ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4567/23
За позовом Фізичної особи-підприємця Ларіонова Максима Андрійовича, смт. Веселе Запорізької області

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропідприємство "Маяк", с. Покровка Дніпропетровської області

про стягнення 228 285,90грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Фізична особа-підприємець Ларіонов Максим Андрійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропідприємство "Маяк" заборгованість у розмірі 228 285,90грн, з яких:

- основний борг у розмірі 119 381,40грн;

- пеня у розмірі 30 090,65грн;

- 20 % річних у розмірі 39 183,27грн;

- втрати від інфляції у розмірі 39 630,58грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ФОП-427 на надання ремонтних послуг від 17 вересня 2021 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2023 справу №904/4567/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 28.08.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Центральна, буд. 28, с. Покровка, Кам`янський р-н, Дніпропетровська обл., 52351.

Згідно витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення №603, ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі не вручена відповідачу.

Окрім того, ухвалу суду від 28.08.2023 по справі №904/4567/23 в електронному вигляді направлено на електронну адресу відповідача, а саме: .

Документ доставлено до електронної скриньки 28.08.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Судом також враховано, що за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 28.08.2023 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Ларіоновом Максимом Андрійовичем (виконавець, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агропідприємство "Маяк" (замовник, відповідач) укладено договір №ФОП-427 на надання ремонтних послуг (а.с. 9-10).

За умовами п. 1.1 договору виконавець протягом терміну дії цього договору проводить ремонт вузлів і агрегатів (далі по тексту товар), а також за заявкою замовника здійснює поставку запчастин.

Замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги і поставлений товар (п. 1.2 договору).

Приймання послуг по товару за кількістю та якістю проводиться в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Виконавець здійснює гарантійне обслуговування відремонтованої продукції протягом 6-ти місяців після проведення ремонту (п. 2.1, 2.2 договору).

Валютою договору приймається національна валюта України - гривня. Оплата виконаних робіт проводиться згідно виставлених рахунків. Ціна за договором відповідає рівню звичайних цін. Сторони обізнані про ціни, які склалися на ринку (п. 3.1 - 3.3 договору).

Згідно пункту 3.4 договору розрахунок за надані послуги проводиться за наступними умовами: 100% передоплата, або протягом 10-ти банківських днів з моменту передачі товару (в частині оплати товару), підписання акту прийому- передачі послуг (в частині оплати послуг по ремонту).

Сторони проводять звірку взаємних розрахунків не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним (п. 3.5 договору).

Факт виконання наданих послуг підтверджується: актом прийому-передачі виконаних робіт (послуг), і видатковою накладною по кожній поставленій партії товару, підписаними повноважними представниками сторін за цим договором (п. 4.3 договору).

Факт поставки нових запчастин підтверджується видатковою накладною, підписаною повноважними представниками сторін за цим договором (п. 4.4 договору)

Сторони визнають, що видаткова накладна і акт виконаних робіт визнається сторонами специфікацією за договором і підтверджує факт угоди (п. 4.5 договору).

За умовами пункту 5.6 договору у разі порушення оплати за поставлений товар і (або) надані послуги, замовник виплачує виконавцю за кожен день прострочення пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

У разі порушення термінів оплати за поставлений товар і (або) надані послуги, замовник сплачує на користь виконавця відсотки за неправомірне користування чужими коштами в розмірі 20% річних за весь період неправомірного користування (п. 5.7 договору).

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за цим договором на період дії обставин нездоланної сили (форс-мажор). Сторона, що зазнала дії обставин нездоланної сили, повинна не пізніше 5-ти днів з моменту їх настання в письмовій формі повідомити про це іншу особу (п. 6.1, 6.2 договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року. Якщо за десять днів до закінчення дії цього договору жодна із сторін не заявить про свій намір припинити його дію, то договір автоматично вважатиметься продовженим на тих самих умовах до моменту розірвання договору (п. 9.1 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір про надання послуг №ФОП-427 на надання ремонтних послуг від 17.09.2021 був чинним протягом спірного періоду.

