ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19.10.2023м. ДніпроСправа № 904/2649/23

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича (Дніпропетровська обл., Томаківський р-н, смт Томаківка),

ОСОБА_1 (Дніпропетровська обл., Томаківський р-н, смт Томаківка)

про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу

Суддя: Татарчук В.О.

Секретар судового засідання: Анділахай В.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: не з`явився;

від відповідача-2: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 119996,47грн. Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані нормами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", які передбачають право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної в дорожньо-транспортній пригоді. Як на підставу позову, позивач посилався на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та на момент скоєння ДТП працював у Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича, а тому згідно з ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України відповідальною особою за завдану шкоду є Фізична особа-підприємець Дрок Василь Володимирович. Також, відповідач є власником (володільцем) транспортного засобу, керуючи яким ОСОБА_1 скоїв дорожньо-транспортну пригоду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2023 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" залишено без руху на підставі п.п. 2, 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України та надано позивачу строк для усунення недоліків.

09.06.2023 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, відповідно до змісту якої, позивачем надано уточнену позовну заяву. В заяві міститься повне найменування відповідача, ідентифікаційний код фізичної особи-підприємця в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, належні та допустимі докази, чому саме Фізична особа-підприємець Дрок Василь Володимирович є відповідачем у даній справі, а також докази відправлення відповідачу копії уточненої позовної заяви листом з описом вкладення, та усунуто недоліки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників за наявними в матеріалах справи документами. Зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

29.06.2023 представник відповідача подав до канцелярії суду через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в позові. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивач не надав докази, які підтверджують здійснення ремонту пошкодженого транспортного засобу, а також, позивач не надав докази на підставі яких розрахована спірна сума. Додатково зазначив, що дорожньо-транспортна пригода 11.02.2021 скоєна водієм ОСОБА_1 не у зв`язку та не під час виконання трудових зобов`язань перед відповідачем, на підтвердження чого надав заяву ОСОБА_1 про відпустку на період з 10.02.2021 по 12.02.2021, письмові пояснення ОСОБА_1 щодо скоєної дорожньо-транспортної пригоди. У зв`язку з чим, вважає позовні вимоги безпідставними.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2023 вирішено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи №904/2649/23 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 31.08.2023.

25.08.2023 представник позивача подав до канцелярії суду засобами поштового зв`язку відповідь на відзив, в якій вказав на необхідність залучення до участі у справі як співвідповідача - водія ОСОБА_1 і стягнення з Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича та ОСОБА_1 солідарно майнової шкоди в розмірі 40340,15грн.

31.08.2023 до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. В обґрунтування поданого клопотання вказав на значний об`єм справ в судах різних інстанцій і неможливість присутності на судових засіданнях представника позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.08.2023 відкладено підготовче засідання на 14.09.2023. Зобов`язано позивача надати до суду та направити відповідачу належним чином оформлену заяву про зміну позовних вимог з викладенням підстав такої зміни, а також заяву про залучення співвідповідачем ОСОБА_1 .

08.09.2023 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до змісту якої просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича та ОСОБА_1 солідарно суму майнової шкоди в розмірі 40340,15грн, а також судові витрати.

Крім того, 08.09.2023 до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про залучення співвідповідача, в якій просить залучити співвідповідачем у справі водія ОСОБА_1 .

14.09.2023 до канцелярії суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. В своїх запереченнях зазначає, що клопотання позивача про залучення співвідповідачем у справі ОСОБА_1 підтверджує те, що участь останнього у дорожньо-транспортній пригоді була не у зв`язку та не під час виконання трудових обов`язків перед відповідачем, а тому позовні вимоги до відповідача безпідставні.

У судове засідання 14.09.2023 позивач не забезпечив явку свого представника, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.10.2023.

У судове засідання 19.10.2023 сторони не забезпечили явку повноважних представників, про час, місце та дату судового засідання повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 19.10.2023 було задоволено клопотання Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" із залученням до участі у справі як відповідача-2 ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у справі з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (наприклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є: наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Статтею 3 ГК України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.19 у справі №904/1083/18.

Зважаючи на суб`єктний склад учасників цієї справи (віднесення відповідача-2 до фізичних осіб) та характер правовідносин у ній, які безпосередньо не відносяться до підприємницької діяльності, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, а повинен розглядатися в порядку цивільно-процесуального законодавства районним судом відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої п. 1 ч. 1 цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Відповідно до частин 3-5 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки від позивача клопотання про повернення судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі не надходило, суд позбавлений права вирішити дане питання.

Керуючись вимогами ст. ст. 4, 20, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИB:

Закрити провадження у справі №904/2649/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до Фізичної особи-підприємця Дрок Василя Володимировича, ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 119996,47грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено: 24.10.2023.

Суддя В.О. Татарчук