладним за січень 2022 року в розмірі 45619,00 грн.

Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідачем вже сплачено частину заборгованості за поставлений товар по видатковим накладним, які надані до позовної заяви, а саме: сплачено заборгованість за січень 2022 року на загальну суму 45619,00 грн, яка виникла на підставі видаткових накладних, вказаних в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, тобто на підставі таких видаткових накладних:

- № ХА від 31.12.2021, але з відстрочкою - від 03.01.2022 на суму 270,00 грн (аркуш справи 14);

- № ХА від 04.01.2022, але з відстрочкою - від 05.01.2022 на суму 663,00 грн (аркуш справи 15);

- № ХА від 05.01.2022, але з відстрочкою - від 06.01.2022 на суму 158,00 грн (аркуш справи 16);

- № ХА від 06.01.2022, але з відстрочкою - від 07.01.2022 на суму 1257,00 грн (аркуш справи 16);

- № ХА від 06.01.2022, але з відстрочкою - від 07.01.2022 на суму 307,00 грн (аркуш справи 17);

- № ХА від 06.01.2022, але з відстрочкою - від 07.01.2022 на суму 3610,00 грн (аркуш справи 17 та 58);

- № ХА від 07.01.2022, але з відстрочкою - від 10.01.2022 на суму 1228,00 грн (аркуш справи 19);

- № ХА від 10.01.2022, але з відстрочкою - від 11.01.2022 на суму 460,00 грн (аркуш справи 18);

- № ХА від 10.01.2022, але з відстрочкою - від 11.01.2022 на суму 262,00 грн (аркуш справи 20);

- № ХА від 10.01.2022, але з відстрочкою - від 11.01.2022 на суму 247,00 грн (аркуш справи 19);

- № ХА від 11.01.2022, але з відстрочкою - від 12.01.2022 на суму 259,00 грн (аркуш справи 26);

- № ХА від 11.01.2022, але з відстрочкою - від 12.01.2022 на суму 350,00 грн (аркуш справи 25);

- № ХА від 11.01.2022, але з відстрочкою - від 12.01.2022 на суму 917,00 грн (аркуш справи 24);

- № ХА від 11.01.2022, але з відстрочкою - від 12.01.2022 на суму 800,00 грн (аркуш справи 22);

- № ХА від 11.01.2022, але з відстрочкою - від 12.01.2022 на суму 464,00 грн (аркуш справи 23);

- № ХА від 13.01.2022, але з відстрочкою - від 14.01.2022 на суму 8160,00 грн (аркуш справи 26 та 60);

- № ХА від 13.01.2022, але з відстрочкою - від 14.01.2022 на суму 805,00 грн (аркуш справи 28);

- № ХА від 1401.2022, але з відстрочкою - від 17.01.2022 на суму 659,00 грн (аркуш справи 27);

- № ХА від 17.01.2022, але з відстрочкою - від 18.01.2022 на суму 357,00 грн (аркуш справи 28);

- № ХА від 18.01.2022, але з відстрочкою - від 19.01.2022 на суму 467,00 грн (аркуш справи 31);

- № ХА від 18.01.2022, але з відстрочкою - від 19.01.2022 на суму 323,00 грн (аркуш справи 29);

- № ХА від 19.01.2022 на суму 186,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА00062576 від 19.01.2022 - повернення товару на суму - 80,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА від 21.01.2022 на суму 152,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА від 20.01.2022, але з відстрочкою - від 21.01.2022 на суму 1780,00 грн (аркуш справи 32);

- № ХА від 26.01.2022 на суму 161,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА від 25.01.2022, але з відстрочкою - від 26.01.2022 на суму 6500,00 грн (аркуш справи 34);

- № ХА від 26.01.2022, але з відстрочкою - від 27.01.2022 на суму 205,00 грн (аркуш справи 35);

- № ХА від 27.01.2022 на суму 213,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА00062716 від 27.01.2022 - повернення товару на суму - 213,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

- № ХА від 27.01.2022, але з відстрочкою - від 28.01.2022 на суму 173,00 грн (аркуш справи 36);

- № ХА від 27.01.2022, але з відстрочкою - від 28.01.2022 на суму 467,00 грн (аркуш справи 36);

- № ХА від 27.01.2022, але з відстрочкою - від 28.01.2022 на суму 3860,00 грн (аркуш справи 35).

