ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 920/695/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 (головуючий суддя Козир Т. П., судді Кравчук Г. А., Коробенко Г. П.)

у справі № 920/695/16

за позовом фізичної особи-підприємця Корніцького Владислава Олександровича

до Сумської міської ради,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

про скасування рішення та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Хронологія спору

1. У червні 2016 року Фізична особа-підприємець Корніцький В. О. (далі - ФОП Корніцький В. О.) звернувся до суду з позовом до Сумської міської ради про визнання незаконним і скасування рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР "Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В. О." та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005.

2. Позовні вимоги обґрунтовано положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі" та порушенням відповідачем права позивача на поновлення договору оренди землі на новий строк.

3. Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 позов задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР "Про відмову у поновленні договору оренди земельної ділянки ФОП Корніцькому В. О.". Визнано укладеною додаткову угоду від 27.05.2016 № 1 між Сумською міською радою і ФОП Корніцьким В. О. до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 (державна реєстрація договору оренди земельної ділянки 23.02.2006 за № 22), посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т. П. за реєстровим № 7748, про його поновлення та внесення змін до нього в редакції, наведеній у рішенні.

4. ОСОБА_1 як особа, яка не брала участі у справі та яка вважає, що рішенням Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 порушено його права, 25.06.2021 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити повністю.

5. Обґрунтовуючи право на оскарження судового рішення, ОСОБА_1 послався, зокрема на те, що оскарженим судовим рішенням порушено його права як співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на розпорядження спільним майном такого будинку, оскільки за договором оренди, поновлення якого на новий строк є предметом судового розгляду у цій справі, в оренду позивачеві надано земельну ділянку, що є прибудинковою територією навколо зазначеного будинку, та межа якої проходить по стіні зазначеного багатоквартирного будинку, що перешкоджає співвласникам користуватися будинком та прибудинковою територією.

6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 у справі № 920/695/16 прийнято до провадження та призначено розгляд справи.

7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 закрито з підстави, передбаченої пунктом 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

8. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.04.2022 задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 скасовано, справу № 920/695/16 передано до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

9. Підставою для скасування вказаної ухвали стало порушення норм процесуального права - постановлення оскаржуваної ухвали за відсутності ОСОБА_1 , щодо якого були відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання. Одночасно, скасовуючи ухвалу, Верховний Суд вказав на необхідність вирішення питання наявності у ОСОБА_1 (як особи, яка не брала участі у справі, однак вважає, що суд вирішив питання про її права та інтереси) права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, дослідити та надати оцінку доказам, які долучив ОСОБА_1 до поданої апеляційної скарги, та які є в матеріалах справи.

10. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

11. Постановою Верховного Суду від 19.04.2023 касаційну скаргу ФОП Корніцького В. О. задоволено частково. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

12. Скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 вказав на те, що суд апеляційної інстанції після скасування Верховним Судом ухвали від 21.11.2021 розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 по суті та вважав, що зазначеним судовим рішенням суд вирішив питання про його права та обов`язки, лише на підставі пояснень ОСОБА_1 , не надавши будь-якої правової оцінки як доказам, які були долучені останнім до поданої апеляційної скарги, так і доказам, наданим під час розгляду справи, а відтак не встановив, чи набула земельна ділянка, питання про продовження договору оренди якої є предметом розгляду в справі № 920/695/16, статусу прибудинкової.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

13. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 закрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016.

14. Суд апеляційної інстанції виходив із того, що предметом розгляду в цій справі є вимоги ФОП Корніцький В. О. про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 24.02.2016 № 407-МР, яким позивачеві відмовлено у поновленні договору оренди земельної ділянки, та визнання укладеною додаткову угоду № 1 від 27.05.2016 до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005, укладеного між Сумською міською радою (орендодавець) і ФОП Корніцьким В. О. (орендар) щодо земельної ділянки площею 0,0100 га, яка знаходиться за адресою: вул. Сумсько-Київських дивізій, 22а, м. Суми.

15. Відповідно до акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання та погодження (встановлення, закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від15.08.2005 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено та закріплено в натурі межі зазначеної вище земельної ділянки, які проходять по: 1-2 по стіні будівлі, 2-1 по умовній лінії.

16. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ФОП Корніцьким В. О. зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0110 площею 0,01 га на строк до 05.07.2025, власником якої є Сумська міська рада, форма власності - комунальна.

17. ОСОБА_1 в обґрунтування права на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі послався на обставини того, що спірна земельна ділянка, що є об`єктом оренди за договором оренди земельної ділянки, про поновлення якого на новий строк заявлено позов у цій справі, є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1 , в якому скаржникові на праві власності належить квартира. Оскарженим судовим рішенням порушено його права як співвласника багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на розпорядження спільним майном такого будинку, оскільки за договором в оренду позивачу надано земельну ділянку, що є прибудинковою територією навколо зазначеного будинку, та межа якої проходить по стіні зазначеного багатоквартирного будинку, що перешкоджає співвласникам користуватися будинком та прибудинковою територією. Також скаржник послався на те, що в будинку АДРЕСА_1 не створено об`єднання співвласників, тому з цією скаргою він звертається особисто.

18. Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, апеляційний суд, зокрема, дослідив, що у справі №591/4367/21 відмовлено у задоволенні позову Кущинської Г П. до Державної архітектурно-будівельної інспекції та ФОП Корніцького В. О. про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

19. З урахуванням установлених у вказаній справі обставин, суд вказав, що надана позивачеві в оренду земельна ділянка безпосередньо прилягає до приміщення бібліотеки, а у листі від 10.08.2005 №52 Центральна міська бібліотека ім. Т.Г.Шевченка не заперечувала проти будівництва магазину на прилеглій території до бібліотеки філії №2 АДРЕСА_1 . Не заперечували також проти такого будівництва і мешканці будинків № № 20, АДРЕСА_1 .

20. Також, постановою Сумського апеляційного суду від 03.01.2023 у справі №591/4347/21 відмовлено у задоволенні позову Кущинської Г П. до Сумської міської ради, ФОП Корніцького В.О. про визнання незаконним та скасування рішення від 05.07.2005 № 1267-МР, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 26.12.2005 та скасування реєстраційного запису.

21. Вказаною постановою, зокрема, встановлено, що Сумська міська рада, як власник об`єкта комунальної власності, приймаючи у липні 2005 року рішення про передачу в оренду ФОП Корніцькому В. О. для будівництва магазину земельної ділянки площею 0,0100 га із земель житлової га громадської забудови, закріплених за житловими будинками, врахувала згоду 89 мешканців цих будинків на будівництво продовольчого магазину у вигляді прибудови до будівлі бібліотеки. Також позивачкою не доведено те, що уже сформована земельна ділянка передана у власність або постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 -Київських дивізій, або була розроблена відповідна землевпорядна документація щодо визначення розмірів і конфігурації земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія.

22. Суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_1 посилається на те, що земельна ділянка площею 0,01 га, яка є предметом спірного договору оренди, є частиною земельної ділянки площею 0,6808 га, що є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , та яку було сформовано у встановленому законом порядку.

23. В матеріалах справи наявна технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки прибудинкової території жилого будинку з вбудовано-прибудованими нежилими приміщеннями АДРЕСА_1 , яка складена 02.06.2004 Сумським міським відділом Сумської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" на замовлення АКБ "Укрсоцбанк", у якій вказано, що площа прибудинкової території становить 6809 кв.м, землекористувачі - ДКП ВЖРЕУ-4 та АКБ "Укрсоцбанк" (ідеальна доля земельних ділянок - 640 кв.м, 94/1000).

24. Водночас, суд вказав, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що земельна ділянка, що передана позивачеві в оренду, у встановленому чинним законодавством порядку набула статусу прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 , в якому апелянту належить квартира АДРЕСА_2 , натомість, доказами у справі підтверджується, що власником спірної земельної ділянки є Сумська міська рада, форма власності - комунальна.

25. Врахувавши наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги - ОСОБА_1 не доведено, а змістом рішення суду спростовано, що саме оскаржуваним рішенням вирішено питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, а тому апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі пункту 3 частини 1 статті 264 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України).

Касаційна скарга

26. Не погодившись із ухвалою апеляційного господарського суду від 13.06.2023, ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить її скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

27. Скаржник стверджує, що ухвалу апеляційного господарського суду прийнято без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.04.2022 у цій справі, якою було скасовано попередню ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження.

28. Вказує на те, що висновки, викладені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022, якою задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, є цілком законними і обґрунтованими, позаяк у вказаній постанові встановлено порушення прав апелянта як співвласника багатоквартирного будинку на частину земельної ділянки, переданої позивачеві в оренду в 2005 році, а також безпідставність заявлених ФОП Корніцьким В. О. позовних вимог.

29. Скаржник зазначає, що ухвалена Верховним Судом постанова від 19.04.2023, якою скасовано згадану постанову суду апеляційної інстанції від 30.11.2022, протирічить раніше ухваленій постанові Верховного Суду в цій справі, оскільки містить висновки, з якими скаржник не погоджується, зокрема про те, що земельна ділянка набуває статусу прибудинкової виключно за умов, якщо вона визначена актом на право власності або користування земельною ділянкою, призначена для обслуговування багатоквартирного будинку та є зареєстрованою.

30. Вказує на те, що ним до матеріалів справи долучено землевпорядну документацію на багатоквартирний будинок, яка підтверджує наявність у земельної ділянки площею 0,6808 га статусу прибудинкової.

31. Наголошує на тому, що суд апе6ляційної інстанції безпідставно не взяв до уваги доводи апелянта про порушення його прав як співвласника багатоквартирного житлового будинку на користування прибудинковою територією та наступного належного оформлення права користування цією земельною ділянкою.

Позиція інших учасників справи

32. Інші учасники справи не надали відзивів на касаційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів скаржника і висновків суду апеляційної інстанції

33. Відповідно до частини 1 статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

34. Частиною 1 статті 254 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

35. Судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто суд має розглянути і вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на час розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають зі сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може бути взято до уваги.

36. Отже, за змістом статей 17, 254 ГПК України особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку цих статей ГПК України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо зазначено про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

37. За змістом пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

38. Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь-якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

39. Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини1 статті 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, в зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

40. Таким чином, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

41. Скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022, ухвалену під час попереднього розгляду справи, Верховний Суд у постанові від 19.04.2023 вказав таке:

"Відповідно до частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Згідно зі статтею 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, урегульовано Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

За визначенням термінів, наведеним у статті 1 зазначеного Закону, прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку (пункт 4); співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (пункт 5); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (пункт 6).

Відповідно до приписів статті 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (частина 1). Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 2).

Отже, будь-яка територія набуває статусу прибудинкової виключно за умов, якщо вона визначена актом на право власності або користування земельною ділянкою, призначена для обслуговування багатоквартирного будинку та є зареєстрованою.

Суд апеляційної інстанції після скасування Верховним Судом ухвали від 21.11.2021 розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Сумської області від 29.08.2016 по суті та вважав, що зазначеним судовим рішенням суд вирішив питання про його права та обов`язки, лише на підставі пояснень ОСОБА_1 , не надавши будь-якої правової оцінки як доказам, які були долучені ОСОБА_1 до поданої апеляційної скарги, так і доказам, наданим під час розгляду справи, а відтак не встановив, чи набула земельна ділянка, питання про продовження договору оренди якої є предметом розгляду у справі № 920/695/16, статусу прибудинкової".

42. Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначених вище висновків. Вказівки ж Верховного Суду є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (частина 1 статті 316 ГПК України).

43. Врахувавши вказівки, наведені у постанові Верховного Суду від 19.04.2023, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції вказав, що ОСОБА_1 не надав доказів того, що земельна ділянка, що передана позивачеві в оренду, у встановленому порядку набула статусу прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

44. Суд апеляційної інстанції також дослідив долучені апелянтом документи (зокрема і ті, про необхідність дослідження яких було зазначено в постановах Верховного Суду від 26.04.2022, від 19.04.2013) на підтвердження його доводів про те, що земельна ділянка площею 0,6808 га є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 та сформована у встановленому законом порядку. При цьому, суд дослідив, що твердження апелянта про формування земельної ділянки з кадастровим номером :05:007:0010 площею 0,6808 га спростовуються відомостями, викладеними в листі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.04.2023 №29-18-0.99.4-843/15-23, з якого вбачається, що вказана земельна ділянка 04.07.2018 перенесена до архівного шару в зв`язку з тим, що поземельна книга на земельну ділянку не відкрита, станом на 01.01.2013 право власності чи користування на земельну ділянку з даним кадастровим номером не зареєстровано.

45. Таким чином, доводи скаржника про недослідження судом апеляційної інстанції документів, долучених ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів спростовуються змістом оскаржуваної ухвали. Протилежні посилання скаржника спрямовані на переоцінку встановлених у справі обставин, що до повноважень суду касаційної інстанції не входить.

46. Не знаходять також свого підтвердження доводи скаржника про те, що суд касаційної інстанції в цій справі ухвалив протилежні рішення (безвідносно до того, що зазначені доводи не можуть бути підставою касаційного оскарження), оскільки як уже зазначено вище (пункти 9 і 12 цієї постанови), підставами для скасування попередньої ухвали суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження та постанови суду апеляційної інстанції про задоволення скарги ОСОБА_1 , слугувало неналежне встановлення судом чи дійсно вирішувалося судовим рішенням місцевого господарського суду питання про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу. Крім того, для первісного скасування ухвали про закриття апеляційного провадження слугували також обставини постановлення цієї ухвали за відсутності скаржника ОСОБА_1 , щодо якого відсутні відомості про належне повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на чому наголошував сам скаржник у касаційній скарзі.

47. Стосовно посилань скаржника на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2022 у цій справі, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, колегія суддів зазначає, що вона вже була скасована постановою Верховного Суду від 19.04.2023 та наразі не є предметом касаційного оскарження.

48. Разом з тим, згадана скаржником у цьому контексті постанова Верховного Суду від 05.07.2022 у справі № 910/1209/21 Судом також відхиляється, оскільки містить висновки які стосуються створеного вже після отримання забудовником в оренду земельної ділянки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. В той же час, з матеріалів цієї справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою самостійно, оскільки в будинку АДРЕСА_1 об`єднання співвласників не створено.

49. Наведене свідчить про те, що скаржник не підтвердив неправильне застосування судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали приписів пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України.

50. Усі інші доводи касаційної скарги ОСОБА_1 направлені на переоцінку встановлених у справі обставин. Разом з тим, що наводячи відповідні доводи скаржник не враховує, що частиною 2 статті 300 ГПК України чітко передбачено, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

51. Відповідно до положень статті 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

52. З урахуванням того, що суд апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали правильно застосував приписи пункту 3 частини 1 статті 264 ГПК України, колегія суддів суду касаційної інстанції на підставі приписів статті 309 ГПК України, дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 та про залишення без змін ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 у справі № 920/695/16.

Розподіл судових витрат

53. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін оскаржуване судове рішення, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 у справі № 920/695/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил