ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/1622/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління комунального майна Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 (суддя С.М. Коваль, м.Миколаїв, повний текст складено 15.05.2023)

у справі № 915/1622/21

за позовом Управління комунального майна Миколаївської міської ради

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Грабчинської Тетяни Олексадрівни

про розірвання договору оренди, повернення приміщення та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Процесуальні дії суду першої інстанції

У листопаді 2021 року Управління комунального майна Миколаївської міської ради звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни, в якій просило:

1)розірвати договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 59,4 кв.м. (літ. А-2), розміщеного за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Московська, 11/5, укладеного 07.09.2018 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною №7779;

2)зобов`язати Фізичну особу-підприємця Грабчинську Тетяну Олександрівну звільнити та повернути нежитлове приміщення загальною площею 59,4 кв.м. (літ. А-2), розміщене за адресою: Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Моськовська, 11/5, шляхом передачі зазначеного приміщення Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради за актом приймання-передавання;

3)стягнути з Фізичної особи-підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради кошти у сумі 114761,35грн, із яких: 1066799,33 грн заборгованості з орендної плати та 7962,02 грн пені.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неналежно виконує зобов`язання за укладеним між сторонами договором оренди від 07.09.2018 №7779, а саме, зобов`язань щодо своєчасної та в повному обсязі сплати у період з квітня 2019 року по вересень 2021 року орендної плати за договором, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі, а на суми прострочень позивачем нараховано пеню у розмірі 7962,02 грн в порядку пункту 3.6 договору. Крім того, у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов цього договору, на підставі статті 651 Цивільного кодексу України позивач просив розірвати договір оренди та повернути майно.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 25.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В подальшому, позивач змінив предмет позову та просив стягнути з відповідача кошти у сумі 133072,48 грн, із яких: 123331,64 грн - заборгованість з орендної плати за період з 07.09.2018 по 06.02.2022 та 9740,84 грн пені за період з 26.08.2021 по 22.02.2022, з урахуванням чого місцевим господарським судом розглядалися позовні вимоги, викладені у заяві позивача від 27.10.2022 №261/10/01/08/22.

Також Фізична особа - підприємець Грабчинська Тетяна Олександрівна звернулась до Управління комунального майна Миколаївської міської ради із зустрічною позовною заявою про визнання договору оренди нежитлового приміщення, укладеного 07.09.2018 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною за №7779, продовженим на той самий термін, а саме, на 2 роки та 11 місяців, до 06 січня 2025 року, та на тих самих умовах.

Зустрічна позовна заява була повернута судом першої інстанції ухвалою від 12.01.2022.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 позов Управління комунального майна Миколаївської міської ради задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради грошові кошти в сумі 238,67 грн, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 2270,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оскільки договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, від 07.09.2018 №7779, є припиненим з 07.03.2019, що означає припинення дії для сторін всіх його умов, відсутні підстави для стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 123092,97 грн в позадоговірний період з 07.03.2019-06.02.2022, а також нарахованої пені у період з 26.08.2021-22.02.2022, а тому позовні вимоги щодо стягнення орендної плати та нарахованої пені у наведені вище періоди за умовами договору, що припинився, є незаконними.

Щодо припинення підприємницької діяльності Грабчинської Тетяни Олександрівни з 24.02.2022 суд зазначив, що заміна статусу відповідача відбулася після відкриття провадження у справі, вона не тягне за собою наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і, відповідно, закриття провадження у ній, оскільки на час відкриття господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції господарського суду.

Ураховуючи викладене, суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 238,67 грн.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, Управління комунального майна Миколаївської міської ради звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник послався на те, що висновок суду стосовно того, що договір оренди припинив свою дію з 06.03.2019 є помилковим, адже в матеріалах справи наявна копія договору про внесення змін до договору оренди від 27.06.2019, яким строк дії договору продовжено з 07.03.2019 по 06.02.2022.

При цьому апелянт зазначив, що відповідачем не спростовувалось те, що договір діяв до 06.02.2022, а навпаки, підтверджувалось, адже Фізична особа - підприємець Грабчинська Тетяна Олександрівна зверталась з листом від 11.01.2022 №42/10.01-07/22 щодо подальшого продовження дії договору, а також у відзиві на позовну заяву та у зустрічній позовній заяві зазначала про укладення додаткового договору від 27.06.2019.