Відповідач - ФОП Мусієнко В.С. (Покупець) підписав зазначений Акт звірки розрахунків від 31.01.2022 без зауважень та заперечень. Тим самим, відповідач схвалив прийняття ним (або уповноваженою ним особою) Товару, поставленого по видатковим накладним, які вказані в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, та, відповідно, підтвердив наявність у нього зобов`язань з оплати поставленого товару по цим видатковим накладним.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто, законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності відповідних рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 910/18812/17, від 08.07.2019 у справі № 910/19776/17.

Таким чином, наступне схвалення юридичною особою чи фізичною особою-підприємцем правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання наслідків, передбачених ст. 241 ЦК України, ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено.

При цьому, схвалення правочину може бути виражене в будь-якій формі, що однозначно свідчить про волю сторони на визнання правочину, зокрема, доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи чи фізичною особи-підприємця до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо) - конклюдентних дій.

Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду неодноразово (зокрема в постановах від 22.02.2022 у справі № 924/658/20, від 10.12.2020 у справі № 910/14900/19, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19, від 03.02.2020 у справі № 909/1073/17, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18) зауважував на тому, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, у разі дефектів первинних документів та невизнання однією зі сторін факту надання послуг (виконання робіт) за цими первинними документами, інша сторона не позбавлена можливості доводити надання послуг (виконання робіт) іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини їх надання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську діяльність та підтверджує її здійснення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним Банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Видаткова накладна - це супроводжуючий первинний документ, що використовується в бухгалтерському обліку та містить основні облікові дані про товар, що передається, відправляється, транспортується. Отже, накладна є належним документом, що підтверджує оформлення договірних відносин між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77, ст. 78, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку посилається сторона, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, перевіривши надані позивачем видаткові накладні на поставку товару відповідачу та дослідивши інші наявні в матеріалах справи докази в усій їх сукупності, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів щодо їх належності, допустимості та достовірності, враховуючи положення ч. 2 ст. 241 ЦК України, відповідно до яких наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину, та з огляду на схвалення відповідачем - ФОП Мусієнком В.С. (шляхом підписання Акту звірки розрахунків від 31.01.2022) прийняття Товару, поставленого по видатковим накладним за грудень 2021 року - січень 2022 року, які вказані в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, що відповідно до положень зазначеної норми унеможливлює визнання вказаних видаткових накладних недійсними та створює для відповідача обов`язок з оплати поставленого товару по вищезазначеним видатковим накладним, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт поставки Товару по видатковим накладним за грудень 2021 року - січень 2022 року, які вказані в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, на загальну суму 45619,00 грн.

Станом на момент прийняття судом даного рішення сторонами не надано до матеріалів справи доказів сплати відповідачем заборгованості на загальну суму 45619,00 грн по видатковим накладним, які вказані в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022.

Водночас, вказана заборгованість на загальну суму 45619,00 грн по видатковим накладним, що зазначені в Акті звірки розрахунків від 31.01.2022, не є предметом спору в даній справі, про що зазначає сам позивач у своїй позовній заяві.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар по іншим видатковим накладним, а саме по 41 видатковій накладній за період з січня 2022 року по лютий 2022 року:

1) № ХА від 21.01.2022, але з відстрочкою - від 24.01.2022 на суму 168,00 грн (аркуш справи 33);

2) № ХА від 28.01.2022, але з відстрочкою - від 31.01.2022 на суму 306,00 грн (аркуш справи 37);

3) № ХА від 31.01.2022, але з відстрочкою - від 01.02.2022 на суму 964,00 грн (аркуш справи 39);

4) № ХА від 31.01.2022, але з відстрочкою - від 01.02.2022 на суму 521,00 грн (аркуш справи 38);

