ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4849/22 (904/3543/23)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мартинюка С.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи заяву (позовну заяву) Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (вх.№22324/23 від 08.05.2023) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб", Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТО-ТРЕЙД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" про визнання договорів недійсними

в межах справи №904/4849/22

за заявою Фізичної особи-підприємця Ребеко Світлани Юріївни, м. Дніпро

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ", Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Військове

про визнання банкрутом

ПРОЦЕДУРА

20.12.2022 ФОП Ребеко С.Ю. звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАН-СНАБ" на підставі ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.01.2023 відкрито провадження у справі №904/4849/22 за заявою ФОП Ребеко С.Ю. про визнання банкрутом ТОВ "ЛАН-СНАБ". Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто сімдесят календарних днів до 30.06.2023. Призначено розпорядником майна боржника - ТОВ "ЛАН-СНАБ" арбітражного керуючого Штельманчука М.С. Призначено попереднє засідання суду.

08.05.2023 до суду від ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшла заява (позовна заява) (вх.№22324/23 від 08.05.2023) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2023 прийнято заяву (позовну заяву) ТОВ "Суффле Агро Україна" (вх.№22324/23 від 08.05.2023) про визнання договорів недійсними до розгляду та призначено судове засідання на 14.06.2023.

06.06.2023 до суду від ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" надійшов відзив на заяву (позовну заяву) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.06.2023 відкладено судове засідання з розгляду заяви (позовної заяви) ТОВ "Суффле Агро Україна" (вх.№22324/23 від 08.05.2023) про визнання договорів недійсними на 11.07.2023.

05.07.2023 до суду від ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" надійшов лист з додатками про долучення документів до матеріалів справи.

11.07.2023 до суду від ТОВ "Суффле Агро Україна" надійшло клопотання (вх.№34148/23 від 11.07.2023) про закриття провадження у справі в частині вимог та розподіл судових витрат.

В судовому засіданні 11.07.2023 суд заслухав вступне слово учасників процесу, поставив останнім необхідні питання. Представником ТОВ "Суффле Агро Україна" заявлено усне клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог та розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2023 постановлено про проведення подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін.

В свою чергу, відповідач-1 та відповідач-3 не скористались наданим правом на подання відзиву на позовну заяву.

Вищевказані ухвали Господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/4849/22 (904/3543/23) було направлено відповідачу-1 ТОВ "Лан-Снаб" за адресою: 52472, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Військове, провулок Абельханова, 15 засобам поштового зв`язку, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак, поштові відправлення, яким на адресу відповідача-1 направлялись ухвали Господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/4849/22 (904/3543/23) повернулись до суду з відміткою "адресат відмовився" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Також вищевказані ухвали Господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/4849/22 (904/3543/23) було направлено відповідачу-3 Товариству з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" за адресою: 70002, Запорізька область, Вільнянський район, м. Вільнянськ(3), вул. Бочарова, 16 засобам поштового зв`язку, а саме рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак, поштові відправлення, яким на адресу відповідача-3 направлялись ухвали Господарського суду Дніпропетровської області по справі 904/4849/22 (904/3543/23) повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

При цьому, такий розумний строк визначений у статті 248 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Слід також відзначити, що у частині 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ст. 42 КУзПБ, господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

- виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

- боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

- боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

- боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд ухвалює рішення.

Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення розумний строк в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність забезпечення права учасників провадження по справі на подачу відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд розглянув позовну заяву у розумний строк.

За викладених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом прийнято рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

11 січня 2023 року Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4849/22 суд вирішив відкрити провадження у справі про банкрутство ТОВ "ЛАН-СНАБ".

ТОВ "Мульті Грейн Компані" подало заяву із грошовими вимогами до ТОВ "ЛАН-СНАБ".

Між ТОВ «Нафто-Трейд» та ТОВ "ЛАН-СНАБ" було укладено Договір поставки нафтопродуктів № 1480720 від 01.07.2020.

ТОВ «Нафто-Трейд» поставило на ТОВ "ЛАН-СНАБ" загалом 15000 літрів палива (дизельного та бензину) на загальну суму із ПДВ 293 100,00 грн.

Боржник не сплатив за пальне. ТОВ «Нафто-Трейд» не вчинило належних заходів щодо стягнення заборгованості, а безоплатно відступило право вимоги даної заборгованості на ТОВ "Мульті Грейн Компані".

Між ТОВ «Нафто-Трейд» та ТОВ "Мульті Грейн Компані" було укладено Договір відступлення права вимоги від 05.09.2022.

Відповідно до даного Договору ТОВ «Нафто-Трейд» відступило право вимоги до ТОВ "ЛАН-СНАБ" Товариству з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" за спірним договором на суму 293 100,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору, ТОВ "Мульті Грейн Компані" зобов`язався компенсувати ТОВ «Нафто-Трейд» відступлене право вимоги в сумі 293 100,00 грн. протягом 50 років, тобто до 05.09.2072.

Позивач вважає, що оскаржувані правочини не мав на меті настання реальних наслідків, а тому мають бути визнані недійним відповідно до положень частини п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України. На думку позивача, спірні договори порушують його права, як кредитора та інших кредиторів боржника.

Позиція відповідачів 1-3

Відповідач-1 та відповідач-3 не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

Відповідачем-2 подано до відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" зазначив, що підтверджує укладання договору поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020 укладений між ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" та ТОВ "ЛАН-СНАБ". На виконання умов договору ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" поставлено, а ТОВ "ЛАН-СНАБ" прийнято товар за видатковими накладними за видатковими накладними РН-0004291 від 16.10.2020 на суму 120050,00 грн., РН-0004411 від 30.10.2020 на суму 122500,00 грн., РН-0004412 від 30.10.2020 на суму 19100,00 грн., що в загальному розмірі становить 261650,00 грн. У зв`язку з несвоєчасною оплатою в травні 2021 року ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" звернулось до суду з позовною заявою про стягнення 261650,00 грн. - заборгованості за поставлений товар, 10734,06 грн. - пені, 2687,68 грн. - 3% річних та 8996,76 грн. інфляційних втрат. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2021 №904/4887/21 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ТОВ "ЛАН-СНАБ" в серпні 2021 року подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.09.2021 повернута скаржнику без розгляду. 01.10.2021 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2021 №904/4887/21 видано наказ котрий було виконано в примусовому порядку приватним виконавцем Вірко С.Г. ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" заперечує факт укладання угоди із ТОВ "МУЛЬТІ ГРЕЙН КОМПАНІ" про відступлення права вимоги віл 05.09.2022.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі

Предметом доказування у даній справі є законність укладених правочинів, наявність порушеного права позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Договір поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020

01.07.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафто-Трейд" (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лан-Снаб" (Покупець) укладено Договір поставки нафтопродуктів №1480720 (далі Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця нафтопродукти (далі Товар), в кількості та асортименті, що передбачені за умовами даного Договору, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його загальну вартість на умовах, даного Договору.

Одиницею виміру Товару приймаються сторонами літри (пункт 1.2 Договору).

За умовами пункту 1.3 Договору асортимент, ціна, кількість, умови і термін поставки Товару обмовляються в додатках, що є невід`ємною частиною даного Договору. Сторони допускають узгодження зазначених у даному пункті Договору умов без складання додатка.

Пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що у випадку, якщо постави Товару здійснюється без складання додатка до даного Договору, всі істотні і погоджені сторонами умови поставки зазначаються в товаротранспортних і/або видаткових документах, що складаються продавцем і підтверджується (акцептуються) Покупцем при здійсненні приймання-передачі Товару. У даному випадку, складені Продавцем товаротранспортні або видаткові документи, до моменту їхнього акцепту даному Покупцем, є пропозицією Продавця Покупцеві прийняти поставку Товару заданим Договором у кількості на умовах і за ціною, зазначених у відповідних товаротранспортних і/або видаткових документах.