На виконання умов договору Фізичною особою-підприємцем Ларіоновом Максимом Андрійовичем надано відповідачу послуги на загальну суму 119 381,40грн, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг):

№ФОП-000018 від 17.09.2021 ремонт ГПК К-700, 1 шт., на суму 4 985,00грн;

№ФОП-000004 від 05.10.2021, ремонт компресор КаМаз, 2 шт. на суму 5 900,00грн; ремонт стартер ГАЗ-53, 1 шт., на суму 1 354,70грн; ремонт стартер МТЗ-80 (чех.), 2 шт., на суму 4 308,60грн; на загальну суму 11 563,30грн;

№ФОП-000007 від 12.10.2021, ремонт пром опора МТЗ-80, 1 шт., на суму 2 820,00грн; ремонт роздатка МТЗ-80, 1 шт., на суму 4 857,10грн; на загальну суму 7 677,10грн;

№ФОП-000015 від 19.10.2021, ремонт стартер КаМаз, 1 шт. на суму 3 670,00грн; ремонт насос водяний КаМаз, 2 шт., на суму 2 900,00грн; ремонт насос водяний МТЗ-80, 3 шт., на суму 2 850,00грн; ремонт пром опора МТЗ-80, 1 шт., на суму 2 820,00грн; ремонт насос водяний ЯМЗ-240, 1 шт., на суму 1 550,00грн; ремонт насос водяний ГАЗ-53, 1 шт., на суму 650,00грн; ремонт компресор Т-150, 1 шт., на суму 2 650,00грн; ремонт генератор МТЗ-80 1000вт, 1 шт., на суму 1 571,00грн; ремонт гідрорасподільник Р 80 3/1 222, 1 шт., на суму 1 550,00грн; ремонт ТНВТ МТЗ Д-243, 1 шт., на суму 5 620,00грн; ремонт форсунки МТЗ Д-243, 4 шт., на суму 1 800,00грн; ремонт НШ-100АЛ, 2 шт., на суму 3 560,00грн; ремонт редуктор моста Т-150 К, 1 шт., на суму 17 500,00грн; на загальну суму 48 691,00грн;

№ФОП-000007 від 11.11.2021 ремонт ПНВТ КаМаз, 1 шт., на суму 7 980,00грн; ремонт форсунки КаМаз, 8 шт., на суму 3 600,00грн; ремонт насос водяний МТЗ-80, 1 шт., на суму 1 150,00грн; ремонт стартер ВАЗ (ст.обр.), 1 шт., на суму 1 145,70грн; ремонт стартер МТЗ-80 (чех.), 1 шт., на суму 1 920,00грн; ремонт стартер ГАЗ-53, 1 шт., на суму 1 520,00грн; ремонт насос водяний ГАЗ-53, 2 шт., 1780,00грн; ремонт генератор МТЗ-80 1000вт, 1 шт., на суму 1 452,10грн; на загальну суму 20 547,80грн;

№ФОП-000009 від 09.12.2021 ремонт стартер посилиний МТЗ чех 24в, 1 шт., на суму 2 970,00грн; ремонт генератор МТЗ 1000вт, 1 шт., на суму 1 780,00грн; ремонт проміжна опора МТЗ, 1 шт., на суму 3 560,00грн; ремонт роздатка МТЗ-80, 1 шт., на суму 4 895,20грн; ремонт насос водяний МТЗ, 2 шт., 2 300,00грн; ремонт корзина зчеплення ГАЗ-53, 2 шт., на суму 2 852,00грн; ремонт диск зчеплення ГАЗ-53, 2 шт., на суму 1 520,00грн; ремонт гідрорасподільник Р 80 3/1 222, 1 шт., на суму 1 550,00грн; ремонт ПГУ КаМаз, 1 шт., на суму 2 670,00грн; ремонт НШ-100АЛ, 1 шт., на суму 1 820,00грн; на загальну суму 25 917,20грн (а.с. 11-16).

Зазначені акти надання послуг містять підписи сторін скріплені печатками підприємств.

В обумовлений договором строк відповідач оплату виконаних позивачем робіт (наданих послуг) не провів, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 119 381,40грн.

31 липня 2023 року позивач направив на адресу СТОВ "Агропідприємство "Маяк" претензію з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 228 285,90грн, у семиденний строк з дня отримання (а.с. 19, 20).

Станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість за договором №ФОП-427 на надання ремонтних послуг від 17.09.2021 у розмірі 119 381,40грн відповідачем не сплачена.

Позивач посилається на те, що ним належним чином виконано зобов`язання, надано узгоджені послуги (виконано ремонтні роботи), натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повної оплати не виконав, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення основного боргу у розмірі 119 381,40грн, пеню у розмірі 30 090,65грн, 20% річних у розмірі 39 183,27грн, інфляційних втрат у розмірі 39 630,58грн, що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору на надання ремонтних послуг, строк дії договору, строк та порядок надання послуг, загальна вартість наданих за договором послуг, порядок оплати за надані послуги, наявність заборгованості за надані послуги, наявність оплати, наявність/відсутність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Зі змісту спірного договору убачається, що цей договір містить елементи договору поставки (поставка запчастин) та договору надання послуг (ремонт вузлів і агрегатів), тобто сторони уклали змішаний договір.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ст. 902 Цивільного кодексу України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3.4 договору сторони визначили, що розрахунок за надані послуги проводиться за наступними умовами: 100% передоплата, або протягом 10-ти банківських днів з моменту передачі товару (в частині оплати товару), підписання акту прийому- передачі послуг (в частині оплати послуг по ремонту).

З огляду на положення спірного договору відповідач повинен був оплатити вартість наданих послуг:

за актом №ФОП-000018 від 17.09.2021 на суму 4 985,00грн не пізніше 01.10.2021, прострочка виконання настає з 02.10.2021;

за актом №ФОП-000004 від 05.10.2021 на суму 11 563,30грн не пізніше 20.10.2021, прострочка виконання настає з 21.10.2021;

за актом №ФОП-000007 від 12.10.2021 на суму 7 677,10грн не пізніше 27.10.2021, прострочка виконання настає з 28.10.2021;

за актом №ФОП-000015 від 19.10.2021 на суму 48 691,00грн не пізніше 02.11.2021, прострочка виконання настає з 03.11.2021;

за актом №ФОП-000007 від 11.11.2021 на суму 20 547,80грн не пізніше 25.11.2021, прострочка виконання настає з 26.11.2021;

за актом №ФОП-000009 від 09.12.2021 на суму 25 917,20грн не пізніше 23.12.2021, прострочка виконання настає з 24.12.2021.

Між тим, в установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Будь-яких доказів своєчасної оплати заявленої позивачем до стягнення заборгованості у сумі 119 381,40грн відповідачем відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України під час розгляду справи не надано, а судом таких обставин не встановлено.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 119 381,40грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтями 216-217, 230-231 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 549 ЦК України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 230 та ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГК України та ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

В пункті 5.6 договору сторони погодили, що у разі порушення оплати за поставлений товар і (або) надані послуги, замовник виплачує виконавцю за кожен день прострочення пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Позивач нарахував та просить стягнути пеню у розмірі 30 090,65грн за загальний період із 31.07.2022 до 30.01.2023 (а.с. 2).

Перевіркою наданого позивачем розрахунку пені встановлено, що пеня розрахована відповідно до умов п. 5.6 договору, не суперечить вимогам наведених вище положень діючого законодавства в частині її нарахування. Розрахунок є арифметично вірним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зробила наступні висновки.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Суд звертає увагу, що розмір заявлених нарахувань (пені, відсотків річних, інфляційних втрат у загальному розмірі 108904,50грн) складає 91,2% суми основного боргу.

Господарський суд зазначає, що загальна сума нарахувань не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у позивача можливості стягувати із відповідача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

На підставі викладеного, враховуючи приписи статті 551 Цивільного кодексу України, господарський суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% від розміру, яка підлягає до стягнення.

Відтак, розмір пені, що підлягає до стягнення становить 15 045,33грн (30 090,65грн * 50%).

Враховуючи дотримання балансу інтересів сторін, суд зазначає про неможливість зменшення розміру пені та штрафу більше, ніж на 50%. Порушення строків оплати мало місце і відповідач не навів обґрунтування наявності обставин, які б суттєво перешкоджали здійснити своєчасну оплату (хоча б частково) у визначений договором строк. Умови договору, в тому числі порядок та строк оплати, були відповідачу відомі, і відповідач міг, здійснивши своєчасну оплату, уникнути цих нарахувань, або суттєво зменшити їх. За таких обставин подальше зменшення штрафних санкцій зможе привести до втрати неустойкою засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання.

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

В пункті 5.7 договору сторони погодили, що у разі порушення термінів оплати за поставлений товар і (або) надані послуги, замовник сплачує на користь виконавця відсотки за неправомірне користування чужими коштами в розмірі 20% річних за весь період неправомірного користування.

Позивачем заявлено до стягнення 20% річних у розмірі 39 183,27грн за період із 10.12.2021 до 31.07.2023 та інфляційні втрати за період грудень 2022 року - червень 2023 року у розмірі 39 630,58грн.

Судом здійснено перевірку наданого позивачем розрахунку 20% річних та встановлено, що позивачем при проведенні розрахунку не вірно визначено період прострочки виконання зобов`язання.

Так, на суму боргу 93 464,20грн підлягають нарахуванню та стягненню 20% річних за період прострочки із 10.12.2021 до 31.07.2023 (599дн) у розмірі 30 676,74грн;

на суму боргу 25 917,20грн підлягають нарахуванню та стягненню 20% річних за період прострочки із 24.12.2021 до 31.07.2023 (585дн) у розмірі 8 307,71грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 20% річних у сумі 38 984,45грн (30 676,74грн+8 307,71грн).

В задоволенні вимог про стягнення 20% річних у розмірі 198,82грн слід відмовити.

Сума інфляційних втрат складає 39 427,28грн виходячи з наступного розрахунку:

93 464,20грн * 133,2% (сукупний індекс інфляції за грудень 2021 року - червень 2023 року) = 124 494,31грн - 93 464,20грн = 31 030,11грн;

25 917,20грн * 132,4% (сукупний індекс інфляції за січень 2022 року - червень 2023 року) = 34 314,37грн - 25 917,20грн = 8 397,17грн.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні втрати у розмірі 39 427,28грн.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, стягненню з відповідача підлягає основний борг у розмірі 119 381,40грн, пеня у розмірі 15 045,33грн (з урахуванням зменшення на 50%), 20% річних у розмірі 38 984,45грн та втрати від інфляції 39 427,28грн, а всього 212 838,46 грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 424,29грн, що підтверджується квитанцією №46756 від 15.08.2023 (а.с. 8). Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 3 418,26грн (227 883,78 * 1/5%).

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення цих сум.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Ларіонова Максима Андрійовича до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропідприємство "Маяк" про стягнення 228 285,90грн - задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агропідприємство "Маяк" (ідентифікаційний код 44028292; вул. Центральна, буд. 28, с. Покровка, Кам`янський р-н, Дніпропетровська обл., 52351) на користь Фізичної особи-підприємця Ларіонова Максима Андрійовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) основний борг у розмірі 119 381,40грн (сто дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят одна гривня 40коп.), пеню у розмірі 15 045,33грн (п`ятнадцять тисяч сорок п`ять гривень 33коп.), 20% річних у розмірі 38 984,45грн (тридцять вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 45коп.), інфляційні втрати у розмірі 39 427,28грн (тридцять дев`ять тисяч чотириста двадцять сім гривень 28коп.) та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3 418,26грн (три тисячі чотириста вісімнадцять гривень 26коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано - 27.10.2023

Суддя Н.М. Євстигнеєва