5) № ХА від 31.01.2022, але з відстрочкою - від 01.02.2022 на суму 464,00 грн (аркуш справи 39);

6) № ХА від 01.02.2022, але з відстрочкою - від 02.02.2022 на суму 884,00 грн (аркуш справи 40);

7) № ХА від 03.02.2022, але з відстрочкою - від 04.02.2022 на суму 8390,00 грн (аркуш справи 41);

8) № ХА від 03.02.2022, але з відстрочкою - від 04.02.2022 на суму 253,00 грн (аркуш справи 41);

9) № ХА від 04.02.2022, але з відстрочкою - від 07.02.2022 на суму 314,00 грн (аркуш справи 42);

10) № ХА від 07.02.2022, але з відстрочкою - від 08.02.2022 на суму 459,00 грн (аркуш справи 42);

11) № ХА від 07.02.2022, але з відстрочкою - від 08.02.2022 на суму 571,00 грн (аркуш справи 42);

12) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 371,00 грн (аркуш справи 45);

13) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 368,00 грн (аркуш справи 44);

14) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 284,00 грн (аркуш справи 43);

15) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 535,00 грн (аркуш справи 43);

16) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 423,00 грн (аркуш справи 44);

17) № ХА від 08.02.2022, але з відстрочкою - від 09.02.2022 на суму 498,00 грн (аркуш справи 44);

18) № ХА від 09.02.2022, але з відстрочкою - від 10.02.2022 на суму 316,00 грн (аркуш справи 46);

19) № ХА від 09.02.2022, але з відстрочкою - від 10.02.2022 на суму 344,00 грн (аркуш справи 46);

20) № ХА від 10.02.2022, але з відстрочкою - від 11.02.2022 на суму 798,00 грн (аркуш справи 47);

21) № ХА від 10.02.2022, але з відстрочкою - від 11.02.2022 на суму 541,00 грн (аркуш справи 48);

22) № ХА від 10.02.2022, але з відстрочкою - від 11.02.2022 на суму 10400,00 грн (аркуш справи 47);

23) № ХА від 11.02.2022, але з відстрочкою - від 14.02.2022 на суму 600,00 грн (аркуш справи 49);

24) № ХА від 14.02.2022, але з відстрочкою - від 15.02.2022 на суму 285,00 грн (аркуш справи 50);

25) № ХА від 14.02.2022, але з відстрочкою - від 15.02.2022 на суму 284,00 грн (аркуш справи 50);

26) № ХА від 15.02.2022, але з відстрочкою - від 16.02.2022 на суму 438,00 грн (аркуш справи 51);

27) № ХА від 15.02.2022, але з відстрочкою - від 16.02.2022 на суму 163,00 грн (аркуш справи 51);

28) № ХА від 16.02.2022, але з відстрочкою - від 17.02.2022 на суму 632,00 грн (аркуш справи 52);

29) № ХА від 16.02.2022, але з відстрочкою - від 17.02.2022 на суму 290,00 грн (аркуш справи 52);

30) № ХА від 17.02.2022, але з відстрочкою - від 18.02.2022 на суму 155,00 грн (аркуш справи 53);

31) № ХА від 17.02.2022, але з відстрочкою - від 18.02.2022 на суму 1628,00 грн (аркуш справи 54);

32) № ХА від 17.02.2022, але з відстрочкою - від 18.02.2022 на суму 2240,00 грн (аркуш справи 53);

33) № ХА від 18.02.2022, але з відстрочкою - від 21.02.2022 на суму 197,00 грн (аркуш справи 55);

34) № ХА від 21.02.2022, але з відстрочкою - від 22.02.2022 на суму 457,00 грн (аркуш справи 56);

35) № ХА від 21.02.2022, але з відстрочкою - від 22.02.2022 на суму 619,00 грн (аркуш справи 56);

36) № ХА від 21.02.2022, але з відстрочкою - від 22.02.2022 на суму 397,00 грн (аркуш справи 56);

37) № ХА від 23.02.2022 на суму 597,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

38) № ХА від 23.02.2022 на суму 1017,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

39) № ХА від 23.02.2022 на суму 151,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

40) № ХА від 23.02.2022 на суму 918,00 грн (відсутня в матеріалах справи);

41) № ХА від 23.02.2022 на суму 612,00 грн (відсутня в матеріалах справи).

