ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2544/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023

по справі №916/2544/23

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування»

до відповідача: Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

про стягнення 133015,52 грн.

суддя суду першої інстанції Демешин О.А.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 22.08.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

14.06.2023 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» про стягнення 133015,52 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 у справі № 916/2544/23 позов задоволено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» 133 015,52 гривень відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу та 2684,00 гривні судового збору.

Обґрунтування рішення суду першої інстанції.

Згідно з постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.08.2019 року особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП. При цьому, у вступній частині даної постанови зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у КП «Чорноморськводоканал».

В матеріалах справи не міститься інформації щодо договорів страхування цивільно-правової відповідальності укладених Відповідачем. Тому, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент події не була забезпечена за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та на момент ДТП останній був при виконанні своїх робочих обов`язків, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з Відповідача.

Щодо заяви представника Відповідача, про застосування наслідків пропуску Позивачем строків позовної давності, суд зазначив, що починаючи з 12.03.2020 строки позовної давності, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжені на строк дії карантину та воєнного стану.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 року по справі № 916/2544/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» Арсенал Страхування» відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що, дорожньо-транспортна пригода сталась 02.07.2019. До суду позивач звернувся з позовною заявою від 14.06.2023 тобто з пропущеним трирічним строком позовної давності.

Посилання позивача на частину 6 статті 261 Цивільного кодексу України, вважаємо невірними з огляду на вищенаведені в даному відзиві обставини та обґрунтування, так як не вважаємо вимоги позивача регресними. Зобов`язання по відшкодуванню шкоди Національному антикорупційному бюро України виникло в КП «Чорноморськводоканал» саме з дня дорожньо-транспортної пригоди, тобто з 02.07.2019.

Відшкодування страхового випадку позивачем як страховиком Національному антикорупційному бюро України, не створює новації в зобов`язаннях КП «Чорноморськводоканал».

Звертаємо увагу суду, що при суброгації позовна давність обраховується з моменту настання страхового випадку.

Таким чином, якщо днем настання події є день вчинення ДТП, то загальна позовна давність тривалістю у три роки починає перебіг з дня, наступного за днем вчинення ДТП, і спливає у відповідні число та місяць останнього року, тобто такі, що відповідають числу та місяцю настання події.

Скаржник зазначає, що при цьому аналіз судової практики засвідчує, що саме лише посилання на факт впровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку у справі.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2544/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2544/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 по справі №916/2544/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

13.09.2023 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/2544/23 за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023.

Визначено розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 у справі № 916/2544/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено Приватному акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

09.10.2023 до суду апеляційної інстанції від Приватному акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського сууду Одеської області від 21.08.2023 по справі №916/2544/23 залишити без змін.

Згідно з частини 13 статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Однак, до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

26.12.2018 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» (Позивач, Страховик) та Національним антикорупційним бюро України було укладено договір страхування наземного транспорту № 1450/18-Т/Дп/03, згідно якого Позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення ТЗ «Renault», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин та додаткового обладнання внаслідок ДТП.

02.07.2019 на трасі Одеса-Чорноморськ сталася дорожньо-транспортна пригода на участю ТЗ «ГАЗ», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та ТЗ «Renault», д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та ТЗ «SUZUKI», д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно з Постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.08.2019 особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП. При цьому, у вступній частині даної постанови зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у КП «Чорноморськводоканал» (Відповідач по справі).

У зв`язку з даною подією та ва умовами договору позивач поніс збитки виплативши на користь Національного антикорупційного бюро України суму страхової виплати у розмірі 233 015,52 грн., згідно ПД № 76385843 від 30.12.2021, тому, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 233 015,52 грн.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Причиною виникнення спору у цій справі стало питання наявності чи відсутності підстав для відшкодування завданої позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди за рахунок відповідача, яка не покривається страховим відшкодуванням.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно положень статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом ст. 5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У відповідності до п.12.1. ст. 12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як було зазначено, згідно з постановою Іллічівського міського суду Одеської області від 12.08.2019 особою, винною у скоєнні ДТП, є ОСОБА_1 , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП. При цьому, у вступній частині даної постанови зазначено, що ОСОБА_1 працює водієм у КП «Чорноморськводоканал».

В матеріалах справи не міститься інформації щодо договорів страхування цивільно-правової відповідальності укладених Відповідачем. Тому, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов`язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент події не була забезпечена за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та на момент ДТП останній був при виконанні своїх робочих обов`язків, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з Відповідача.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України в якому зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Оскільки винною особою у скоєнні ДТП було визнано водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем, власником якого є відповідач, а також який перебував на час ДТП в трудових відносинах з відповідачем, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що у останнього виникло зобов`язання відшкодувати позивачу суму шкоди, яка не покривається страховим відшкодуванням, крім того матеріали справи не містять будь-яких заперечень щодо її розміру. Колегією суддів не приймаються доводи скаржника про пропущення позивачем трирічним строку позовної давності для звернення з даним позовом.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19). строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

З метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі COVID-19) постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» по всій території України з 12 березня 2020 року встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України установлено карантин, продовжившидію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Також Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що досі триває.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356), зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Тобто, строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України (загальна позовна давність у три роки), продовжуються на строк дії воєнного стану.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 щодо роботи судів в умовах воєнного стану, процесуальні строки по можливості продовжуються щонайменше до закінчення воєнного стану.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням вищезазначених правових норм, дійшов правильного висновку про те, що позивач звернувся за захистом свого порушеного права належним чином та у строк визначений законом, оскільки строки позовної давності передбачені нормами статті 257 ЦК України продовжені.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області залишенню без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 у справі № 916/2544/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство «Чорноморськводоканал» Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя К.В. Богатир