За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ"
про ухвалення додаткового рішення
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ"
до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
про стягнення 2 846 803,06 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бенчук О.О.
За участі представників учасників справи:
від позивача Копусь А.А.
від відповідача Балацький Я.А.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (далі - позивач, заявник) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 2 846 803,06 грн (2 094 197,05 грн основного боргу, 96 046,19 грн 3% річних, 656 559,82 грн втрат від інфляції).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2023 у даній справі позовні вимоги задоволено повністю.

27.09.2023 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив суд стягнути на його користь з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2023 розгляд вказаної заяви призначено в судовому засіданні на 12.10.2023.

09.10.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на заяву позивача.

11.10.2023 від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні позивач заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав, відповідач просив відмовити у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення у справі № 910/11163/23, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У попередньому (орієнованому) розрахунку суми судових витрат позивач вказував про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

27.09.2023 позивачем подано заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

Тобто заява про ухвалення додаткового рішення подана позивачем в строк, передбачений ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, а також порядок і умови надання правової допомоги, права й обов`язки адвокатів визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, у заяві про ухвалення додаткового рішення позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.

На підтвердження понесення таких витрат позивачем надано суду:

- договір від 13.06.2023 № ЮФКМ/109/2023, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Копусь і Муляр»;

- ордер серії АІ № 1422924 від 10.07.2023;

- свідоцтво № 3585/10 від 21.02.2008;

- акт № 1 від 26.09.2023 на суму 30 000,00 грн;

- виписку з банківського рахунку Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Копусь і Муляр» за період з 13.06.2023 по 30.08.2023.

Оцінивши подані докази, суд зазначає про наступне.

Відповідно до укладеного між позивачем (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Копусь і Муляр» (Адвокатське об`єднання/АО) договору від 13.06.2023 № ЮФКМ/109/2023 сторонами погоджено наступне:

- клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво клієнта в Господарському суді міста Києва у справі з розгляду спору між клієнтом та ДП "НАЕК "Енергоатом" щодо стягнення з останнього суми основного боргу, трьох відсотків річних, інфляційних втрат за порушення строків оплати за договором поставки від 18.06.2021 № 20-121-01-20-09448, укладеним між клієнтом та ДП "НАЕК "Енергоатом", з повним обсягом прав та повноважень, передбачених відповідно до договору (п. 1.1 договору);

- адвокатське об`єднання зобов`язується здійснювати представництво клієнта на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги (юридичних послуг) та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору (п. 1.2. договору);

- оплата юридичних послуг (гонорару) здійснюється Клієнтом в наступному порядку:

- авансовий платіж в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., без ПДВ, Клієнт сплачує адвокатському об`єднанню протягом 5 робочих днів з дати укладення даного договору;

- оплата в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп., без ПДВ, яку Клієнт сплачує адвокатському об`єднанню протягом 10 робочих днів з дати прийняття до провадження справи Господарським судом міста Києва (п. 4.2. договору);

- разом з виставленим рахунком сторони укладають відповідний акт приймання-передачі наданих послуг. Послуги вважаються прийнятими клієнтом після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.7. договору).

Згідно з актом № 1 від 26.09.2022 приймання-передачі наданих послуг АО "ЮФ "КОРПУСЬ І МУЛЯР" надало, а клієнт прийняв надані послуги згідно з договором про надання правової допомоги від 13.06.2023 № ЮФКМ/109/2023 - представництво клієнта в Господарському суді міста Києва під час розгляду господарського спору з ДП "НАЕК "Енергоатом", а саме:

- консультація клієнта та дослідження документів щодо спору;

- розробка правової позиції та стратегії захисту прав клієнта в сулі першої інстанції;

- підготовка та направлення позовної заяви до Господарського суду м. Києва від 10.07.2023 1/ЮФКМ/109/2023;

- складання та подання відповіді па відзив від 22.08.2023 № 2/ЮФКМ/109/2023;

- участь в судових засіданнях по справі № 910/11163/23 у приміщенні Господарського суду м. Києва від 21.08.2023, 07.09.2023, 25.09.2023.

Вказаний акт підписаний сторонами без заперечень та скріплений печатками.

Згідно з вказаним актом адвокатське об`єднання передало, а позивач прийняв послуги з правничої допомоги в розмірі 30 000,00 грн.

Як вбачається з виписки з рахунку АО "ЮФ "КОРПУСЬ І МУЛЯР", позивачем 20.06.2023 сплачено 15 000,00 грн, крім того, 17.08.2023 сплачено 15 000,00 грн.

У запереченнях щодо покладення на відповідача витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн відповідач вказав, що такі витрати є завищеними та необґрунтованими, зокрема, відповідач вказує, що: позивачем не надано розрахункового документу, який підтверджує факт здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатом; вартість наданої правничої допомоги у розмірі 30 000,00 грн значно завищена і необґрунтована, зважаючи на підготовку адвокатом позивача єдиного процесуального документу незначної складності (позовної заяви).

Також відповідачем вказується, що позивачем подано 4 аналогічні позови за ідентичними договорами (справи № 910/11163/23, № 910/7634/23, № 910/7641/23, № 910/5168/21).

Щодо вказаних заперечень відповідача, суд вказує про наступне.

Судом не беруться до уваги посилання на ненадання документів на підтвердження здійснення господарської операції між юридичною особою та адвокатом, оскільки обов`язок щодо перерахування грошових коштів за надання правничої допомоги встановлено між сторонами в договорі.

Крім того, позивачем надано суду виписку з рахунку, відповідно до якої підтверджується перерахування позивачем на рахунок адвокатського об`єднання грошових коштів в розмірі 30 000,00 грн згідно з договором ЮФКМ/109/2023 від 13.06.2023, тобто договором, який укладено між сторонами у даній справі, про надання правової допомоги.

Також судом не беруться до уваги посилання відповідача щодо подання позивачем 4 аналогічних позовів, оскільки такі позови подані за укладеними між позивачем та відповідачем окремими господарськими договорами, що передбачають різні послуги з дослідження таких договорів та розробки правової позиції.

Поряд з цим витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/583/19).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Водночас, у пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".

Колегія суддів вважає, що висновки судів про частково відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав непов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб.

Так, як вказано вище, рішенням суду від 25.09.2023 позовні вимоги задоволено повністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову на відповідача.

Поряд з цим, згідно з позиціями Верховного Суду з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд вважає витрати позивача на надання правової допомоги в розмірі 30 000,00 грн такими, що не відповідають критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, з огляду на наступне.

Фактично позивачем надано допомогу в написанні позовної заяви, відповіді на відзив, а також участі представника позивача у трьох судових засіданнях.

При цьому фактично заявлені вимоги виникли за договором підряду, що не вимагало від об`єднання складнощів у проведенні підбору нормативно-правової бази, аналізу судової практики з аналогічних справ, фактично позивачем заявлені вимоги про стягнення основного боргу, 3% річних та втрат від інфляції, що для досвідченого юриста (адвоката) на становить якихось складнощів.

Також суд зазначає, що судові засідання у даній справі не були тривалими за часом.

Крім того, суд враховує той факт, що відповідач у даній справі є державним підприємством, власником якого є Кабінет Міністрів України, та покладення всієї суми витрат на правничу допомогу порушить баланс фінансового стану обох сторін.

З огляду на зазначені обставини, суд вважає частково обґрунтованими вимоги позивача про ухвалення додаткового рішення щодо покладення на відповідача витрат на правничу допомогу, проте вважає за доцільне обмежити розмір таких витрат до 15 000,00 грн, відповідно витрати в розмірі 15 000,00 грн залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАКОНТ" (08170, Київська обл., Фатівський р-н, с. Віта-Поштова, вул. Набережна, буд. 33, код 33870520) 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч грн 00 коп.) грн витрат на правничу допомогу.

3. У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 25.10.2023.

Суддя О.Г. Удалова