У зв`язку з наведеним, на думку скаржника, ним було правомірно нараховано 123331,64грн заборгованості з орендної плати за період з 07.09.2018 по 06.02.2022 та 9740,84грн пені за період з 26.08.2021 по 22.02.2022.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на її подання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2023 апеляційну скаргу Управління комунального майна Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі № 915/1622/21 залишено без руху з підстав відсутності доказів сплати судового збору у розмірі 3405,00 грн та доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками відповідачу. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, встановлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено скаржнику, що якщо не будуть усунуті недоліки апеляційної скарги у встановлений в цій ухвалі строк, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається скаржнику. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/1622/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

В межах встановленого ухвалою суду апеляційної інстанції від 29.06.2023 строку від Управління комунального майна Миколаївської міської ради надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№ 1885/23/Д1 від 10.07.2023).

Крім цього, окремо, засобами поштового зв`язку скаржником надіслано на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду копію платіжної інструкції та оригінали поштової накладної, фіскального чеку та опису вкладення (вх.№ 1885/23/Д2 від 12.07.2023).

14.07.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1622/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.07.2023 поновлено Управлінню комунального майна Миколаївської міської ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі № 915/1622/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління комунального майна Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі № 915/1622/21. Встановлено відповідачу строк до 10.08.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу. Роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 10.08.2023 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду. Зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі №915/1622/21.

Відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини третьої статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 розгляд справи №915/1622/21 призначено на 05.09.2023 о 12:30 год.

В судовому засіданні, яке відбулось 05.09.2023, приймала участь представник скаржника Дрібко Г.В., яка надала усні пояснення, відповідно до яких просила апеляційну скаргу задовольнити.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи протокольною ухвалою суду оголошено перерву до 17.10.2023 о 12:30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.2023, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено розглянути апеляційну скаргу Управління комунального майна Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі № 915/1622/21 поза межами строку, встановленого у частині першій статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк.

Також вказаною ухвалою суду повідомлено відповідача про те, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги Управління комунального майна Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі №915/1622/21 відбудеться 17.10.2023 о 12:30 год у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

17.10.2023 від Управління комунального майна Миколаївської міської ради надійшла заява (вх.№1885/23/Д3 від 17.10.2023) про проведення судового засідання 17.10.2023 о 12:30 год без участі його представника.

Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання 17.10.2023 повідомлені належним чином, проте участі не брали.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників сторін.

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

19.01.2015 за територіальною громадою міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради здійснено державну реєстрацію права комунальної власності на нежитлові приміщення загальною площею 59,4 кв.м, розташовані за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вул. Московська, будинок 11/5.

06.04.2015 між Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (орендодавцем) та Фізичною особою підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною (орендарем) укладено договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме: нежитлові приміщення літ. А-2, загальною площею 59,4 кв.м, розміщені за адресою: м.Миколаїв, вул. Московська, 11/5 на цокольному поверсі, що знаходяться на балансі ТОВ «ЖЕК «Забота». Цей договір укладено строком на 1 рік, з 06.04.2015 до 06.04.2016.

За актом приймання передавання нежитлового приміщення за договором оренди №7554 від 06.04.2015 орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлові цокольні приміщення літ. А-2, загальною площею 59,4 кв.м, розташовані за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 11/5, а саме, № 1 площею 32, 8 кв.м., № 2 площею 14,5 кв.м, № 3 площею 3,6 кв.м, № 4 площею 8,5 кв.м.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2017, позов Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради задоволено. Зобов`язано Фізичну особу підприємця Грабчинську Тетяну Олександрівну звільнити та повернути Управлінню нежитлові цокольні приміщення літ. А-2 № 1 площею 32,8 кв. м, № 2 площею 14,5 кв.м, № 3 площею 3,6 кв.м, № 4 площею 8,5 кв.м, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 11/5 згідно акту приймання-передачі.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.07.2017 касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.02.2017 у справі №915/706/16 без змін.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2017 у справі №915/539/17, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні первісного позову заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Управління комунального майна Миколаївської міської ради до Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни про стягнення 140635,04 грн, що складається з: 56994,64грн - заборгованості з орендної плати за договором оренди від 06.04.2015 за період 01.11.2015 по 30.04.2017 та 83640,40 грн - неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення за період з 29.04.2016 по 05.05.2017. Відмовлено у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни до Управління комунального майна Миколаївської міської ради про визнання договору нерухомого індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності № 7554 від 06.04.2017 укладеним, зобов`язання Управління комунального майна Миколаївської міської ради застосувати ставку орендної плати в розмірі 1 % та звільнити Фізичну особу підприємця Грабчинську Тетяну Олександрівну від сплати орендної плати.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.10.2017 у справі №915/539/17 установлено, що відповідно до довідки Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради № 4317/08.01.01-23/34 від 27.06.17 спірний будинок побудовано до 1917 року, та станом на червень 2017 року нежитлові приміщення спірної будівлі на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 29 від 30.01.1996 перебувають та обліковуються Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради як «ветхі», балансоутримувачем вказаного будинку є ТОВ «ЖЕК «Забота», протягом 2015-2017 років грошові кошти на проведення капітального ремонту вказаної будівлі не виділялись та не резервувались, проектно-кошторисна документація не розроблялась та не замовлялась. Відповідно до довідки Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради від 23.04.2015 нежитлові приміщення відносяться до 1917 року забудови, як і сам будинок. Нежитлові приміщення цокольного поверху, які були предметом спірного договору оренди, потребують встановлення інженерних комунікацій у зв`язку з їх відсутністю. Також частково зруйновані міжкімнатні перегородки та виявлені руйнування та обвалення підлоги та несучої конструкції перекриття. Нежитлові приміщення цокольного поверху потребують проведення ремонтних робіт з відновлення комунікацій, демонтажу та відновлення підлоги та стін з одночасним проведенням робіт по зміцненню та цілісності конструкції будівлі. Орієнтовна вартість виконання ремонтних робіт становить приблизно 200 тис. грн. Також ці факти знайшли відображення й в актах технічного огляду нежитлового цокольного приміщення за адресою: вул. Московська, 11/5, та комісійного обстеження по скарзі мешканців житлового будинку від 17.04.2015.

Також Господарським судом Миколаївської області у справі №915/539/17 установлено, що на адвокатський запит № 23/06-17 від 23.06.2017 балансоутримувачем спірного майна - ТОВ «ЖЕК «Забота» 29.06.2017 повідомлено, що нежитлове приміщення загальною площею 59,4 кв.м, розташоване по вул. Московській, 11/5, у м. Миколаєві, є вбудованим приміщенням цокольного поверху будинку, розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Московська, 11. Вказаний будинок побудовано до 1917 року, станом на червень 2017 року нежитлові приміщення вказаної будівлі перебувають та обліковуються Департаментом ЖКГ Миколаївської міської ради як «ветхі». Протягом 2015-2017 років ТОВ «ЖЕК «Забота» не отримувало жодних грошових коштів на проведення будь якого поточного ремонту або ремонту внутрішньобудинкових мереж. Орендарем ФОП Грабчинською Т.О. з дозволу Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради були проведені ремонтно-відновлювальні роботи, та у зв`язку з проведенням ФОП Грабчинською Т.О. власним коштом ремонтно-відновлювальних робіт протягом дії договору оренди вказане приміщення, як об`єкт торгівельної діяльності, не працювало.

Крім того, судовим рішенням у справі №915/539/17 встановлено, що на запит начальника Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради Болотнього В.В. за № 736 від 27.03.2015, Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації надало відповідь, що спірне майно було визнано ветхим та таким, що не підлягає капітальному ремонту.

З урахуванням наведених обставин, Господарський суд Миколаївської області у справі №915/539/17 дійшов до висновку, що орендоване майно не могло використовуватись за його цільовим призначенням, обумовленим в договорі оренди, так як це майно було передано в оренду у стані, що не відповідає його призначенню та за своїм технічним станом знаходиться в непридатному для використання стані (ветхе) та потребує обов`язкового капітального ремонту, і що для звільнення наймача від сплати відповідних платежів через неможливість його використання з незалежних від нього причин немає потреби вносити відповідні зміни до договору оренди взагалі, у зв`язку з чим, з посиланням на статтю 762 Цивільного кодексу України, відмовив у задоволенні первісного позову.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову Господарський суд Миколаївської області, приймаючи рішення від 23.10.2017 у справі №915/539/17, виходив з того, що договір оренди від 06.04.2015 є припиненим.

07.09.2018 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради (орендодавцем) та Фізичною особою підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною (орендарем) укладено договір №7779 оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності (надалі договір), відповідно до пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, а саме: нежитлові приміщення літ. А-2, загальною площею 59,4 кв.м, розміщені за адресою: м.Миколаїв, вул. Московська, 11/5, на цокольному поверсі, що знаходиться на балансі ТОВ «ЖЕК Забота». Майно передається в оренду під торговельну діяльність.

Згідно із пунктом 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не рашіше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

У пунктах 2.2., 2.3. договору сторонами визначено, що передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаоя права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до пункту 2.4. договору у разі розірвання договору, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, останній повинен повернути орендодавцеві орендоване приміщення в п`ятнадцятиденний термін з дня отримання заяви орендодавця за актом приймання-передавання приміщення.

У разі припинення або розірвання цього договору майно повертається орендарем орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання (пункт 2.6. договору).

Майно вважається поверненим орендодавцю (балансоутримувачу) з моменту підписання сторонами акта приймання-передавання (пункт 2.7. договору).

Орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2011 №10/15, та протоколу №2 від 27.03.2015 засідання конкурсної комісії, створеної на підставі наказу управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 16.02.2015 №20/03 «Про проведення конкурсу та затвердження конкурсної комісії по проведенню конкурсу на право оренди нежитлового приміщення по вул. Московській, 11/5» і становить без ПДВ за перший місяць оренди 2574,59 грн (пункт 3.1. договору).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством (пункт 3.2. договору).

Пунктом 3.3. договору передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата перераховується орендодавцеві щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним (пункт 3.4. договору).

Згідно із пунктом 3.5. договору розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі внесення змін та доповнень до Положення, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця (пункт 3.6. договору).

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату за користування майном за час прострочення до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість з орендної плати у повному обсязі та відшкодувати збитки відповідно до чинного законодавства (п. 3.9 договору).

Орендар зобов`язується, зокрема, використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов цього договору (пункт 5.1. договору); своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату (пункт 5.2. договору); своєчасно здійснювати за власний рахунок поточний ремонт орендованого майна (пункт 5.4. договору); у разі припинення або розірвання договору негайно повернути орендодавцеві або підприємству, указанному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (пункт 5.12. договору).

Орендодавець зобов`язується, зокрема, передати орендарю в оренду майно згідно з цим договором за актом приймання-передавання майна, який підписується одночасно із цим договором (пункт 7.1. договору).

Пунктом 10.1. договору передбачено, що цей договір укладено строком на 2 роки та 11 місяців. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Відповідно до пункту 3 статті 631 Цивільного кодексу України до правовідносин сторін за даним договором застосовуються умови, які виникли між ними до укладення цього договору, а саме: за договором оренди комунального майна від 06.04.2015 №7554 (зі змінами), договір є продовженням дії договору від 06.04.2015 №7554 (зі змінами). Термін дії договору визначено з 06.04.2016 до 06.03.2019 включно.

Зміни та доповнення до договору вчиняються в такій самій формі, що й договір оренди, не є його невід`ємною частиною (пункт 10.3. договору).

Згідно із пунктом 10.5. договору у разі закінчення строку дії договору, останній продовжується шляхом укладення додаткової угоди за умови письмового звернення орендаря відповідно до вимог Положення.

Взаємовідносини сторін, не врегульовані цим договором, регулюються чинним законодавством (пункт 10.8. договору).

Згідно із розрахунком за договором оренди №7779, що є додатком до договору і є його невід`ємною та складовою частиною, плата за оренду за договором за серпень 2018 року становить 2574,59 грн, ПДВ 514,92 грн, всього з ПДВ 3089,51 грн.

07.09.2018 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого майна), що належить до комунальної власності, №7779 від 07.09.2018, відповідно до якого сторони, керуючись наказом управління від 30.08.2018 №258/03 та технічним висновком Миколаївської філії ДП ДНДПВІ «Ниипроектреконструкция» Ч-008.15.00-ТЗ, пункт 3.1. договору виклали в наступній редакції: «Орендна плата визначається на підставі Положення про оренду майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.11 №10/15 (із змінами та доповненнями), і становить без ПДВ у вересні 2018 року 36,98 грн».

Також за умовами договору про внесення змін від 07.09.2018 даний договір є невід`ємною частиною договору оренди та набирає чинності з моменту його підписання сторонами, і діє з 07.09.2018 по 06.03.2019.

При цьому згідно із технічним висновком Миколаївської філії ДП ДНДПВІ «Ниипроектреконструкция» Ч-008.15.00-ТЗ за результатами обстеження нежитлових приміщень по вул.Московській №11/5 в м.Миколаєві, за час експлуатації в обстежуваних приміщеннях виконувались поточні ремонти, для подальшої експлуатації нежитлових приміщень існує необхідність у проведенні ремонтно-відновних робіт.

Згідно із розрахунком за договором оренди №7779, орендна ставка складає 1%, орендна плата за серпень 2018 року складає 36,98 грн, ПДВ 7,40 грн, всього з ПДВ 44,38грн.

