РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.10.2023Справа №910/12408/23
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення учасників справи у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", м. Київ

до 1. Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія", м. Київ

2. Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ", м. Харків

3. Головного управління Національної поліції в Київській області, м. Київ

про стягнення 269 577, 65 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (відповідач-1) шкоди в розмірі 128 500, 00 грн, стягнення з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" (відповідач-2) шкоди в розмірі 130 000, 00 грн та стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області (відповідач-3) шкоди в розмірі 11 077, 65 грн (загалом 269 577, 65 грн).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

18.08.2023 до суду від Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також вказаною ухвалою запропоновано відповідачам у строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

В силу положень ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення, зокрема, відповідача-2 про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.08.2023 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача-2, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача-2.

Проте конверт з ухвалою суду від 25.08.2023 не було вручено відповідачеві-2 у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою та повернуто до суду.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Приймаючи до уваги, що відповідач-2 був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

30.08.2023 до суду від відповідача-3 надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби в Київській області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Київській області про залучення співвідповідача до участі у справі.

29.09.2023 до суду від позивача надійшла заява про часткове закриття провадження, а саме в частині вимог до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія про стягнення шкоди в розмірі 128 500, 00 грн.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив відповідача-3 у встановлений судом строк не скористався.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Лізинг Україна» (страхувальник) було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом лізингу №207.19.000006 (договір страхування).

В межах даного договору 01.08.2022 було укладено страховий сертифікат №207.19.000006/305, згідно з яким було застраховано автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 .

09.01.2023 в м. Києві на просп. Перемоги, 48, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2 , «Toyota Camry», д.н.з. НОМЕР_1 , «Audi», д.н.з. НОМЕР_3 та «СКС RMN-04PП (Renault Megane)», д.н.з. НОМЕР_4 ,внаслідок якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

09.01.2023 водій автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 звернувся до позивача із повідомленням про те, що автомобіль Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 було пошкоджено внаслідок ДТП.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.03.2023 №761/2423/23 встановлено:

« 20 січня 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов протокол про адміністративне правопорушення від 09.01.2023 серії ААД №376260, відповідно до якого ОСОБА_1 09.01.2023 року о 09:00, керуючи транспортним засобом «СКС RMN-04PП» , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Пежо 508», державний реєстраційний НОМЕР_5 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, тобто порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Аналізуючи докази, що містяться в справі, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №376260 від 09.01.2023 року, дослідивши схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2023 року, вивчивши письмові пояснення учасників ДТП, суд дійшов висновку, що механічні пошкодження транспортних засобів сталися внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог п. 2.3б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що тягне адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП, вина водія ОСОБА_1 підтверджується матеріалами справи.»

Також постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.04.2023 №761/2425/23 встановлено:

« 20.01.2023 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшли адміністративні матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності відносно ОСОБА_3 за ст.124 КУпАП.

Відповідно до протоколу серії ААД №376259 від 09.01.2023, ОСОБА_3 09.01.2023 о 09:20 у м. Києві за адресою: проспект Перемоги 46, керуючи автомобілем марки «Ауді», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , не дотримався безпечної дистанції, швидкості руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Рено», державний реєстраційний НОМЕР_6 , та автомобілем марки «Тойота», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, тобто порушив вимог п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Аналізуючи докази, що містяться в справі, вивчивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №376259 від 09.01.2023 року, дослідивши схему місця дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2023 року, вивчивши письмові пояснення учасників ДТП, заперечення ОСОБА_3 на протокол про адміністративне правопорушення, а також долучені до нього фотознімки суд дійшов висновку, що механічні пошкодження транспортних засобів сталися внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1Правил дорожнього руху України, що тягне адміністративну відповідальність, передбачену ст.124 КУпАП, вина водія ОСОБА_3 підтверджується матеріалами справи.»

Відповідно до звіту про оцінку КТЗ Toyota Camry держномер НОМЕР_1 , складеного ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Camry, д.н.з. НОМЕР_1 становить 1 002 516, 90 грн.

На підставі вищезазначеного звіту та з урахуванням умов договору страхування, позивачем було складено страховий акт №3.23.00099-1 від 14.02.2023 відповідно до якого сума страхового відшкодування складає 279 155, 30 грн.

Позивач виконуючи свої зобов`язання за договором страхування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі на рахунок страхувальника в розмірі 279 155, 30 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №68808085 від 20.02.2023.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем «СКС RMN-04PП (Renault Megane)», д.н.з. НОМЕР_4 , на момент ДТП була застрахована відповідачем-1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/209433106, яким передбачено, що ліміт за шкоду майну становить 130 000, 00 грн, а франшиза - 1 500, 00 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Audi», д.н.з. НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 на момент ДТП була застрахована відповідачем-2 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/02371828, яким передбачено, що ліміт за шкоду майну становить 130 000, 00 грн, а франшиза - 0, 00 грн.

Відповідно до листа ГУНП від 19.07.2023 №107 а.з./109/27/01-2023 ОСОБА_1 працює водієм відповідача-3 та на дату ДТП 09.01.2023 перебував за кермом автомобіля «СКС RMN-04PП (Renault Megane)», д.н.з. НОМЕР_4 , виконуючи свої функціональні обов`язки згідно з посадовою інструкцією.

Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся до суду з вказаним позовом відповідно до якого просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" страхове відшкодування в розмірі 128 500, 00 грн, стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" страхове відшкодування в розмірі 130 000, 00 грн та стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області шкоду в розмірі 11 077, 65 грн (загалом 269 577, 65 грн).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Крім того, абзацом першим п. 36.3. ст. 36 Закону визначено, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Отже, позивач отримав право вимагати від відповідачів виплати страхового відшкодування за полісами на умовах, в порядку та у спосіб, що передбачені положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відтак, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності, застосовуються спеціальні норми закону, а саме п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Наведеними нормами закону встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Таким чином, враховуючи положення абз.1 п. 36.3. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та те, що шкоду застрахованому транспортному засобу було заподіяну діями двох осіб, відповідно виплачена позивачем сума страхового відшкодування 279 155, 30 грн підлягає поділу на 2, що відповідно становить 139 577, 65 грн.

Як свідчать матеріали справи, сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з відповідача-1 становить 128 500, 00 грн за вирахуванням франшизи в розмірі 1 500,00 грн, а з відповідача-2 - 130 000, 00 грн (франшиза 0, 00 грн).

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну або фізичну особу відповідальності необхідною є наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправної поведінки працівника, завданої шкоди, причинного зв`язку та вини), так і певних спеціальних умов, лише за наявності яких може бути застосована зазначена стаття:

а) перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною або фізичною особою - роботодавцем, незалежно від характеру таких відносин: постійні, тимчасові, сезонні тощо (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"),

б) завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків. Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків треба розуміти виконання роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 905/1391/19.

У зв`язку з тим, що водій автомобіля «СКС RMN-04PП (Renault Megane)», д.н.з. НОМЕР_4 - ОСОБА_1 , котрий на момент ДТП 09.01.2023 працював водієм відповідача-3 та виконував свої функціональні обов`язки згідно з посадовою інструкцією, позивач просить стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області шкоду в розмірі 11 077, 65 грн ((шкода на кожного винуватця 139 599, 65 грн - 128 500, 00 грн (ліміт відповідальності ПрАТ «УТСК» передбачений полісом ЕР/209433106 з урахуванням франшизи)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

З огляду на вищевикладене, суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що у відповідності до ст. 1194 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України різниця суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 11 077, 65 грн підлягає сплаті відповідачем-3 на користь позивача, а відтак позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду належних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у них обов`язку сплатити заявлену до стягнення шкоду, а тому вимоги позивача щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" шкоди в розмірі 128 500, 00 грн, стягнення з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" шкоди в розмірі 130 000, 00 грн та стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області шкоди в розмірі 11 077, 65 грн визнаються судом правомірними, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Окрім того, оскільки після звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем-1 було сплачено кошти в розмірі 128 500, 00 грн, у зв`язку з чим предмет позову в цій частині припинив своє існування, то за таких підстав, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" шкоди в розмірі 128 500, 00 грн на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, адже, в даній частині відсутній предмет спору.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 та ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається пропорційно на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 231, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" про стягнення шкоди в розмірі 128 500, 00 грн - закрити.

2. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 77) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (, адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 22) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 927, 50 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять сім гривень 50 коп.).

4. Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА-ГАРАНТ" (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (, адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 22) шкоду в розмірі 130 000, 00 (сто тридцять тисяч гривень 00 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 950, 00 грн (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят 00 коп.).

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (, адреса: 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, 22) шкоду в розмірі 11 077, 65 грн (одинадцять тисяч сімдесят сім гривень 65 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 166, 16 грн (сто шістдесят шість гривень 16 коп.).

6. Після вступу рішення в законну силу видати накази.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МОРОЗОВ