Стосовно 36-ти видаткових накладних за 21.01.2022-21.02.2022 на загальну суму 36557,00 грн (№ п/п 1-36) суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт поставки Товару відповідачу за вказаними видатковими накладними, оскільки з наданих позивачем до позовної заяви примірників видаткових накладних за 21.01.2022-21.02.2022 (№ п/п 1-36) не вбачається можливим встановити підставу для здійснення поставки товару та ідентифікувати осіб, якими був прийнятий поставлений товар, адже в цих видаткових накладних містяться відмітки Покупця про прийняття Товару у вигляді особистого підпису особи, яка прийняла Товар з боку Покупця (отримувача), але без зазначення посади та, у більшості випадків, без зазначення прізвища такої особи, а також не міститься посилань на конкретний договір, за яким було здійснено поставку Товару по цим видатковим накладним.

При цьому, позивачем не надано до суду у відповідності до вимог ст. 73, 74 ГПК України доказів на підтвердження повноважень осіб, що здійснювали приймання Товару від імені Покупця по вищезазначеним видатковим накладним за 21.01.2022-21.02.2022 на загальну суму 36557,00 грн, зокрема, не надано документів (разових довіреностей на отримання товарно-матеріальних цінностей або нотаріально засвідчених довіреностей чи кільцевих довіреностей), які передбачені п. 3.4 договору поставки товару від 01.12.2021 № 64.

Позивачем всупереч вимог ст. 73, 74 ГПК України також не надано до суду акту звірки, підписаного між позивачем та відповідачем, або інших доказів (щодо здійснення платежів, відповідних письмових звернень, листів, телефонограм, телеграм тощо), які б свідчили про вчинення відповідачем - ФОП Мусієнком В.С. конклюдентних дій щодо наступного схвалення поставки Товару до його торгівельних об`єктів по видатковим накладним за 21.01.2022-21.02.2022 на загальну суму 36557,00 грн.

А відтак, за відсутності в матеріалах справи станом на момент прийняття судом даного рішення доказів схвалення відповідачем - ФОП Мусієнком В.С. поставки товару по вищезазначеним накладним, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та вирішуючи відповідно до свого внутрішнього переконання питання про вірогідність наданих доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати доведеним факт поставки Товару по 36-ти видатковим накладним за 21.01.2022-21.02.2022 (№ п/п 1-36) на загальну суму 36557,00 грн, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з оплати за поставлений товар в розмірі 36557,00 грн є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а тому суд відмовляє в задоволенні вказаних позовних вимог у повному обсязі.

Стосовно 5-ти видаткових накладних за 23.02.2023 на загальну суму 3295,00 грн (№ п/п 37-41), а саме: № ХА від 23.02.2022 на суму 597,00 грн; № ХА від 23.02.2022 на суму 1017,00 грн; № ХА від 23.02.2022 на суму 151,00 грн; № ХА від 23.02.2022 на суму 918,00 грн та № ХА від 23.02.2022 на суму 612,00 грн, суд зазначає, що вказані видаткові накладні відсутні в матеріалах справи, що підтверджується відповідним Актом Господарського суду Харківської області від 19.07.2023. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про поставку позивачем товару по цим видатковим накладним, до матеріалів справи сторонами не надано, а отже позивач безпідставно посилається в позовній заяві на те, що вищезазначені видаткові накладні є неоплаченими відповідачем, та, відповідно, безпідставно включає ці видаткові накладні до списку накладних, за якими просить суд стягнути з відповідача заборгованість.

Згідно зі ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, витрати щодо сплати судового збору покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 2, ч. 3 ст. 13, ст. 73-74, 76-79, 86, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст. 236-242, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

У зв`язку з відрядженням судді повний текст рішення складено і підписано 30.10.2023.

Суддя Н.А. Новікова