27.06.2019 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, №779 від 07.09.2018, відповідно до якого сторони продовжили строк дії договору №7779 від 07.09.2018, у зв`язку з чим пункт 10.1. договору виклали в наступній редакції: «Договір вважається продовженим строком на 2 роки 11 міс. До 06.02.2022 включно».

Згідно із пунктом 2 договору про внесення змін від 27.06.2019, даний договір набирає чинності з моменту підписання цього договору та відповідно до п.3 ст.631 Цивільного кодексу України зазначені умови застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами до його укладення, а саме: з 07.03.2019.

Інші умови договору оренди залишаються незмінними (пункт 3 договору про внесення змін від 27.06.2019).

В матеріалах справи міститься заява Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни від 05.11.2021 про продовження дії договору №7779 від 07.09.2018, додатком до якої є звіт про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень (площею 59,4кв.м) цокольного поверху за адресою: м.Миколаїв, вул. Московська, 11/5, та рецензія на цей звіт.

В якості доказів направлення вказаної заяви на адресу позивача відповідачем надано накладну кур`єрської служби доставки від 05.11.2021, в якій в описі вкладення зазначено про направлення заяви, звіту про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень, рецензії на звіт.

Також в матеріалах справи міститься заява Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни від 23.12.2021 про продовження дії договору №7779 від 07.09.2018, додатком до якої є звіт про незалежну оцінку вартості нежитлових приміщень (площею 59,4кв.м) цокольного поверху за адресою: м.Миколаїв, вул. Московська, 11/5, та рецензія на цей звіт.

Вказану заяву отримано позивачем 11.01.2022 та зареєстровано за вх.№42/10.01-07/22, що вбачається із штемпеля вхідної кореспонденції Управління комунальної власності Миколаївської міської ради на заяві Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни від 23.12.2021.

Розглянувши заяву Фізичної особи підприємця Грабчинської Тетяни Олександрівни від 23.12.2021 (вх.№42/10.01-07/22 від 11.01.2022) про продовження дії договору оренди нежитлових приміщень площею 59,4 кв.м, розташованих за адресою: м.Миколаїв, вул. Московська, 11/5, Управління комунального майна Миколаївської міської ради листом від 19.01.2022 №74/10/01/08/22, пославшись на наявну заборгованість зі сплати орендної плати у сумі 118613,18 грн, подання заяви про продовження договору оренди з порушенням встановленого чинним законодавством строку та відмову балансоутримувача КЖЕП Центрального району у продовженні договору оренди у зв`язку з використанням майна для власних потреб балансоутримувача, повідомило відповідача про необхідність протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно у порядку, визначеному договором оренди.

08.02.2022 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради (орендодавцем) та Фізичною особою підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною (орендарем), у присутності директора КЖЕП Центрального району міста Миколаєва, складено акт приймання-передавання комунального майна за договором оренди №7779 від 07.09.2018, відповідно до якого орендар передав, а орендодавець прийняв нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м.Миколаїв, вул.Московська, 11/5, загальною площею 59,4 кв.м.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із частиною першою статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за договором № 7779 від 07.09.2018 між сторонами виникли орендні правовідносини.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 «Найм (оренда)» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України та статей 283- 291 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Аналогічні положення містяться у частині першій статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У частині першій статті 284 Господарського кодексу України законодавець як істотні умови договору оренди визначив, зокрема, строк, на який укладається договір оренди; орендну плату з урахуванням її індексації; умови повернення орендованого майна або викупу.

Позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення заборгованості з оплати орендної плати за договором оренди № 7779 від 07.09.2018 (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), послався на те, що відповідач в порушення приписів законодавства та пунктів 3.3., 5.2. договору не виконує належним чином свої зобов`язання зі сплати орендної плати за користування об`єктом оренди, внаслідок чого у відповідача за період з 07.09.2018 по 06.02.2022 утворилась заборгованість зі сплати орендної плати в сумі 123331,64 грн, на прострочену заборгованість нараховано пеню у розмірі 9740,84 грн за період з 26.08.2021 по 22.02.2022.

Щодо строку дії договору оренди №7779 від 07.09.2018

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що з позовної заяви та з наявних в матеріалах справи доказів випливає, що договір оренди нерухомого або індивідуально визначеного майна, що належить до комунальної власності, №7779 від 07.09.2018, припинив свою дію 06.03.2019 у зв`язку із закінченням строку його дії, додаткової угоди між сторонами про продовження строку дії договору укладено не було та фактичне повернення орендованого майна з боку відповідача не відбулося.

Дійшовши висновку, що договір оренди №7779 від 07.09.2018 № є припиненим з 07.03.2019, що означає припинення дії для сторін всіх його умов, Господарський суд Миколаївської області вказав про відсутність підстав для стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 123092,97 грн у позадоговірний період з 07.03.2018-06.02.2022, а також нарахованої пені у період з 26.08.2021-22.02.2022, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні позовних вимог щодо стягнення орендної плати та нарахованої пені у наведені вище періоди.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 763 Цивільного кодексу України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (частина друга статті 291 Господарського кодексу України).

Виняток з наведеного правила передбачено частиною першою статті 764 Цивільного кодексу України (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних відносин), відповідно до якої в разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наведена норма визначає можливість продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах. При цьому для такого автоматичного продовження договору оренди передбачена особливість - відсутність заяви (повідомлення) однієї зі сторін про припинення чи зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Аналогічні приписи містить частина четверта статті 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У справі, що розглядається, орендоване майно є комунальним, а тому на ці правовідносини поширюється також дія Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин та регулював організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна підприємств, установ та організацій, що перебувають у комунальній власності, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в комунальній власності, а також майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває у комунальній власності.

Так, відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

За частиною третьою статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Водночас за частиною другою цієї ж статті у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відсутність такого заперечення як в силу статті 764 Цивільного кодексу України, так і за приписами частини другої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII, може мати прояв у «мовчазній згоді», і в такому випадку орендар саме в силу закону (а не за власною ініціативою в порядку частини третьої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII) може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19.

Південно-західний апеляційний господарський суд звертається висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22.09.2023 у справі № 904/2275/22, відповідно до яких: суть поновлення договору оренди у розумінні наведених норм полягає у тому, що орендар продовжує користуватися орендованим майном після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує протягом одного місяця після закінчення строку договору в його поновленні (п.6.10); відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді» і в такому випадку орендар у силу закону може розраховувати, що договір оренди вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Застосування принципу «мовчазної згоди» при поновленні договору оренди фактично означає, що таке поновлення пов`язується не з волевиявленням сторін договору, а з сукупністю юридичних фактів, наведених у відповідних положеннях законодавства (п.6.11).

Таким чином, зі змісту наведених вище правових норм, закріплених у частині другій статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 №2269-XII (до втрати ним чинності з 01.02.2020) та статті 764 Цивільного кодексу України, вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує жодна із сторін договору.

Відтак, має значення лише те, чи збіг встановлений «місячний термін», оскільки саме із його закінченням пов`язане настання такого юридично значимого наслідку, як продовження договору оренди на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Водночас сторони договору не обмежені в праві заявити про припинення або зміну умов договору, як протягом одного місяця після закінчення строку дії договору, так і в будь-який час протягом всього строку дії вказаного договору.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 914/433/16, від 09.04.2019 у справі № 904/3415/18.

Як вже зазначалось, 07.09.2018 між Управлінням комунального майна Миколаївської міської ради (орендодавцем) та Фізичною особою підприємцем Грабчинською Тетяною Олександрівною (орендарем) укладено договір №7779 оренди строком на 2 роки та 11 місяців, терміном дії до 06.03.2019 включно.

З огляду на відсутність заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди № 7779 від 07.09.2018, а також того, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються обставини користування орендарем приміщеннями, жодних актів про повернення орендованого майна орендодавцю станом на 06.03.2019 або протягом одного місяця після закінчення строку дії договору сторони не підписували, колегія суддів вважає, що договір № 7779 від 07.09.2018 було продовжено автоматично після 06.03.2019 на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

В той же час, 27.06.2019 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору оренди №779 від 07.09.2018, відповідно до якого сторони продовжили строк дії цього договору на 2 роки 11 місяців до 06.02.2022 включно. При цьому згідно із пунктом 2 договору про внесення змін від 27.06.2019, даний договір набирає чинності з моменту підписання цього договору та відповідно до п.3 ст.631 Цивільного кодексу України зазначені умови застосовуються до правовідносин, які виникли між сторонами до його укладення, а саме: з 07.03.2019.

Також колегія суддів зазначає, що 03.10.2019 було прийнято Закон України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ. У розділі «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм).

При цьому пунктом 5 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №157-IX визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону.

Ураховуючи опублікування тексту Закону України № 157-ІХ в офіційному друкованому виданні «Голос України» 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і введений в дію з 01.02.2020, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його норми (за винятком норм, наведених у розділі «Прикінцеві та перехідні положення»).