Підпис особи, уповноваженої Покупцем на здійснення приймання Товару, так само як і дії Покупця, спрямовані та приймання Товару (оформлення довіреності, здійсненні перевірки кількості і якості Товару, приймання Товару) підтверджують факт акцепту Покупцем пропозиції Продавця. Датою акцепту (прийняття) Покупцем пропозиції Продавця є дата оформлення відповідного товаротранспортного або видаткового документа. З моменту акцепту Покупцем пропозиції продавця сторони є таким, що в належній формі дійшли згоди за всіма істотними умовами Договору й умовами поставки індивідуально визначеного Товару (асортимент, ціна, кількість, умови та термін поставки), зазначеного в товаротранспортних або видаткових документах.

Право власності на товар переходить від Продавця до Покупця на умовах, викладених в пункті 2.1 даного Договору (пункт 1.8 Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору товар постачається Покупцю товарними партіями автомобільним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс-2010) перевезення оплачене за реквізитами вказаними Покупцем, якщо інше не зазначено сторонами в додатках до даного Договору, в товаротранспортних і/або видаткових накладних.

Товар за даним Договором може постачатися на умовах FCA(Інкотермс-2010) завантажено в автомобільний транспорт Покупця з резервуарів нафтобаз. Адреси резервуарів нафтобаз сторонами в додатках до даного Договору, в товаротранспортних і/або видаткових документах.

Датою постави вважається дата товарно-транспортної або видаткової накладної.

Розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України. Вид розрахунків безготівковий (пункт 4.1 Договору).

Пунктом 4.2 Договору сторони визначили, що розрахунки за Товар здійснюються Покупцем не пізніше строку, угодженому у додатку, який є невід`ємною частиною даного Договору.

Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31 грудня 2021, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 9.13 Договору).

На виконання умов договору ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" здійснено поставку товару ТОВ "ЛАН-СНАБ" на загальну суму 261 650,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №РН-004291 від 16.10.2020 на суму 120 050,00 грн., №РН-0004411 від 30.10.2020 на суму 122 500,00 грн., № РН-0004412 від 30.10.2020 на суму 19 100,00 грн.

Договір відступлення права вимоги від 05.09.2022

Між ТОВ «Нафто-Трейд» та ТОВ "Мульті Грейн Компані" було складено Договір відступлення права вимоги від 05.09.2022.

Відповідно до даного Договору ТОВ «Нафто-Трейд» відступило право вимоги до ТОВ "ЛАН-СНАБ" Товариству з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" за спірним договором на суму 293 100,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1.1. Договору, ТОВ "Мульті Грейн Компані" зобов`язався компенсувати ТОВ «Нафто-Трейд» відступлене право вимоги в сумі 293 100,00 грн. протягом 50 років, тобто до 05.09.2072.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Договір поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 903 ЦК України).

Правовий аналіз наведених положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати.

Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить, насамперед, від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, що формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування у справі, який може змінюватися в процесі її розгляду (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи N 910/4994/18).

Оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 05.07.2019 зі справи N 910/4994/18).

Судом також зауважує, що статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 статті 215 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.1. Постанови №11 від 29.05.2013 Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

За змістом п.2.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Одночасно, за змістом п.2.5.2 вказаної Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, необхідно, з урахуванням приписів ст. 215 Цивільного кодексу України та ст.207 Господарського кодексу України, розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, ч. 1 ст. 220, ч. 2 ст. 228 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.207 Господарського кодексу України), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора.

За змістом статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

На думку суду, визнання спірного договору недійсним є належним та ефективним способом захисту прав позивача, порушених внаслідок укладення спірного правочину, що в свою чергу повністю відповідає завданням господарського судочинства та міжнародно-правовим зобов`язанням держави Україна щодо охорони права власності приватних суб`єктів, що перебувають під її юрисдикцією.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Слід зазначити, що спірний договір поставки нафтопродуктів а також обставини щодо його виконання сторонами досліджувались господарським судом при розгляді справи №904/4881/21 за позовом ТОВ "Нафто-Трейд" до ТОВ "Лан-Снаб" про стягнення заборгованості у сумі 284 068,50 грн. Так рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4881/21 від 23.07.2021 позов задоволено, присуджено до стягнення з ТОВ "Лан-Снаб" на користь ТОВ "Нафто-Трейд" 261 650,00 грн. - основного боргу, 2 687,68 грн. 3% річних, 8 996,76грн. інфляції грошових коштів, 10 734,06грн. пені, 4 261,03 грн. - судового збору. Дане рішення суду було виконане в примусовому порядку, про що свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. від 11.11.2021 ВП №67437467. Вказані обставини свідчать про реальність правовідносин щодо поставки нафтопродуктів за договором №1480720 від 01.07.2020, а також про реальний рух активів між відповідачами 1 та 2. Таким чином господарський суд доходить до висновку про відмову в позові в частині визнання недійсним спірного договору поставки нафтопродуктів.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" разом із уточненою заявою про визнання грошових вимог до ТОВ "Лан-Снаб" надано до суду договір відступлення права вимоги від 05.09.2022 складений між ТОВ "Нафто-Трейд" та ТОВ "Мульті Грейн Компані". ТОВ "Нафто-Трейд" заперечує факт укладання із ТОВ "Мульті Грейн Компані" договору про відступлення права вимоги від 05.09.2022. Клопотання від учасників провадження у справі №904/4849/22 (904/3543/23) про призначення судової експертизи щодо договору відступлення права вимоги від 05.09.2022 по справі не надходило, експертиза по справі не призначалась. У господарського суду відсутні підстави вважати доведений факт не підписання договору відступлення права вимоги від 05.09.2022 з боку ТОВ "Нафто-Трейд". Даний договір складено 05.09.2022 в той час, як зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020 було припинено 11.11.2021, у зв`язку з примусовим виконанням рішенням Господарського суду Дніпропетровської області по справі №904/4881/21 від 23.07.2021, про що свідчить постанова приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Вірко С.Г. від 11.11.2021 ВП №67437467. Отже, на момент складання договору відступлення права вимоги основне зобов`язання, яке було предметом вищевказаного договору вже було припиненим. Таким чином спірний договір відступлення права вимоги суперечить вимогам ч.ч. 1, 5 ст.203 ЦК України, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України.

З урахуванням наведеного, господарський суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково.

Щодо клопотання ТОВ "Суффле Агро Україна" (вх.№34148/23 від 11.07.2023) про закриття провадження у справі в частині вимог та розподіл судових витрат.

В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначає, що ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" подано докази фактичного стягнення боргу за цим договором поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020, у зв`язку з чим відсутній предмет спору щодо даного договору в частині створення фіктивної кредиторської заборгованості. Та відповідно до п.2, ч.1, ст. 231 ГПК України просить закрити провадження по справі в даній частині.

ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" відзив (вх.№27420/23 від 06.06.2023) на позовну заяву про визнання договорів недійсними. Відповідно до якого ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" зазначив, що рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2021 у справі №904/4887/21 позовні вимоги задоволені повністю. Борг за договором №1480720 від 01.07.2020 за фактом постачання нафтопродуктів за видатковими накладними №РН-0004291 від 16.10.2020 на суму 120050,00 грн., №РН-0004411 від 30.10.2020 на суму 122500,00 грн., №РН-0004412 від 30.10.2020 на суму 19100,00 грн. погашений шляхом примусового стягнення з ТОВ "ЛАН-СНАБ".

Враховуючи викладене та те, що предметом розгляду вищезазначеної справи було стягнення заборгованості за поставлений товар, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.07.2021 у справі №904/4887/21 позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд доходить висновку, що заява позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо визнання договору поставки нафтопродуктів №1480720 від 01.07.2020 недійсним не підлягає задоволенню, оскільки предметом спору у справі №904/4887/21 було стягнення заборгованості за спірним договором. В той же час предмет спору по даній справі щодо дійсності спірного договору існує.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частини 1 та 2 ст. 126 ГПК України встановлює, що:

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави;

- за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі представником ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" до матеріалів справи долучено копії договору №24/СУФ від 01.06.2023 про надання правничої допомоги; додаткової угоди №1 від 19.06.2023 до Договору №24/СУФ від 01.06.2023 про надання правничої допомоги та ордер серія АЕ №1016897 від 01.06.2023 на надання правничої (правової) допомоги.

