ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.10.2023м. ХарківСправа № 922/2934/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

При секретарі Іванії К.В.

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.10.2023) про розподіл судових витрат по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 66) вул. Чернишевська, 66,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61002
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" (36008, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 10-А)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

позивача - не з`явився

відповідача - Симбірцева Є.В. (ордер серія АН№1467662 від 27.09.2023 року)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавахліб-3" про стягнення 1000509,28 грн., у загальному розмірі за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором поставки № БПР260920194 від 26 вересня 2019 року з яких: 133 995,94 грн. інфляційних втрат, 441 052,47 грн. пені, 425 460,86 грн. процентів річних.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором поставки №БПР260920194 від 26.09.2019 в частині своєчасної сплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 10.07.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" залишено без руху. Постановлено позивачу протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Харківської області від 10.07.2023, позивач 20.07.2023 направив заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій зазначив наступне:

- доказ сплати судового збору у розмірі 12006,12 грн. (платіжна інструкція № 340 від 17.07.2023);

- докази надсилання на адресу відповідачу позову з додатками (крім видаткових накладних );

- докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (договір поставки, специфікації, видаткові накладні, товаро-транспортні накладні, платіжні доручення, вимога про сплату заборгованості, рахунки на оплату).

Також позивач у заяві про усунення недоліків, вказує на те, що керуючись частиною 9 статті 80 ГПК України, не направляв відповідачу копій видаткових накладних (разом з ттн) до договору поставки № БПР260920194 від 26 вересня 2019 року на загальну суму 49 825 293,74 грн. та докази сплати за поставлений товар на суму 49 825 293,74 грн., оскільки ці документи (докази) є в наявності у Відповідача.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2023року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №922/2934/23. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження і призначено підготовче засідання "15" серпня 2023 р. о 11:30.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.10.2023 року, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛТАВАХЛІБ-3» (ідентифікаційний код юридичної особи 38667449, місцезнаходження: 36008, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 10-А) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (Ідентифікаційний код юридичної особи 39820081, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66)-грошові кошти в загальному розмірі 1 206 804, 90грн (один мільйон двісті шість тисяч вісімсот чотири гривнi 90 копійок) за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за договором поставки № БПР260920194 від 26 вересня 2019 року з яких: 301 034 грн. 42 коп. інфляційних втрат, 455 753 грн. 70 коп. пені, 450 016 грн. 78 коп. процентів річних, витрати по сплаті судового збору в сумі 15100,55грн.

16.10.2023 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" електронною поштою (Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.10.2023) надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій представник позивача просить суд:

ухвалити додаткове рішення у справі № 922/2934/23, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3» на користь ТОВ «ТБ «НОВААГРО» (місцезнаходження: індекс 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, будинок 66, ідентифікаційний код юридичної особи: 39820081), а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 300 грн. (шістдесят тисяч триста гривень 00 копійок).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від Судове засідання для розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.10.2023) про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 25 жовтня 2023 року о 10:30 год.

Представники позивача в судове засідання 25.10.2023 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

Присутній в судовому засіданні 25.10.2023 представник відповідача просив суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 8000,0грн. вважаючи на адвокатами послуги позивачу завищеними та такими, що не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру.

У відповідності до частини 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши заяву представника ТОВ «ТБ «НОВААГРО» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви з наступних підстав.

Так, представник позивача в заяві про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу просить суд стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 60 300,00 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, як зазначено у частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 2, 3 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Також, суд зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, суд приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Аналогічна правова позиція також викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №910/9111/17 та від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Суд також враховує, що в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Пунктом 3 частини 4 статті 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в позовній заяві просив суд розподілити судові витрати та надав попередній розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу на суму 60 300,00 грн.

Судом встановлено, що правовідносини між позивачем та адвокатським об`єднанням "ЛВ", в особі адвоката Крайза О.І. та адвоката Чоломбитько Ю.О. на момент розгляду справи господарським судом Харківської області підтверджуються договором про надання правової допомоги від 04.05.2020 р. р. №2/ТБ; додаткових угод б/н від 30 червня 2021 р. ; від 15.05.2023р.; від 23.08.2023 р.; Ордер Чоломбитько Ю.О. на ТБ в ГСХО.pdf

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу адвоката представник позивача надав суду копії Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 01.07.2022 р. №2/ТБ.

Суд зазначає, що надані представником позивача документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

Вищевказані докази підтверджують фактичне понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 60 300,00 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, з означених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та в надання інших видів правової допомоги клієнту.

Судова практика свідчить, що українські суди, здійснюючи розподіл витрат на послуги адвоката, керуються практикою Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26.02.2015 p., "Гімадуліна та інші проти Україїш" від 10.12.2009р., "Двойних проти України" від 12.10.2006 p., "Меріт проти України" від 30.03.2004 p., "East/West Jinnee Limited" проти України" від 23.01.2014 p. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

Сформована практика Європейського суду з прав людини заснована на тому, що заявник має право на відшкодування витрат в розмірі, який був необхідний та розумний і дійсно понесений. Зокрема, у справі "Неймайстер проти Австрії" було вирішено, що витрати на правову допомогу присуджуються в тому випадку, якщо вони були здійснені фактично, були необхідними і розумними в кількісному відношенні (пункт 43 рішення "Неймайстер проти Австрії").

Відповідно до частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною 4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд в постанові від 01 серпня 2019 року по справі №915/237/18 зазначив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавахліб-3», не погоджуючись з розміром витрат на оплату послуг адвоката позивача, надав заперечення на заяву позивача, в яких просить суд про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження неспівмірності заявлених представником позивача витрат, відповідач, зорема, вказує на те, що в Акті приймання-передач наданих послуг представник позивача зазначив про надання такої послуги як складання позовної заяви , на що ним було витрачено 4 години, а вартість цієї послуги склала 26 800,00 грн. Зі змісту позову вбачається, що у ній представник позивача виклав свої доводи позову та відповідні мотиви його обґрунтування , а обсяг його становить 10 сторінок.

Разом з тим, з 2-ої по 7-му сторінки (частково) позову представник позивача перераховує видаткові накладні та платіжні доручення . Отже, складання позову не потребувало значного обсягу юридичної та технічної роботи, а відтак реальний час для надання цієї послуги завищений.

З огляду на нескладність справи (типовість для договорів поставки), а відповідно і нескладність підготовки позовної заяви та її невеликий обсяг (фактичне обґрунтування позову зводиться до 3-х аркушів позовної заяви), затрачений адвокатом час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, додані докази є типовими для договорів поставки; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин докорінно не змінювалось), з урахуванням складності підготовки розрахунку заборгованості, у даному випадку розумним та пропорційним, на думку представника відповідача, є стягнення 5 000,00 грн. за складання позовної заяви.

Послуга : «Складання та подання відповіді на відзив ТОВ «ПОЛТАВАХЛІБ-3» на позовну заяву по справі № 922/2934/23». Ця послуга складається з часткового копіювання відзиву Відповідача на позов та констатації одним реченням: «Отже, вважаємо аргументи відзиву на позовну заяву необґрунтованими». Тобто, затрачений адвокатом час на надання такої послуги ,як вказує відповідач , не вартий 10 000,00 грн.

Встановлення години роботи у розмірі визначеної законом місячного розміру заробітної плати є також необґрунтованим. Якщо ця вартість послуг для позивача і його представника є прийнятною і доступною, то це предмет домовленості саме цих учасників договору на правову допомогу, але дана вартість послуг є зовсім неприйнятною для відповідача, матеріально - фінансовий стан якого не дозволяє витрачати такі кошти на юридичні послуги; майновий стан відповідача, який є виробником соціально значущих видів продукції (хліба і батону) у воєнний час в умовах збройної агресії рф проти України, підлягає врахуванню судом при прийнятті рішення про стягнення з відповідача на користь позивача вартості витрат на професійну правничу допомогу, виходячи саме з того, що український виробник, який здійснює виробництво продукції в період введеного в Україні воєнного стану для потреб держави і населення, продовжує працювати в умовах фінансової кризи, недостатності грошових коштів, різкого здорожчання енергоносіїв і сировини, підтримує економіку України, працівників і їх сім`ї, забезпечуючи безперервне виробництво хлібобулочних виробів, сплачуючи обов`язкові податки і збори до бюджетів всіх рівнів тощо.

Крім того, консультування, яке відображено в акті, не має відношення до наданих послуг в розрізі судової справи, не є витратами, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача як обов`язкові витрати на професійну правничу допомогу.

Участь двох адвокатів замість одного також не є обґрунтованою і не є необхідною, тому як справа є типовою по суті (про стягнення заборгованості за договором постачання товару) та типовою для позивача (позивач має декілька аналогічних справ і використовує типові форми позовної заяви і відповіді на відзив).

Також, в акті зазначено про участь в судових засіданнях на які затрачено 3 години, що не відповідає дійсності, тому як загальна тривалість судових засідань у справі склала , що підтверджується протоколами судових засідань, згідно з якими тривалість засідань складала:15.08.2023 . . . . . . , 13.09.2023 . . . . . . , 27.09.2023 . . . . . . , 02.10.2023 . . . . . , 10.10.2023 .. . . . .

Представники позивача приймали участь в судових засіданнях в режимі відео конференції із застосуванням власних технічних засобів, тобто не витрачаючи час на очікування і дорогу до приміщення суду. Окрім того, участь у судових засіданнях фактично зводилась до представлення своїх позицій, що викладені у позові та на відповіді на відзив.

Крім того, представник відповідача зазначає про те, що зазначені окремо у акті прийому-передачі наданих послуг надання консультацій з вивченням документів (30 хвилин) вартістю 3 400,00 грн. охоплюються послугою зі складання позовної заяви, а тому вимоги про відшкодування їх відповідачем є необґрунтованими. Подібна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі №910/789/21, на яку обґрунтовано послався відповідач за змістом апеляційної скарги.

Проаналізувавши подані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та заперечення відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись приписами ст.129 ГПК України, позивачем підтверджено правовий статус представника - адвоката, надано докази виконання робіт та оплати позивачем наданих послуг, прийнятих згідно з актом виконаних робіт за договором та факт понесених позивачем витрат у розмірі 60 300,00 грн.

Водночас, суд погоджується з позицією відповідача та зазначає, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із неналежним виконанням договорів поставки.

Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, беручи до уваги клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд вважає за доцільне заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат задовольнити частково, а саме у розмірі 16104,00 грн. з покладення цих витрат на відповідача у відповідності до ст.129 ГПК України .

Керуючись статтями 123,126,129, 237, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Новаагро" (Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.10.2023) про розподіл судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПОЛТАВАХЛІБ-3» (ідентифікаційний код юридичної особи 38667449, місцезнаходження: 36008, Полтавська обл., місто Полтава, вулиця Комарова, будинок 10-А) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (Ідентифікаційний код юридичної особи 39820081, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66) - 16104,0 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви відмовити .

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОРГОВИЙ БУДИНОК «НОВААГРО» (Ідентифікаційний код юридичної особи 39820081, місцезнаходження: 61002, місто Харків, вулиця Чернишевська, 66).

Відповідач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Полтавахліб-3» (ідентифікаційний код юридичної особи 38667449, місцезнаходження: 36008, м. Полтава, вул. Комарова, 10А).

Повний текст додаткового рішення складено 25 жовтня 2023 року.

Суддя О.О. Присяжнюк