При цьому за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті (частина перша статті 5 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону № 157-IX договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом 5 частини 2 статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Таким чином, оскільки договір оренди № 7779 від 07.09.2018 укладений до набрання чинності Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ, при цьому після закінчення означеного договору його дію було автоматично продовжено в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, - до 06.02.2022 включно, до зазначеного терміну вказаний договір зберігав свою чинність та продовжував діяти.

Щодо стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та пені

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Приписами частин першої, третьої і п`ятої статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив стягнути заборгованість з орендної плати в сумі 123331,64 грн за період з 07.09.2018 по 06.02.2022, тобто за період, який підпадав під регулювання як Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII, так і Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-ІХ.

За приписами статті 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 № 2269-XII орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 № 157-IX орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Отже, за своєю правовою природою відносини найму (оренди) носять оплатний характер.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 3.4., 5.2. договору №7779 від 07.09.2018 на Фізичну особу підприємця Грабчинську Тетяну Олександрівну, як орендаря, покладено обов`язок сплачувати орендну плату щомісячно не пізніше 12 числа місяця, наступного за звітним.

Такий обов`язок відповідач повинен виконувати протягом дії договору оренди №7779 від 07.09.2018, строк дії якого становив до 06.02.2022 включно, що вже було встановлено судом апеляційної інстанції.

Позивач, здійснюючи нарахування орендної плати, виходив з того, що договором від 07.09.2018 про внесення змін до договору оренди №7779 від 07.09.2018 встановлено орендну плату на рівні 1% ринкової вартості приміщення на строк з 07.09.2019 по 06.03.2019, а тому починаючи з 07.03.2019 орендна плата повинна нараховуватися у розмірі, визначеному безпосередньо в договорі, тобто без застосування ставки у розмірі 1% ринкової вартості приміщення.

Колегія суддів таку позицію позивача вважає помилковою, оскільки договір від 07.09.2018 про внесення змін до договору №7779, яким орендну плату за вересень 2018 року визначено у розмірі 36,98грн без ПДВ, укладено зі строком дії з 07.09.2018 до 06.03.2019, про що зазначено у пункті 2 договору про внесення змін від 07.09.2018. Тобто, укладено з таким же кінцевим строком дії, що і сам договір №7779 від 07.09.2018. Враховуючи, що договір оренди №7779 від 07.09.2018 продовжився до 06.02.2022 на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також враховуючи, що сторонами не вносились зміни у договір оренди в частині розміру орендної плати, при розрахунку розміру орендної плати за договором №7779 від 07.09.2018 слід виходити з розміру, встановленому у договорі про внесення змін від 07.09.2018.

У зв`язку з наведеним, колегією суддів було здійснено перерахунок орендної плати, нарахованої позивачем за період з 07.09.2018 по 06.02.2022, виходячи з розміру, встановленому у договорі про внесення змін від 07.09.2018, з урахуванням умов договору щодо індексації орендної плати (пункт 3.3. договору) та нарахування ПДВ на суму орендної плати у порядку, визначеному чинним законодавством (пункт 3.2. договору).

За здійсненим судом перерахунком, заборгованість відповідача за указаний період склала 106,19 грн.

Розрахунок орендної плати, здійснений судом апеляційної інстанції:

