ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2023 р. Cправа № 902/862/23

за позовом: Вінницького приватного православного навчально-виховного комплексу святого Миколая (вул. Келецька, 59А, м. Вінниця, 21000)

до: Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Релігійна громада Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці (вул. Келецька, 59А, м. Вінниця, 21000)

про визнання незаконним та скасування пункту 1 та підпункту 1.2 рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023.

Суддя: Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання: Надтока Т.О.

За участю представників сторін:

позивача: Арустамян А.Є.

відповідача: Вініцька Б.А.

присутні: ОСОБА_1, ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В :

26.06.2023 Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Вінницької міської ради про визнання незаконним та скасування пункту 1 та підпункту 1.2 рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/862/23) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 03.07.2023 відкрито провадження у справі № 902/862/23. Визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Релігійну громаду Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці. Підготовче засідання у справі № 902/862/23 призначено на 02.08.2023.

24.07.2023 від представника позивача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № канц.01-34/6839/23), який долучений судом до матеріалів справи

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представник позивача та представники відповідача.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті, про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

02.08.2023 у судовому засіданні під розписку учасників справи повідомлено про судове засідання по суті, що відбудеться 04.09.2023.

25.08.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів на позовну заяву (вх. № канц.01-34/7871/23).

01.09.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № канц.01-34/8110/23).

На визначену дату судом в судове засідання представники сторін не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені в судовому засіданні під розписку 02.08.2023.

26.09.2023 у зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області судове засідання у справі не відбулось.

Ухвалою суду від 02.10.2023 повідомлено учасників справи про судовий розгляд справи по суті, що відбудеться 18.10.2023.

На визначену дату судом в судове засідання з`явились представники позивача, відповідача та були присутні ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Представник третьої особи не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 02.10.2023.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав викладених у позові та у вступному слові останнього.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем вказується наступне: на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №01977, виданого 06.07.2011р. на підставі рішення Якушинецької сільської ради від 31.03.2010р. 43 сесії 5 скликання, у постійному користуванні Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця перебуває земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука.

Пунктом 1 Додатку 3 до рішення Вінницької міської ради від 29.04.2016 № 254 було надано дозвіл на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, просп. Юності буд. 27, кв. 55) з «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая» (код ЄДРПОУ - 38135230, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 59А), на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці, що перебуває в постійному користуванні Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці, відповідно до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №019770 від 06.07.2011, для громадських та релігійних організацій (для будівництва Православного медичного центру).

Як наслідок, між громадою Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця та позивачем був укладений договір суперфіцію № б/н від 26.07.2016.

В подальшому пунктом 1 Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023 "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради" Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928). Підпунктом 1.2. пункту 1 Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023 "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради" було скасовано п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 № 254.

За доводами позивача право постійного користування земельною ділянкою Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці припинено за відсутності передбачених Законом правових підстав, що зумовлює незаконність Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023. Даний пункт оскаржуваного Рішення порушує права позивача, оскільки, його право суперфіцію на підставі договору від 26.07.2016 виникло внаслідок існування у Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці права постійного користування земельною ділянкою. Скасовуючи п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 № 254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця з «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая», відповідач не зазначив жодної правової норми, яка надає йому право на прийняття такого рішення. Дане свідчить про те, що орган місцевого самоврядування діяв не у спосіб і не в межах, наданих йому законом, що суперечить ч. 2 ст.19 Конституції України.

Відповідач проти позову заперечує, позицію останнього викладена у відзиві на позовну заяву, де позиція зводиться до наступного: 28.12.2018 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо назви релігійних організацій (об`єднань), які входять до структури (є частиною) релігійної організації (об`єднання), керівний центр (управління) якої знаходиться за межами України в державі, яка законом визнана такою, що здійснила військову агресію проти України та/або тимчасово окупувала частину території України".

За результатами релігієзнавчої експертизи, проведеної згідно з наказом Міністерства культури України від 25.01.2019 №37, відповідно до розділу II "Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення зміни до статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо назви релігійних організацій (об`єднань), які входять до структури (є частиною) релігійної організації (об`єднання), керівний центр (управління) якої знаходиться за межами України в державі, яка законом визнана такою що здійснила військову агресію проти України та/або тимчасово окупувала частину території України", складено Перелік релігійних організацій, яким необхідно внести зміни до статуту.

До зазначеного вище Переліку релігійних організації, які підпадають під дію частини 7 статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації", серед інших, включено релігійну громаду Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця за адресою: м.Вінниця, вул.Келецька,59А, тобто позивача (№ 366 Розділу «Релігійні громади, що входять до складу релігійного об`єднання УПЦ (перебувають у складі його окремих управлінь чи центру»).

Також, Релігійним громадам згідно з Переліком, у строк не пізніше трьох місяців вказано внести до свого статуту (положення) передбачені частиною сьомою статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» зміни та подати їх на реєстрацію у встановленому порядку.

За доводами відповідача виходячи з наявних документів та інформації, Релігійна громада Хрестовоздвиженоського храму УПЦ м. Вінниці з 2017 року не вносились зміни до установчих документів та не реєструвались відповідні відомості у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про не виконання останнім вимог діючого законодавства України, що в подальшому вплинуло на реалізацію його права щодо користування земельною ділянкою.

Відтак, відповідачем вказано, що на сьогодні Релігійна громада Хрестовоздвиженоського храму УПЦ м. Вінниці не є релігійною організацією, статут якої зареєстровано у встановленому законом порядку, а відповідно не є особою, яка має правосуб`єктність відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України мати на праві постійного користування земельну ділянку (установчий документ позивача як релігійної організації не відповідає вимогам чинного законодавства України), що є самостійною підставою для припинення права постійного користування з боку власника земельної ділянки - відповідача.

Враховуючи вищевикладене, а також на виконання рішення Вінницької обласної ради № 547 від 28.04.2023 «Про забезпечення зміцнення національної безпеки у сфері свободи совісті та діяльності релігійних організацій на території Вінницької області» та керуючись Земельним кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про свободу совісті та релігійні організації», 34 сесією 8 скликання Вінницької міської ради прийнято Рішення № 1677.

Поряд з цим відповідача зазначає, що як вбачається зі змісту спірного пункту 1 Рішення № 1677, він стосується конкретно визначених суб`єктів: власника земельної ділянки в особі Вінницької міської ради та юридичної особи - Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ тобто є актом індивідуальної дії. За доводами відповідача позивач не є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано п. 1 Рішення № 1677, а тому не встановлює загальні правила поведінки і не створює жодних правових наслідків для позивача. Договір суперфіцію від 26.07.2016, відповідно до якого позивач є забудовником, встановлює право користування земельною ділянкою для забудови. Тобто, позивач набув інше речове право на земельну ділянку, яке відмінне від права постійного землекористування. За відсутності доказів реального порушення права Позивача як суперфіціарія земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0102, вважаємо поданий позов лише превентивним (попереджувальним) способом захисту Позивача та таким, що є передчасним.

Із наявних доказів в матеріалах справи судом встановлено наступне: на підставі Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №01977, виданого 06.07.2011 на підставі рішення Якушинецької сільської ради від 31.03.2010 43 сесії 5 скликання, у постійному користуванні Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця перебуває земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука.

На виконання п. 1 додатку 3 до Рішення міської ради від 29.04.2016 між Релігійною громадою Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця та "Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая" 26.07.2016 був укладений договір суперфіцію.

Судом встановлено, що даний договір був погоджений Вінницькою міською радою та зареєстрований в Департаменті комунальних ресурсів 26.07.2016р. за № 01817.

Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023р. "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради" керуючись Земельним кодексом України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про свободу совісті та релігійні організації" та "Про внесення зміни до статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо назви релігійних організацій (об`єднань), які входять до структури (є частиною) релігійної організації (об`єднання), керівний центр (управління) якої знаходиться за межами України в державі, яка за законом визнана такою, що здійснила військову агресію проти України та/або тимчасово окупувала частину території України", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", враховуючи рішення Вінницької обласної ради від 28.04.2023 р. №547 "Про забезпечення зміцнення національної безпеки у сфері свободи совісті та діяльності релігійних організацій на території Вінницької області", керуючись п. 34 ч.1 ст. 26, ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада вирішила:

1. Припинити Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м.Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №019770, виданий 06.07.2011 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928).

1.2. Скасувати п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 №254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) з "Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая" (код ЄДРПОУ - 38135230, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 59А), на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці.

4. Користувачам земельних ділянок, зазначених в даному рішенні, в місячний строк з дня прийняття рішення привести земельні ділянки, вказані в даному рішенні в первинний стан, придатний для їх використання.

5. Департаменту земельних ресурсів міської ради направити дане рішення користувачам земельних ділянок, зазначених в цьому рішенні, з метою виконання п. 4 рішення та забезпечення здійснення заходів щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки.

6. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію міської ради з питань містобудування, будівництва, земельних відносин та охорони природи (А. Іващук) та постійну комісію міської ради з питань законності, депутатської діяльності і етики (С. Василюк).

Предметом позовних вимог є визнання незаконними та скасування пунктів 1 та підпункту 1.2 рішення № 1677 від 26.05.2023 «Про припинення права користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим.

Підставою позовних вимог позивачем визначено, те, що релігійну громаду Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці згідно п.1 спірного рішення припинено за відсутності передбачених Законом правових підстав. Поряд з цим скасовуючи п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 № 254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця з «Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая», відповідач не зазначив жодної правової норми, яка надає йому право на прийняття такого рішення.

При цьому, доводи відповідача зводяться до того, що наразі Релігійна громада Хрестовоздвиженоського храму УПЦ м. Вінниця не є релігійною організацією, статут якої зареєстровано у встановленому законом порядку, а відповідно не є особою, яка має правосуб`єктність відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України мати на праві постійного користування земельну ділянку (установчий документ Релігійна громада Хрестовоздвиженоського храму УПЦ м. Вінниця як релігійної організації не відповідає вимогам чинного законодавства України), що є самостійною підставою для припинення права постійного користування з боку власника земельної ділянки - Вінницької міської ради. Враховуючи вищевикладене, а також на виконання рішення Вінницької обласної ради № 547 від28.04.2023 «Про забезпечення зміцнення національної безпеки у сфері свободи совісті та діяльності релігійних організацій на території Вінницької області» та керуючись Земельним кодексом України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про свободу совісті та релігійні організації», 34 сесією 8 скликання Вінницької міської ради прийнято Рішення № 1677.

За доводами суду при вирішенні даного спору першочергово потрібно надати оцінку доводам відповідача Вінницької міської ради, що викладені у відзиві на позовну заяву, а саме, що Релігійною громадою Хрестовоздвиженского храму УПУ м. Вінниця з 2017 року не вносились зміни до установчих документів та не реєструвались відповідні відомості у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про не виконання стороною вимог діючого законодавства України, що в подальшому вплинуло на реалізацію його права щодо користування земельною ділянкою, суд зазначає наступне.

Юридичні наслідки за порушення норми про перейменування містяться у пункті 4 Перехідних та прикінцевих положеннях Закону № 2662-VIII від 20.12.2018: «У разі якщо протягом чотирьох місяців (для релігійних громад - дев`яти місяців) з дня набрання чинності цим Законом … релігійна організація (об`єднання) не внесла передбачених законом змін до своєї офіційної назви та не подала відповідні зміни до свого статуту (положення) на реєстрацію, її статут (положення) втрачає чинність у частині, якою визначається повна офіційна назва релігійної організації (об`єднання)».

Конституційний суд України у своєму рішенні № 4-р/2022 від 27.12.2022 визнав такими, що є конституційними, положення Закону № 2662-VIII від 20.12.2018, дійшовши висновку, що обмеження свободи віросповідання (релігії) у поєднанні зі свободою об`єднання в частині обов`язку уточнення назви релігійних організацій є правомірними, а отже - допустимими. Конституційний Суд України стверджує, що приписи Закону № 2662-VIII загалом мають легітимне юридичне підґрунтя, оскільки, вони ухвалені в конституційний спосіб, вони визначають правомірну мету, є потрібними для демократичного суспільства та відповідають нагальній суспільній потребі в Україні.

Міністерство культури України своїм Наказом від 25.01.2019 р. № 37 затвердило релігієзнавчу експертизу щодо встановлення переліку релігійних організацій, які підпадають під дію т.зв. «закону про перейменування» № 2662-VIII від 20.12.2018. До цього переліку увійшло також понад 12 тисяч релігійних організацій УПЦ (серед них більше 90% - це релігійні громади УПЦ), які мали внести відповідні зміни до своїх статутів щодо уточнення назви.

В разі порушення Закону України, а саме, "Про внесення зміни до статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо назви релігійних організацій (об`єднань), які входять до структури (є частиною) релігійної організації (об`єднання), керівний центр (управління) якої знаходиться за межами України в державі, яка за законом визнана такою, що здійснила військову агресію проти України та/або тимчасово окупувала частину території України", щодо не внесення змін до установчих документів та не реєстрації відповідних відомостей у Єдиному державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, може бути наслідок припинення діяльності відповідної організації, а не її припинене право щодо користування (володіння) земельною ділянкою.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом частини 1 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції і законів держави.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У частині 3 статті 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначається, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Наведені норми законодавства свідчать про те, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив повноваження самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Слід зазначити, що акт органу місцевого самоврядування чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні.

Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

У пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 у справі №1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), Конституційний Суд України дійшов висновку, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Відповідно до частини 1 статті 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Отже, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Судом встановлено, що рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023р. "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради яким було: припинено Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №019770, виданий 06.07.2011 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928) та скасовано п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 №254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) з "Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая" (код ЄДРПОУ - 38135230, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 59А), на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці є ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування (актом індивідуальної дії), яке стосується Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця та позивача Вінницького приватного православного навчально-виховного комплексу святого Миколая та на підставі у яких виникли права і обов`язки, а саме:

у Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця права та обов`язки пов`язані з правом постійного користуванням переданою їй земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102;

у Вінницького приватного православного навчально-виховного комплексу святого Миколая права та обов`язки пов`язані з користуванням переданою йому в оренду земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102 за договором суперфіції № б/н від 26.07.2016.

При цьому, вказане рішення було виконане фактом:

- видання Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №01977, виданого 06.07.2011р. на підставі рішення Якушинецької сільської ради від 31.03.2010р. 43 сесії 5 скликання, у постійному користуванні Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця перебуває земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м. Вінниця, вул. Миколи Ващука т

- на виконання п. 1 додатку 3 до Рішення міської ради від 29.04.2016р. між Релігійною громадою Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці та Позивачем 26.07.2016 був укладений договір суперфіцію. Даний договір був погоджений Вінницькою міською радою та зареєстрований в Департаменті комунальних ресурсів 26.07.2016р. за№ 01817.

Таким чином, рішення Вінницької міської ради в спірних частинах вичерпало свою дію фактом його виконання, тому не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання, що виключає можливість його скасування органом місцевого самоврядування, зокрема шляхом прийняття оскаржуваного рішення.

Окрім цього, надаючи оцінку мотивам прийняття відповідачем вказаного рішення, серед яких, зокрема, визначено те, що рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023р. "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради" було прийняте керуючись Земельним кодексом України, Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про свободу совісті та релігійні організації" та "Про внесення зміни до статті 12 Закону України "Про свободу совісті та релігійні організації" щодо назви релігійних організацій (об`єднань), які входять до структури (є частиною) релігійної організації (об`єднання), керівний центр (управління) якої знаходиться за межами України в державі, яка за законом визнана такою, що здійснила військову агресію проти України та/або тимчасово окупувала частину території України", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", враховуючи рішення Вінницької обласної ради від 28.04.2023 р. №547 "Про забезпечення зміцнення національної безпеки у сфері свободи совісті та діяльності релігійних організацій на території Вінницької області", керуючись п. 34 ч.1 ст. 26, ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд виходить з наступного.

За приписами частини першої статті 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без установлення строку.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 цього Кодексу, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, суд враховує, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України.

У випадках, визначених цими нормами, припинення права власності на землю чи права землекористування провадиться за позовом відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування в судовому порядку, недодержання якого є підставою для визнання рішення цього органу та виданих державних актів недійсними.

Таким чином, прийняття органом місцевого самоврядування рішення про скасування власного рішення та вилучення земельної ділянки не є підставою припинення права користування земельною ділянкою, визначеною ст. 141 Земельного Кодексу України.

Окрім цього, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що громадяни та юридичні особи не можуть втрачати раніше наданого їм в установлених законодавством випадках права користування земельною ділянкою за відсутності підстав, встановлених законом.

Судом також встановлено, що на наданій в користування позивачу земельній ділянці побудовано ряд об`єктів нерухомості, що стало підставою для їх звернення до Вінницької міської ради за наданням дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки, розташовані під належними їм спорудами та необхідні для обслуговування цих споруд.

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність повноважень у Вінницькій міській раді на скасування прийнятого раніше виконавчим комітетом рішення індивідуального характеру, яке фактично є виконаним.

При цьому, Вінницька міська рада, приймаючи рішення про припинення Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м.Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія та номер: ЯЯ №019770, виданий 06.07.2011 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928), яке є безстроковим та набуте в порядку, визначеному законодавством, без належних на те законодавчо встановлених підстав порушила та припинила право постійного користування земельною ділянкою Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці, що є підставою для визнання рішення в цій частині незаконним.

Поряд з цим, з огляду на встановлене судом рішення Вінницької міської ради в частині скасування п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 №254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) з "Вінницький приватний православний навчально-виховний комплекс святого Миколая" (код ЄДРПОУ - 38135230, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 59А), на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці є незаконним та підлягає скасування з огляду на те, що даний пункт оскаржуваного Рішення порушує права позивача, оскільки, його право суперфіцію на підставі договору від 26.07.2016 виникло внаслідок існування у Релігійної громади Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниці права постійного користування земельною ділянкою.

При цьому, суд зауважує, що при наданні оцінки доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання щодо доцільності надання правової оцінки іншим доводам сторін, суд виходить з того, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно з ч. 3,4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі повного, всебічного та безпосереднього дослідження наявних в матеріалах справи доказів, встановлених між сторонами правовідносин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення.

З огляду на ухвалення рішення про задоволення позовних вимог, керуючись ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати пункт 1 Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023р. "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради", яким Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, для будівництва та обслуговування будівель громадських та релігійних організацій, за адресою: м.Вінниця, вул. Миколи Ващука (Державний акт., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про інше речове право: 15730928), та пункт 1.2. Рішення Вінницької міської ради № 1677 від 26.05.2023р. "Про припинення права постійного користування земельними ділянками релігійним громадам, визнання договору оренди припиненим та про скасування пунктів рішень міської ради", яким скасовано п. 1 додатку 3 до рішення міської ради від 29.04.2016 № 254 про надання дозволу на укладання договору суперфіцію Релігійній громаді Хрестовоздвиженського храму УПЦ м. Вінниця (код ЄДРПОУ - 13333358, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, буд. 59А) з «Вінницький приватний православний навчально- виховний комплекс святого Миколая» (код ЄДРПОУ - 38135230, юридична адреса: м. Вінниця, вул. Келецька, 59А), на земельну ділянку площею 2,0000 га, кадастровий номер :05:001:0102, у м. Вінниці.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на електронні адреси: позивача , відповідача - .

Повне рішення складено 30 жовтня 2023 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу, третій особі (вул. Келецька, 59А, м. Вінниця, 21000);

4 - відповідачу (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050).