Між Адвокатом Лавринович Оксаною Володимирівною (надалі адвокат) та ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" (надалі клієнт) укладено договір №24/СУФ від 01.06.2023 про надання правничої допомоги (далі - Договір) відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу Клієнтова, а Клієнт зобов`язаний оплатити послуги Адвоката у порядку та строки обумовлені цим Договором. Правнича допомога надається в з`язку із зверненням ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" до ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" із заявою про визнання договорів недійсними у справі №904/4849/22.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що адвокат зобов`язується: надавати Клієнту консультації з питань цивільного та господарського права; надавати Клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи); представляти інтереси Клієнта та здійснювати його захист в судових, правоохоронних та контролюючих органах з питань діяльності Клієнта; здійснювати підготовку документів процесуального характеру, скарг, звернень та запитів; забезпечувати представництво інтересів Клієнта у виконавчому провадженні; надавати іншу правничу допомогу, необхідність якої визначає Клієнт.

Відповідно п.1 додаткової угоди №1 від 19.06.2023 до Договору №24/СУФ від 01.06.2023 про надання правничої допомоги сторони погодили зміни умов оплати Адвокату "гонорару успіху", виклавши пункт 4.1. Договору №24/СУФ від 01.06.2023 у наступній редакції: "4.1. У разі досягнення Адвокатом позитивного результату у справі №904/4849/22, а саме: ухвалення рішення судом першої інстанції про відмову в задоволенні заяви ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" про визнання договорів недійсними повністю чи частково, або закриття провадження у справі №904/4849/22 за заявою позивача про відмову від позовних вимог в повному обсязі, чи частково, або закриття провадження у справі №904/4849/22 за заявою позивача про залишення позову без розгляду повністю чи частково; Клієнт зобов`язується сплатити Адвокату "гонорар успіху" в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень.".

Оплата гонорару здійснюється протягом трьох діб з дати отримання Адвокатом рішення Господарського суду Дніпропетровської області у праві №904/4849/22 про відмову в задоволенні заяви ТОВ "СУФФЛЕ АГРО УКРАЇНА" про визнання договорів недійсними, що набрало законної сили (п. 4.2. Договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2023 (п.7.1. Договору).

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 року у справі № 910/12876/19).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/1964/21 зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.

Частинами другою та третьою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду зауважує у справі № 922/1964/21, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18.

Враховуючи вищевикладене та те, що розмір гонорару успіху адвокату передбаченого договором про надання правової допомоги №24/СУФ від 01.06.2023 не виходить за межі розумності, є цілком співмірним з складністю справи, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі від інших учасників справи до суду не надходили, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у справі підлягають відшкодуванню ТОВ "НАФТО-ТРЕЙД" у розмірі 20000,00 грн.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (ч.9 ст. 129 ГПК України).

Отже, враховуючи що спір виник внаслідок неправильних дій ТОВ "Мульті Грейн Компані", яким подано заяву про визнання грошових вимог до ТОВ "ЛАН-СНАБ", що ґрунтувалась на спірних договорах, господарський суд дійшов висновку про покладення витрат по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у справі на ТОВ "Мульті Грейн Компані" відповідно до ч.9 ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 76-80, 86, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання (вх.№34148/23 від 11.07.2023) ТОВ "Суффле Агро Україна" про закриття провадження у справі в частині вимог та розподіл судових витрат - відмовити.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір відступлення права вимоги від 05.09.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафто-Трейд" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" (70002, Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ(з), вулиця Бочарова, будинок 16; ідентифікаційний код 32541178) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (30068, Хмельницька область, Славутський район, село Крупець, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 43; ідентифікаційний код 34863309) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5368,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мульті Грейн Компані" (70002, Запорізька область, Вільнянський район, місто Вільнянськ(з), вулиця Бочарова, будинок 16; ідентифікаційний код 32541178) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто-Трейд" (49000, м.Дніпро, вул. Шепарда Алана, буд. 10, офіс 8; ідентифікаційний код 32812383) витрати на правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Мартинюк