ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. Справа№ 911/1591/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Шапрана В.В.

Корсака В.А.

при секретарі судового засідання Заборовській А.О.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023

у справі № 911/1591/22 (суддя: Баранов Д.О.)

за позовом Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд"

про визнання укладеним договору,

ВСТАНОВИВ:

Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" (у подальшому назву змінено на Комунальне підприємство "Ковельводоканал" Ковельської міської ради) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" в якому позивач просить суд визнати договір про надання послуг з централізованого водовідведення від 01.05.2022 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" та Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" укладеним в редакції позивача.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивачем здійснюється приймання стічних вод від каналізації насосної станції (КНС) по вул. Сурікова в м. Ковель, яка належить Акціонерному товариству "Українська залізниця", а тому наявні правові підстави для визнання укладеним між сторонами договору про надання послуг з очищення стічних вод на очисних спорудах управління.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.09.2022 позовну заяву № 805 від 01.09.2022 Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" та додані до неї документи передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 у задоволенні позову Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд" про визнання укладеним договору - відмовлено.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не представлено суду доказів узгодження сторонами всіх істотних умов спірного договору. Наголосив, що у позові не наведено жодної зобов`язальної норми закону, яка б у свою чергу зобов`язувала AT "Українська залізниця" укласти спірний договір з Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал".

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, КП "Ковельводоканал" Ковельської міської ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник зазначає, що жодних листів на адресу позивача від відповідача з клопотанням про прийняття в комунальну власність міста наявних у відповідача мереж водовідведення та водопостачання впродовж 2022 року не надходило. Зауважує, що в ході судового розгляду справи позивачем надано схему мереж водовідведення з відображенням усіх мереж. Вказує на те, що на законодавчому рівні встановлено необхідність укладення договору на послуги з питного водопостачання та/або водовідведення у разі надання/отримання відповідних послуг.

Також в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 у справі № 911/1591/22.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 дана апеляційна скарга у справі № 911/1591/22 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Ткаченко Б.О.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Ткаченка Б.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 справу № 911/1591/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Шапран В.В., Корсак В.А.; вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 відкладено до надходження матеріалів справи № 911/1591/22 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 911/1591/22.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 04.07.2023, надійшли матеріали справи № 911/1591/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 було залишено без руху.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Шапрана В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.08.2023 справу № 911/1591/22 за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено Комунальному підприємству "Ковельводоканал" Ковельської міської ради строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22; розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 призначено на 18.09.2023, яке у подальшому було відкладено на 09.10.2023; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

11.09.2023 на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Свої доводи обгрунтовує тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Товариством були вчинені всі дії для врегулювання спірних відносин.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2023, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 справу № 911/1591/22 за апеляційної скаргою Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 прийнято до провадження визначеним складом суду.

Представник позивача в судовому засіданні 09.10.2023 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.10.2023 проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутніх представників учасників справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Ковельське управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" належить до комунальної форми власності та є одним з основних надавачів послуг водопостачання та водовідведення в м. Ковелі та Ковельському районі.

Відповідно до Статуту Ковельського УВКГ "Ковельводоканал" предметом його діяльності, серед інших, є надання послуг водопостачання та водовідведення різним категоріям споживачів (населення промислові та інші підприємства, установи, організації) згідно укладених договорів та діючих тарифів (пп. 3.2.1.).

Основними видами діяльності позивача за КВЕД є:

36.00 забір, очищення та постачання води (основний)

43.22 Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціювання

43.29 Інші будівельно-монтажні роботи

71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах

37.00 Каналізація, відведення й очищення стічних вод.

Відповідно до Зведеного переліку суб`єктів природних монополій Антимонопольного комітету України Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" займає монопольне становище з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у Волинській області.

Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" здійснює приймання стічніх вод від каналізаційної насосної станції (КНС) по вул. Сурікова в м. Ковель, яка належить AT "Українська залізниця", до системи централізованого водовідведення Ковельського УВКГ "Ковельводоканал" та очищає їх на Очисних спорудах управління з наступним скидом у водоймище.

За доводами позивача, специфіка правовідносин полягає в наступному: до КНС по вул. Сурікова в м. Ковель по каналізаційних мережах АТ "Українська залізниця" надходять стічні води від населення та юридичних осіб, які проживають/ розташовані в районі Ковель-2; КНС відповідача здійснює перекачування стоків, що зібрані самопливом від фізичних та юридичних осіб району Ковель-2; АТ "Українська залізниця" здійснює транспортування стоків своїми напірними колекторами від КНС до камер переключення Ковельського УВКГ "Ковельводоканал"; безпосередня очистка стічних вод здійснюється очисними спорудами позивача.

До 01.01.2022 взаємовідносини між позивачем та відповідачем були врегульовані договором № БМЕСУ-18-97К-002 про відведення стічних вод (далі - договір) від 07.08.2018 року, де Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" виступало замовником, а АТ "Українська залізниця" - виконавцем.

Згідно умов Договору AT "Українська залізниця" здійснювало надання послуг з відведення стічних вод від абонентів району Ковель-2.

Позивач зазначає, що АТ "Українська залізниця" згідно Зведеного переліку суб`єктів природних монополій Антимонопольного комітету України займає монопольне становище з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у Волинській області.

Обгрунтовуючи наявність правових підстав для задоволення позову, Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" зауважує наступне:

- послуги з централізованого водопостачання споживачам (фізичним та юридичним особам) району Ковель-2 надаються AT "Українська залізниця" з власних водозаборів на підставі укладених зі споживачами договорів, тобто, населення та юрособи району Ковель-2 є абонентами відповідача;

- щодо водовідведення: стоки споживачів району Ковель-2 потрапляють безпосередньо в мережі відповідача, цими мережами доставляються до КНС відповідача і лише на заключному етапі потрапляють на Очисні споруди позивача;

- до 01.01.2022 договори на централізоване водовідведення були укладені між Споживачами та Ковельським УВКГ "Ковельводоканал", однак, з метою приведення фактичних відносин між позивачем і відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства України та вимог справедливості і розумності, дані договори у зв`язку із припиненням дії договору № БМЕСУ-18-97К-002 також припинили свою дію з 01.01.2022.

Враховуючи зазначені обставини, 30.11.2021 Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" своїм листом № 1357 відповідно до умов договору повідомило відповідача про припинення дії договору № БМЕСУ-18-97К-002 про відведення стічних вод від 07.08.2018 з 01.01.2022 та рекомендувало оформити з позивачем договірні відносини про надання Ковельським УВКГ "Ковельводоканал" AT "Українська залізниця" послуг з очищення стічних вод на очисних спорудах управління.

21.02.2022 позивач знову своїм листом № 153 звернувся до відповідача з вимогою негайно припинити скидання своїх стічних вод до централізованих мереж Ковельського УВКГ "Ковельводоканал" та наголосив про необхідність в терміновому порядку укласти договір на надання послуг з централізованого водовідведення.

Жодної відповіді на вказані вище листи від відповідача не надходило.

27.03.2022 у зв`язку із відсутністю договірних відносин та продовженням скиду стічних вод від каналізаційної насосної станції по вул. Сурікова в м. Ковель, яка належить AT "Українська залізниця", до системи централізованого водовідведення Ковельського УВКГ "Ковельводоканал", позивач листом № 188 звернувся до відповідача із закликом AT "Українська залізниця" до конструктивного діалогу та укладення відповідного договору між підприємствами або шляхом передачі відповідних інженерних мереж на баланс управління.

14.04.2022 від відповідача надійшов лист б/н та дати, в якому "ВСП "Львівська дирекція" не заперечує щодо передачі в комунальну власність об`єктів водовідведення на ст. Ковель та пропонує встановити рівноцінні договірні умови, які діяли до 01.01.2022.

03.05.2022 супровідним листом № 309 Ковельським УВКГ "Ковельводоканал" було надіслано відповідачу договір про надання послуг з централізованого водовідведення від 01.05.2022 у двох примірниках для узгодження та підписання в двадцятиденний термін.

У відповідь на лист позивача, відповідач листом від 30.05.2022 № 1636 звернувся з проханням надати додаток № 1 до акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі зміненим масштабуванням з відображенням меж відповідальності на вулиці Сурікова в місті Ковель.

21.06.2022 Ковельським УВКГ "Ковельводоканал" листом № 483 було надіслано додаток № 1 до акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в масштабі 1:1000.

В той час, позивач вказує, що жодної відповіді від AT "Українська залізниця" не надійшло, договір не повернуто, що у свою чергу й послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Статтею 1 Водного кодексу України передбачено, що вода стічна - вода, що утворилася в процесі господарсько-побутової і виробничої діяльності (крім шахтної, кар`єрної і дренажної води), а також відведена з забудованої території, на якій вона утворилася внаслідок випадання атмосферних опадів.

Приписами ст. 1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" водовідведення - діяльність із збирання, транспортування та очищення стічних вод за допомогою систем централізованого водовідведення або інших споруд відведення та/або очищення стічних вод.

Так, надання послуг з очищення стічних вод є складовою процесу водовідведення, тобто, питання надання вказаних послуг врегульовано Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", приписи статті 11 якого відсилають до правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення.

Відповідно до п. 10 Загальних положень "Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення", затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 01.12.2017 № 316 з врахуванням змін, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 09.11.2021 № 286, приймання стічних вод споживачів до системи централізованого водовідведення або безпосередньо на каналізаційні очисні споруди здійснюється виключно за договорами.

Виробник укладає зі споживачем договір за умови, що каналізаційна мережа та КОС мають резерв пропускної спроможності. Виробник приймає стічні води споживача до системи централізованого водовідведення за умови, що показники якості стічних вод споживача відповідають вимогам цих Правил, місцевих правил приймання та умовам укладеного з виробника договору.

Змістом пунктів 3, 6, 10 Загальних положень "Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення" та "Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення", затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 встановлено, що дані правила поширюється на суб`єктів господарювання, які надають послуги із централізованого водовідведення (відведення та/або очищення стічних вод).

Як вже зазначалось, позивачем 03.05.2022 супровідним листом № 309 було надіслано відповідачу договір про надання послуг з централізованого водовідведення від 01.05.2022 у двох примірниках для узгодження та підписання в двадцятиденний термін.

В той час, у відповідь на лист позивача, відповідач листом від 30.05.2022 № 1636 звернувся до позивача з проханням надати додаток № 1 до акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі зміненим масштабуванням з відображенням меж відповідальності на вул. Сурікова в місті Ковель.

21.06.2022 Ковельським УВКГ "Ковельводоканал" листом № 483 було надіслано додаток № 1 до акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в масштабі 1:1000.

Однак, відповідачем не був повернутий позивачу підписаний примірник договору.

Щодо перебування на балансі AT "Українська залізниця" мереж зазначених у додатку до проекту договору від 01.05.2022 відповідач надав пояснення, відповідно до яких на схемі, доданій позивачем до договору, відображаються лише мережі, належні AT "Українська залізниця", однак, мережі, які під`єднані до вказаних мереж (і не належать AT "Укрзалізниця") у цьому додатку відсутні.

Як слідує із наявних в матеріалах справи доказів та було вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач листом від 30.05.2022 № 1636 щодо розгляду проекту договору повідомляв позивача, що для належного розгляду всіх умов проекту договору потрібно надати додаток № 1 до акту розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін зі зміненим масштабуванням (зменьшеним) з відображенням меж відповідальності на вул. Сурікова у місті Ковелі.

Разом з тим, позивач навпаки надав акт розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності сторін у масштабі 1:1000 (збільшений). Щодо перебування на балансі AT "Українська залізниця" каналізаційної насосної станції по вул. Сурікова в м. Ковель відповідач жодних заперечень не має.

У контексті наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з такого масштабу ( збільшеного) неможливо встановити розташування всіх мереж відповідача та під`єднані до них мережі позивача .

Крім того, відносини між сторонами були врегульовані договором № БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018, однак, Ковельське УВКГ "Ковельводоканал" з 01.01.2022 розірвало договори з фізичними та юридичними особами району Ковель-2 м. Ковель Волинської області про надання послуг з централізованого водовідведення, натомість, розірвавши договори з абонентами, позивач розірвав договір і з АТ "Українська залізниця" № БМЕСУ-18-97К-002 від 07.08.2018, згідно якого останнє надавало послуги Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" з відведення стічних вод від абонентів району Ковель-2 м. Ковель Волинської області.

При розірванні договорів Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал" на централізоване водовідведення з абонентами району Ковель-2 м. Ковель Волинської області, ці абоненти не стають автоматично абонентами АТ "Українська залізниця", а каналізаційні мережі - мережами АТ "Українська залізниця".

Із долученої відповідачем до матеріалів справи схеми розміщення каналізації ст. Ковель, вбачається позначені каналізаційні мережі Ковельського управління водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал", самоплинні стоки яких впадають у мережу AT "Українська залізниця" (червоний колір) та мережі, які підпадають під дію договору № УЗ/ЦБМЕС-21383/ю від 07.10.2021 (жовтий колір).

Таким чином, оскільки із умов проекту договору від 01.05.2022 та схеми доданій позивачем до договору (додаток № 1 акт розмежування майнової належності та експлуатаційної відповідальності) відображаються лише мережі належні AT "Українська залізниця", а мережі, які впадають у вказані мережі (і належать Ковельському управлінню водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал") в цьому додатку відсутні, то за таких обставин місцевий господарський суд прийшов до вірного висновку про те, що відповідач був позбавлений можливості належним чином розглянути умови договору, а отже, й підписати його у редакції, запропонованій позивачем.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативними актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1-5 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов`язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

За приписами ч. 1 ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Положеннями ч. 1 ст. 642 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов поговору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами ч. 1-3 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Істотними вважаються умови договору: 1) визнані такими за законом; 2) необхідні для договорів даного виду, тобто прямо не названі у законі як істотні, але є необхідними для договорів певного виду; 3) ті, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Отже, всі умови договору - істотні, звичайні і випадкові - з моменту його укладення стають однаково обов`язковими для виконання сторонами.

В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, лише після узгодження всіх умов договору, які притаманні для певного виду договору, сторони можуть їх виконати.

Згідно ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Таким чином, з викладеного вище слідує, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не представлено суду доказів узгодження сторонами всіх істотних умов спірного договору.

Разом з тим, примусовий порядок укладання господарських договорів за рішенням суду регулюється, зокрема, ст. 187 Господарського кодексу України.

Так, статтею 187 Господарського кодексу України передбачено, спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору. День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше.

Таким чином, зі змісту наведеної норми закону вбачається, що переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи з умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору.

Судова колегія звертає увагу на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 25.05.2018 у справі №61/341, зокрема, стосовно того, що: "переддоговірним є спір, який виникає у разі, якщо сторона ухиляється або відмовляється від укладення договору в цілому або не погоджує окремі його умови. При цьому передати переддоговірний спір на вирішення суду можливо лише тоді, коли хоча б одна із сторін є зобов`язаною його укласти через пряму вказівку закону, або на підставі обов`язкового для виконання акта планування. В інших випадках спір про укладення договору чи зміну умов договору може бути розглянутий господарським судом тільки за взаємною згодою сторін або якщо сторони зв`язані зобов`язанням укласти договір на підставі існуючого між ними попереднього договору".

Колегія суддів зауважує, що суд вправі задовольнити позов про спонукання укласти договір лише в разі, якщо встановить, що існує правовідношення, в силу якого сторони зобов`язані укласти договір, але одна із сторін ухилилася від цього. При цьому, у справі має бути доведено наявність відповідного правовідношення, а саме - прямого законодавчого обов`язку відповідача щодо укладення договору (такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.10.2018 у справі №910/15590/17).

Відповідно до статті 187 ГК України господарські суди розглядають спори про спонукання до укладання договору чи з умов договору у разі, якщо: а) договір укладається за державним замовленням, прийняття якого є обов`язковим для відповідного суб`єкта господарювання (стаття 183 ГК України), або б) існує публічне зобов`язання суб`єкта господарювання (стаття 178, частина шоста статті 179 ГК України), або в) укладався попередній договір, і одна з його сторін ухиляється від укладення основного договору (стаття 182 ГК України), або г) наявна згода обох сторін на розгляд спору судом (вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №46/606).

Колегія суддів також враховує, що у розумінні статті 187 ГК України, статті 649 ЦК України переддоговірний спір може полягати у розбіжностях між сторонами щодо змісту (спір про врегулювання розбіжностей) або виникати у разі відмови чи ухиленні від його укладення (спір про спонукання укласти договір).

Аналогічна правова позиція викладена у простанові Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 909/952/21.

Так, в якості підстав для укладення договору позивач посилається на те, що на законодавчому рівні встановлено необхідність укладення договору на послуги з питного водопостачання та/або водовідведення у разі надання/отримання відповідних послуг.

Однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позові не наведено жодної зобов`язальної норми закону, яка б у свою чергу зобов`язувала AT "Українська залізниця" укласти спірний договір з Ковельським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства "Ковельводоканал".

При цьому, необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність відповідної вказівки закону на обов`язковість укладення певного договору, а застосуванню до таких спорів підлягає законодавство, яке є чинним на момент виникнення переддоговірного спору та його вирішення в судовому порядку.

Аналогічний висновок Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 179 та статті 187 Господарського кодексу України викладений у постановах від 30 вересня 2020 року у справі № 904/4442/19, від 13 січня 2021 року у справі № 922/267/20.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач 14.04.2022 звернувся із листом до міського голови м.Ковель та УВКГ "Ковельводоканал", в якому повідомляв, що водовідведення не є профільним видом його діяльності, а тому беручи до уваги Закон України " Про місцеве самоврядування в Україні" він не заперечує щодо передачі в комунальну власність об`єктів водовідведення на ст.Ковель. Однак, для вирішення цього питання необхідне рішення органу місцевого самоврядування про надання згоди на прийняття у комунальну власність таких об`єктів. А до цього часу пропонує встановити рівноцінні договірні умови які діяли до 01.01.2022.

Проте, ані комунальне підприємство УВКГ "Ковельводоканал", ані Ковельська міська рада ( яка є засновником позивача) не вчинили дій по прийняттю мереж водовідведення відповідача.

При цьому, посилання скаржника на те, що відповідач не здійснює та не ініціює питання з приводу проведення комплексної інвентаризації мереж, колегією суддів оцінюються критично, оскільки чинним законодавством не передбачено, що саме на відповідача покладається обов`язок організації проведення такої інвентаризації, а позивачем не надано жодних доказів на підтвердження звернення до відповідача з метою проведення відповідної інвентаризації.

Також, вказані доводи жодним чином не спростовують встановлені вище обставини відсутності правових підстав для зобов`язання відповідача укласти з позивачем запропонований ним договір.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильно застосував норми матеріального права, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Ковельводоканал" Ковельської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 911/1591/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Комунальне підприємство "Ковельводоканал" Ковельської міської ради.

4. Справу № 911/1591/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.10.2023.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.В. Шапран

В.А. Корсак