НарахованоОдержаноЗалишок заборгованості
ПеріодОренда, грнПДВ, грнВсього, грнІдекс інфляціїДатаСума платежу (з ПДВ), грнВсього (з ПДВ), грн
07.09.2018-30.09.201829,585,9235,501,000 35,50
01.10.2018-31.10.201837,687,5445,221,019 80,71
01.11.2018-30.11.201838,327,6645,981,01713.11.2018133,14-6,44
01.12.2018-31.12.201838,867,7746,631,014 40,19
01.01.2019-31.01.201939,177,8347,001,008 87,19
01.02.2019-28.02.201939,567,9147,471,01005.02.2019133,141,52
01.03.2019-31.03.201939,767,9547,711,005 49,23
01.04.2019-30.04.201940,128,0248,141,00912.03.2019133,14-35,77
01.05.2019-31.05.201940,528,1048,621,010 12,85
01.06.2019-30.06.201940,808,1648,961,00704.06.2019133,14-71,33
01.07.2019-31.07.201940,808,1648,961,000 -22,37
01.08.2019-31.08.201940,808,1648,961,000 26,59
01.09.2019-30.09.201940,808,1648,961,000 75,55
01.10.2019-31.10.201941,218,2449,451,010 125
01.11.2019-30.11.201941,508,3049,801,007 174,80
01.12.2019-31.12.201941,508,3049,801,00006.12.2019266,28-41,68
01.01.2020-31.01.202041,508,3049,801,000 8,12
01.02.2020-29.02.202041,588,3249,901,002 58,02
01.03.2020-31.03.202041,588,3249,901,000 107,92
01.04.2020-30.04.202041,918,3850,291,008 158,21
01.05.2020-31.05.202042,258,4550,701,00814.05.2020113,1495,77
01.06.2020-30.06.202042,388,4850,861,003 146,63
01.07.2020-31.07.202042,468,4950,951,002 197,58
01.08.2020-31.08.202042,468,4950,951,000 248,53
01.09.2020-30.09.202042,468,4950,951,000 299,48
01.10.2020-31.12.202042,678,5351,201,005 350,68
01.11.2020-30.11.202043,108,6251,721,010 402,40
01.12.2020-31.12.202043,668,7352,391,01311.12.2020486,00-31,21
01.01.2021-31.01.202144,058,8152,861,009 21,65
01.02.2021-28.02.202144,628,9253,541,013 75,19
01.03.2021-31.03.202145,079,0154,081,010 129,27
01.04.2021-30.04.202145,849,1755,001,01729.04.2021324,00-139,73
01.05.2021-31.05.202146,169,2355,391,007 -84,34
01.06.2021-30.06.202146,769,3556,111,013 -28,23
01.07.2021-31.07.202146,859,3756,221,002 27,99
01.08.2021-31.08.202146,909,3856,281,001 84,27
01.09.2021-30.09.202146,909,3856,281,000 140,55
01.10.2021-31.10.202147,469,4956,951,012 197,50
01.11.2021-30.11.202147,899,5857,471,00904.11.2021162,0092,97
01.12.2021-31.12.202148,279,6557,921,008 150,89
01.01.2022-31.01.202248,569,7158,271,006 209,16
01.02.2022-06.02.202249,199,8459,031,01304.02.2022162,00106,19
Всього: 2152,17 2045,98106,19

Невиконання грошового зобов`язання за укладеним між сторонами договором є його порушенням у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

За таких обставин, є обґрунтованими та правомірними позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди №7779 від 07.09.2018 у розмірі 106,19 грн, у зв`язку з чим позов в цій частині слід задовольнити.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини другої статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із пунктом 3.6. договору №7779 від 07.09.2018 орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації й стягується орендодавцем відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи дату та час зарахування відповідної суми на розрахунковий рахунок орендодавця.

Здійснивши перерахунок пені за указаний позивачем період з 26.08.2021 по 22.02.2022, апеляційний суд встановив, що розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 16,75 грн. Відтак, позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Висновки суду апеляційної інстанції

Вирішуючи спір суд першої інстанції дійшов загалом правильних висновків про часткове задоволення позову, проте у цьому випадку розрахунок заборгованості за договором оренди №7779 від 07.09.2018 слід було здійснювати, виходячи з того, що договір був чинним та продовжував свою дію до 06.02.2022 у зв`язку з автоматичним продовженням його дії та укладенням 27.06.2019 договору про внесення змін про продовження строку дії договору до 06.02.2022 включно, а не до 06.03.2019, як зазначив суд першої інстанції.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із частиною першою статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною четвертою статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За наведених обставин Південно-західний апеляційний господарський суд, користуючись наданими процесуальним законом повноваженнями, вважає за необхідне змінити оскаржуване судове рішення, тому мотивувальну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі №915/1622/21 слід змінити з мотивів, викладених у мотивувальній частині даної постанови, та з урахуванням здійсненого апеляційним судом розрахунку.

Розподіл судових витрат

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

У зв`язку з частковим задоволенням позову і апеляційної скарги, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 283, 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Управління комунального майна Миколаївської міської ради задовольнити частково.

2.Рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі №915/1622/21 змінити з мотивів, викладених у мотивувальній частині даної постанови.

3.Резолютивну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 02.05.2023 у справі №915/1622/21 викласти у наступній редакції:

« 1.Позов Управління комунального майна Миколаївської міської ради задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради 106 /сто шість гривень/ 19 коп заборгованості з орендної плати, 16 /шістнадцять/ гривень 75 коп пені, а також 2 /дві/ гривні 04 коп витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

3.В решті позовних вимог відмовити».

4.Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Управління комунального майна Миколаївської міської ради 3 /три/ гривні 06 коп витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5.Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.10.2023 (у зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії С.В. Таран у відпустці).

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран