РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023Справа № 910/2944/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг"

про стягнення 5 443 704,64 грн.

За зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс"

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг"

про визнання недійсним договору

Суддя Борисенко І. І.

Секретар судового засідання Шилін Є. О.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Мернік О. В.

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Селівончик А. І.

від третьої особи на стороні відповідача за зустрічним позовом: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс" (далі - ТОВ "ФК "Кепітал фінанс", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг" (далі - ТОВ "Укрдонінвест трейдінг", відповідач) про стягнення 5 443 704,64 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач, як фактор, на підставі договору факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, укладеному із ТОВ "Енерготрейдинг", посилається на порушення відповідачем (боржником) умов договору поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022 в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару.

У позові ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 5 443 704,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, сторонам надана можливість реалізувати процесуальні права та обов`язки.

19.04.2023, відповідач, у строк, визначений законом, надав відзив у якому проти позову заперечив, зазначив, що укладений між ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" та ТОВ "Енерготрейдинг" договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 за своєю юридичною природою не є договором факторингу, а є договором уступки права вимоги (цесії), оскільки фінансування ТОВ "Енерготрейдинг" не відбулось. Крім того, відповідач (боржник) не надавав своєю згоди на передачу ТОВ "Енерготрейдинг" своїх прав та обов`язків за договором третій стороні - позивачу. Отже, на думку відповідача, оскільки до позивача право грошової вимоги до відповідача не перейшло, то підстав для оплати ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" поставленого товару позивачу немає.

Також 11.04.2023, у строк, визначений законом для подання відзиву, ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" подало зустрічну позовну заяву до ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" про визнання недійсним договору факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, укладеного між сторонами. Зустрічний позов мотивований обставинами, викладеними у відзиві на первісний позов щодо виникнення між ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" та ТОВ "Енерготрейдинг" за договором № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 правовідносин цесії, а не факторингу, а також відсутності з боку ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" своєї згоди на передачу ТОВ "Енерготрейдинг" своїх прав та обов`язків на користь третій стороні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2023 зустрічну позовну заяву ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" було повернуто без розгляду на підставі ч. 6 ст. 180 ГПК України. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2023, матеріали справи № 910/2944/23 повернуто до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання про можливість прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2023 зустрічний позов ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" був прийнятий судом до спільного розгляду із первісним позовом.

У строк, встановлений законом, відповідач за зустрічним позовом (ТОВ "ФК "Кепітал фінанс") надав суду відзив, у якому проти заявлених вимог заперечив, зазначив, що за укладеним договором № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 між сторонами виникли відносини факторингу, а не цесії, як помилково вважає позивач за зустрічним позовом, оскільки норми закону не передбачають обов`язкової умови, що фінансування клієнта повинно бути здійснене фактором у повному обсязі саме з моменту укладення договору факторингу, у той час, як частина суми фінансування за відступлення права грошової вимоги була перерахована ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" клієнту, а строк для сплати іншої частини коштів за відступлені права вимоги ще не настав. Також, оскільки, договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 за своєю правовою природою є договором факторингу та містить усі істотні умови такого договору, визначені законом, тому згода боржника на заміну кредитора у зобов`язаннях поставки не потрібна.

24.04.2023 позивачем за первісним позовом була надана відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач вказав про безпідставність викладених відповідачем доводів, та підтримав викладені у позові обставини.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 до участі у справі була залучена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг" (далі - ТОВ "Енерготрейдинг", третя особа).

У судовому засіданні, під час розгляду справи по суті, представники сторін за первісним та зустрічним позовами свої вимоги підтримали та обґрунтували, просили їх задовольнити, відповідно - проти заявлених до них вимог - заперечили.

Представник третьої особи до суду не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Подав клопотання про розгляд справи без його участі. У цьому ж клопотанні вважав, що первісні позовні вимоги підлягають задоволенню, а у зустрічних вимогах необхідно відмовити.

За наслідком дослідження матеріалів справи, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

У судовому засідання 17 жовтня 2023 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови та заперечення проти позовів, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2022 між ТОВ "Енерготрейдинг" (постачальник) та ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" (покупець) був укладений договір поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 (далі -договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність вугільну продукцію, марка, кількість, асортимент, якісні характеристики, строк поставки, реквізити поставки та ціна якої погоджуються сторонами згідно з цим договором, а також у специфікаціях до нього (п. 1.1).

Відповідно до п. 1.2 договору покупець приймає вугілля, що поставляється, оплачує його вартість відповідно до умов цього договору та специфікацій до нього.

Загальна кількість, марка, одиниці виміру вугілля, ціна одиниці виміру вугілля, строки поставки вугілля, вантажовідправник, станція відправлення, вантажоодержувач, станція вантажоодержувача, умови поставки погоджуються в специфікаціях, що оформляються у виді додатків та є невід`ємними частинами договору (п. 1.3 договору).

Вугілля постачається рівномірно добовими обсягами протягом періоду поставки залізним транспортом на умовах FCA з урахуванням умов, положень та застережень, передбачень у цьому договорі та специфікаціях до нього (п. 2.1 договору).

За згодою сторін у специфікаціях можуть бути визначені інші умови поставки вугілля. У цьому разі умови щодо оплати витрат по поставці вугілля погоджуються між сторонами в специфікаціях до договору (п. 2.1.1 договору).

Приймання вугілля здійснюється на підставі даних залізничних накладних, що є остаточними та обов`язковими для сторін, у тому числі для визначення вартості поставленого вугілля (п. 4.1 договору).

Вартість вугілля, що поставляється за цим договором оплачується покупцем шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника на умовах здійснення 100 % передплати на рахунок постачальника якщо інше не передбачено в специфікаціях до цього договору (п. 5.3 договору).

Договір вважається укладеним з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2022 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання зобов`язань (п. 9.1).

Специфікацією № 1 до договору сторони погодили кількість продукції, та його вартість на загальну суму 19 118 520,00 грн., умови поставки та строк поставки - вересень-листопад 2022.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "Енерготрейдинг" на виконання свого зобов`язання за вказаним договором у вересні-жовтні 2022 поставило ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" обумовлений сторонами товар на загальну суму 5 443 704,64 грн., що підтверджується копіями актів приймання-передачі від 13.09.2022, від 22.09.2022, від 01.10.2022, посвідченнями від 13.09.2022, від 22.09.2022, від 01.10.2022, накладними від 13.09.2022, від 22.09.2022, від 01.10.2022, підписаними обома сторонами без зауважень.

Однак відповідач, зі свого боку, зобов`язання з оплати поставленого товару виконав неналежним чином, вартість поставленого товару на вказану суму не сплатив.

Таким чином судом встановлено, що за договором поставки № 01-09/22-2022 від 01.09.2022 у ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" виникла заборгованість у сумі 5 443 704,64 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 30.11.2022, підписаним сторонами без зауважень.

Зважаючи на указані фактичні обставини у справі, суд зазначає, що між ТОВ "Енерготрейдинг" та ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" виникли відносини поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Крім того, встановлено, що 22.02.2023 між ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" (фінансова компанія) та ТОВ "Енерготрейдинг" (клієнт) був укладений договір факторингу № Ф-22/02/2023 (далі - договір факторингу). Відповідно до умов цього договору фінансова компанія зобов`язується передати грошові кошти в сумі 5 000 000,00 грн. в розпорядження клієнта, а клієнт відступає фінансовій компанії своє право грошової вимоги до ТОВ "Укрдонінвест трейдінг", яке виникло на підставі договору поставки № 01-09/22-2022 від 01.09.2022, який укладений між клієнтом та боржником та сплачує фінансовій компанії плату за фінансування під відступлення права грошової вимоги (п. 2.1 договору факторингу).

Характеристика грошової вимоги, яка передається клієнтом: загальна сума (сума основного боргу) грошової вимоги 5 443 704,64 грн. (п. 2.2 договору факторингу).

Відповідно до п. 2.4 договору фінансова компанія отримує право будь-якої грошової вимоги до боржника за основним боргом, інфляційними втратами, 3 % річних, пенею та іншими будь-якими нарахуваннями або штрафними санкціями, які боржник має сплатити за основним зобов`язанням на дату укладення цього договору або у майбутньому (п. 2.4 договору).

Клієнт відступає фінансовій компанії право грошової вимоги, належні клієнту до боржника за грошовим зобов`язанням, яке виникло або виникне в майбутньому згідно з основним зобов`язанням та за документами, що підтверджують дійсність грошової вимоги (п. 3.1 договору).

Сума грошового зобов`язання боржника за документами, що підтверджують дійсність грошової вимоги, згідно яких фінансова компанія приймає право грошової вимоги, становить 5 443 704,64 грн. (п. 3.2 договору).

Сума фінансування за відступлення права грошової вимоги визначеної в п. 3.2 цього договору складає 5 000 000,00 грн. (п. 3.3 договору).

Плата за фінансування під відступлення права грошової вимоги фінансовій компанії складається з: грошових коштів у сумі 100 000,00 грн., які клієнт сплачує фінансовій компанії у якості плати за фінансування в строк до « 01» березня 2023 року; різниці між договірною сумою та сумою грошових коштів, які фінансова компанія зобов`язується передати в розпорядження клієнта, за вирахуванням суми грошових коштів зазначеної в п. 3.4.1 цього договору. Зазначена плата за фінансування буде визнаватися фінансовою компанією в тому звітному періоді та в тому обсязі, коли надходження буде перевищувати грошове зобов`язання від боржника, зазначеного в п. 3.2 договору, над сумою фінансування під відступлене право грошової вимоги, зазначеного в п. 3.3 договору (п. 3.4 договору).

Відступлення права грошової вимоги від клієнта до фінансової компанії відбувається в день укладання цього договору (п. 3.6 договору).

В день підписання цього договору клієнт передає фінансовій компанії, за актом приймання-передачі, належним чином засвідчені копії документів, що засвідчують дійсність грошової вимоги (п. 3.7 договору).

Всі документи, що засвідчують дійсність грошової вимоги, повинні бути оформлені належним чином, інакше фінансова компанія має право відмовити клієнтові у їх прийнятті та вимагати від клієнта усунути всі недоліки протягом 5 робочих днів (п. 3.8 договору).

Клієнт протягом 10 календарних днів після передачі документів фінансовій компанії повідомляє у письмовій формі боржника про відступлення права грошової вимоги відповідним повідомленням. Повідомлення про відступлення права грошової вимоги надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення або передається/вручається безпосередньо боржнику під особистий підпис (керівника, відповідальної особи тощо) (п. 3.9 договору).

В силу цього договору та діючого законодавства України боржник зобов`язаний виконати грошову вимогу, здійснивши фінансовій компанії платіж/платежі за зобов`язанням боржника перед клієнтом згідно основного договору (п. 3.10 договору).

У пункті 4.3.1 договору сторони погодили обов`язок фінансової компанії здійснити фінансування клієнта під відступлення права грошової вимоги в строк до 31.12.2023 (п. 4.3.1 договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до 21.02.2024 (п. 9.1).

Як вбачається із матеріалів справи, 22.02.2023 ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" та ТОВ "Енерготрейдинг" підписали акт прийому-передачі прав вимоги та документів, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв право вимоги до ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" за договором поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022, а також необхідну документацію, що стосується даного договору поставки, про яку зазначалась вище.

23.02.2023 ТОВ "Енерготрейдинг" направило повідомлення боржнику - ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" (лист № 23/02-пв/01 від 23.02.2023) про відступлення права грошової вимоги за договором поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022.

Також, на виконання п. 3.4 договору № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, ТОВ "Енерготрейдинг" сплатило ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" плату за фінансування під відступлення права грошової вимоги у сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 69 від 23.02.2023.

Посилаючись на вказаний договір факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, позивач звернувся до суду з даним позовом, оскільки вважає, що він отримав право на стягнення з ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" заборгованості у сумі 5 443 704,64 грн. за договором поставки № 01-09/22-2022 від 01.09.2022.

У той же час, відповідач вказаний договір факторингу не визнав та відмовився виконувати своє зобов`язання перед новим кредитором (ТОВ "ФК "Кепітал фінанс"), оскільки вважає, що договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 є договором цесії, а не договором факторингу, тому до нього застосовуються положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 ГК України).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором.

Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

При цьому договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються, а правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору. Аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18, від 07.09.2022 року у справі № 910/16579/20.

Так, як було роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

Щодо суб`єктного складу правочинів.

Учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України); фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, ст. 350 ГК України, ч. 5 ст. 5 Закону України "Про банки і банківську діяльність".

У ст. 350 ГК України зазначено, що фактором може бути лише банк, разом з тим, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", норми якого є спеціальними, вказано, що фінансовими установами є банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди й компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо передбачених законом, - інших послуг (операцій), пов`язаних із наданням фінансових послуг.

У ч.ч. 1, 2 ст. 7 вказаного Закону зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ.

Тобто фінансова установа - це юридична особа, яка згідно із законом надає одну або декілька фінансових послуг і внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку.

У разі, якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 4 цього Закону факторинг є фінансовою послугою. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц.

Під час цесії може бути відступлене право як грошової, так і не грошової (роботи, товари, послуги) вимоги. ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, у яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 ЦК України).

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги.

Щодо оплатності та ціни правочинів.

Так, при цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

При цьому, якщо право вимоги відступається "за номінальною вартістю" без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні.

Щодо форми правочину.

Так, відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.

Оскільки факторинг відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено кредитною операцією, вимоги до такого договору передбачені у ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", зокрема, договір укладається виключно у письмовій формі.

Таким чином, ознаки договору відступлення права вимоги наступні: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання

У той же час, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

Так, зі змісту договору № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 вбачається, що сторони погодили наступні умови:

- предметом договору є право грошової вимоги клієнта - ТОВ "Енерготрейдинг", до боржника - ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" по договору поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022, яке клієнт відступає фінансовій компанії - ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" (п. 3.1 договору);

- суму фінансування за відступлення права грошової вимоги, що становить 5 000 000,00 грн. (п. 3.3 договору);

- плату за фінансування (не за номінальною вартістю) під відступлення права грошової вимоги фінансовій компанії, що складається з грошових коштів у сумі 100 000,00 грн. та різниці між договірною сумою та сумою грошових коштів, які фінансова компанія зобов`язується передати в розпорядження клієнта (п. 3.4 договору);

- строк перерахування суми фінансування за відступлення права грошової вимоги до боржника - до 31.12.2023 (п. 3.5 договору);

- строк дії договору (п. 9.1 договору).

При цьому норми закону не передбачають обов`язку фінансування фактором клієнта у повному обсязі безпосередньо в момент укладення договору факторингу, а, як зазначено, у п. 3.5 сторони погодили строк сплати фінансовою компанією суми фінансування за відступлення права грошової вимоги - до 31.12.2023. Отже, доводи відповідача у цій частині є безпідставними.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на виконання п. 3.5 договору факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" 24.02.2023 сплатило ТОВ "Енерготрейдинг" частину суми фінансування за відступлення права грошової вимоги у сумі 18 344,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3 від 24.02.2023

Таким чином, суд доходить висновку, що договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 містить усі ознаки та істотні умови, що властиві договору факторингу та визначені нормами закону, та зміст цього договору вказує, що за своєю правовою природою він є саме договором факторингу. Отже, підстав для застосування до цього договору положень про купівлю-продаж, у суду немає.

Також, матеріалами справи підтверджено, що ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" є фінансовою установою, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (серія ФК № В0000384 від 07.10.2021) та розпорядження Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 2009 від 10.10.2019

Отже, ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" має усі підстави виступати фактором згідно з договором факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023.

Крім того, суд враховує положення статті 516 ЦК України щодо порядку заміни кредитора у зобов`язанні. Зокрема, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

За таких обставин, на підставі договору факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 до позивача (фактора), перейшло право вимоги до боржника - ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" щодо стягнення заборгованості за договором поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022 у сумі 5 443 704,64 грн.

Судом також встановлено, що з метою стягнення заборгованості за договором поставки ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" звернулось до ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" з вимогою № 23-02/2023 від 23.02.2023 сплатити вказану заборгованість за договором поставки вугільної продукції № 01-09/22-2022 від 01.09.2022. Вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки доказів належної оплати заборгованості відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" про стягнення з ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" 5 443 704,64 грн. боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши зустрічну позовну заяву ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" про визнання недійсним договором факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023, суд виходив з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 статті 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно з частинами 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Суперечність договору актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним договором (чи його частиною) імперативного припису законодавства чи укладення певного договору всупереч змісту чи суті правовідносин сторін.

Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, господарський суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання договору недійсним і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту договору вимогам закону, додержання встановленої форми договору; правоздатність сторін за договором; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Так, в обґрунтування зустрічної позовної вимоги, ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" вказувало, зокрема на те, що договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 є договором уступки права вимоги (цесії), а не договором факторингу.

Разом з тим, вказані обставини вже були розглянуті судом у даній справі за первісним позовом, про що зазначалось вище, та суд дійшов висновку, що спірний договір № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 є договором факторингу, його зміст відповідає приписам ст. 1079 ЦК України, містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом: предмет, ціну, порядок розрахунків, права, обов`язки та відповідальність сторін, інші умови, що узгоджується з вимогами закону. У подальшому зазначений договір факторингу був скріплений підписами уповноважених осіб і печатками сторін та, як вже встановлено судом, мало своїм наслідком реальне виконання.

Отже, на час укладення спірного правочину сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та він був укладений у повній відповідності із вимогами чинного законодавства.

Ще однією підставою для визнання договору № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 недійсним за зустрічним позовом є доводи ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" про наявність у договорі поставки умови про те, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обов`язки (або їх частину) за цим договором будь-якій іншій особі без попередньої письмової згоди другої сторони (п. 8.4 договору), проте, такі права та обов`язки були передані новому кредитору за спірним договором факторингу, що протирічить діючому законодавству та є підставою для визнання недійсним спірного правочину.

Проте, як вже зазначалось, відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Отже, умови договору факторингу № Ф-22/02/2023 від 22.02.2023 не суперечать закону та пункту 8.4 договору поставки про заборону передачі сторонами на користь третіх осіб своїх прав за цим договором, та не мають наслідком визнання недійсним спірного договору.

За таких обставин у зустрічному позові ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" про визнання недійсним договору суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення первісного позову ТОВ "ФК "Кепітал фінанс" судові витрати у вигляді судового збору покладаються на відповідача, а у зв`язку з відмовою у зустрічному позові - судовий збір покладається на позивача за зустрічним позовом, у тому числі і за розгляд апеляційної скарги ТОВ "Укрдонінвест трейдінг" від 11.04.2023.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг" про стягнення 5 443 704,64 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг" (01001, місто Київ, вулиця Прорізна (Шевченківський Р-Н), будинок 12а, ідентифікаційний номер 42879748) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс" (01010, місто Київ, провулок Хрестовий, будинок 2, офіс 305, ідентифікаційний код 42973329) заборгованість у сумі 5 443 704 (п`ять мільйонів чотириста сорок три тисячі сімсот чотири) грн. 64 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 81 655 (вісімдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 67 коп.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдонінвест трейдінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кепітал фінанс", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерготрейдинг" про визнання недійсним договору - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 26 жовтня 2023 року.

Суддя Борисенко І. І.