ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2023 р. Справа№ 911/383/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Ткаченка Б.О.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

за апеляційною скаргою Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства

на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2023

у справі № 911/383/23 (суддя Конюх О.В.)

за позовом Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського"

до Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства

про стягнення 80 199,88 грн,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Національний технічний університет України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського», м. Київ (надалі - КПІ, позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом №0450/8ю від 24.01.2023 до Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства, м. Боярка Київської області (надалі - Києво-Святошинське ВУЖКГ), в якому просив суд спонукати відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/28/18, шляхом стягнення на користь позивача 80 199,88 грн. заборгованості за мировою угодою, а також просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 2684,00 грн.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.04.2023 у справі № 911/383/23 позов задоволено повністю. Стягнуто з Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на користь Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського" 80 199,88 грн заборгованості за мировою угодою та 2 684,00 грн судового збору.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

15.05.2023 Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 08-23-С від 15.05.2023, в якій просить: "Скасувати рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2023 у справі № 911/383/23, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського" до Києво-Святошинського ВУЖКГ про спонукання Києво-Святошинського ВУЖКГ до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі № 911/28/18, шляхом стягнення на користь позивача 88 199,88 грн заборгованості за мировою угодою".

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2023, матеріали апеляційної скарги Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства, у судовій справі № 911/383/23 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

05.06.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відкриття апеляційне провадження у справі № 911/383/23 за апеляційною скаргою Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства № 08-23-С від 15.05.2023 на рішення Господарського суду Київської області від 25 квітня 2023 року. Справу № 911/383/23 за апеляційною скаргою Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства № 08-23-С від 15.05.2023 на рішення Господарського суду Київської області від 25 квітня 2023 року розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 28.06.2023.

03.07.2023 на адресу суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі у строки, визначені судом та з доказами направлення його іншій стороні.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.07.2023, у зв`язку з тим, що головуючий суддя Чорногуз М.Г. рішенням Вищої ради правосуддя від 13.07.2023 звільнений з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, справу передано для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Ткаченко Б.О., Ходаківська І.П., вказана судова колегія ухвалою від 01.08.2023 прийняла до свого складу вказану апеляційну скаргу та розпочала її розгляд спочатку.

12.09.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про вчинення додаткових підготовчих дії. Прийняв відзив Національного технічного університету України "Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського" на апеляційну скаргу у даній справі в порядку ст. 263 ГПК України.

В судове засідання 25.10.2023 представники сторін не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що від позивача в день судового засідання надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, яка була задоволена судом апеляційної інстанції.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Так, апелянт не погоджується з рішення суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи.

Скаржник зазначає, що чинним процесуальним законодавством передбачено виконання мирової угоди в добровільному порядку її сторонами; у разі невиконання мирової угоди, вже не сама мирова угода, а ухвала суду про її затвердження подається до примусового виконання в органи Державної виконавчої служби.

Однак, відсутність же у виконавчому документі окремих відомостей не є безумовною підставою для повернення документів без виконання. Окрім цього, скаржник зазначає, що позивач не оскаржував дану ухвалу, тобто цілком погодився з її змістом та не був позбавлений можливості звернутись до суду з заявою про роз`яснення вказаної ухвали, зміну порядку та способу її виконання.

Крім того апелянт зазначив, що позовна заява про повторне стягнення тої самої заборгованості, з позовом про стягнення якої позивач вже звертався, не підлягає розгляду в господарських судах. За певних умов, зокрема, якщо ухвала про затвердження мирової угоди не є виконавчим документом, позивач міг би звернутися з позовом про спонукання виконання мирової угоди.

Також скаржник зазначає, що позивач не довів факту невиконання грошових зобов`язань відповідачем належними та допустимими доказами.

Таким чином, скаржник просив суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні позовних вимог та роз`яснити позивачу право звернутись з виконавчим документом до примусового виконання в органи Державної виконавчої служби.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. А тому позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги повністю, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у січні 2018 року КПІ звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Києво-Святошинського ВУЖКГ про стягнення попередньої оплати за договором про надання послуг.

Позовні вимоги полягали у стягненні попередньої оплати за договором, що укладений між позивачем і відповідачем про надання послуг із розміщення та захоронення твердих побутових відходів від 28.04.2016 №78 та обґрунтовані сплатою позивачем попередньої оплати та ненаданням відповідачем відповідних послуг.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 було затверджено мирову угоду у справі №911/28/18, провадження у справі закрито.

Мирова угода від 27.04.2018, затверджена ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/28/18 (далі - Мирова угода) містить такі умови:

« 1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору, що виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за Договором № 78 від 28.04.2016 про надання послуг із розміщення та захоронення твердих побутових відходів.

2. Відповідач визнає факт ненадання попередньо оплачених Позивачем послуг за Договором №78 у розмірі 4012 м3.

3. Відповідач безспірно визнає позовні вимоги в повному обсязі, що складаються із суми попередньої оплати ненаданих послуг за Договором № 78 у розмірі 80 199,88 грн. (вісімдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 88 коп.)

4. Відповідач зобов`язується перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок Позивача у розмірі 80 199,88 грн. (вісімдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 88 коп.) протягом 3 (трьох) місяців від дати набрання чинності ухвалою суду про затвердження Мирової угоди.

5. Позивач зобов`язується протягом 10 днів від дня зарахування на рахунок Позивача суми, сплаченої Відповідачем відповідно до п. 4 Мирової угоди, повернути Відповідачу невикористані талони (оригінали) з відміткою печатки Позивача на приймання твердих побутових відходів у кількості 401 (чотириста одна) шт. на 10 куб.м. № 000172, та 2 (дві) шт. на 1 куб.м. № 000172, всього на вивезення 4012 куб.м. на суму 80 199,88 грн., які були придбані згідно договору № 78 про надання послуг із розміщення та захоронення твердих побутових відходів від 28.04.2016 року.

6. Позивач може повернути талони у такий спосіб: протягом семи днів від дати зарахування коштів, сплачених відповідно до п. 4 цієї Мирової угоди, шляхом підписання уповноваженими представниками сторін за місцезнаходженням Позивача (м. Київ, пр-т Перемоги, 37, 1 корпус) накладної про повернення та акту приймання-передавання талонів у кількості, визначеній п. 5 Мирової угоди. У разі неявки уповноваженого представника Відповідача у визначений строк, Позивач передає до поштового відділення ПАТ «Укрпошта» вказані документи для надсилання цінним листом з описом вкладення на адресу Відповідача (08150, м. Боярка, вул. Матросова, 11). Належним виконанням Позивачем обов`язку в такому разі є передання документів і талонів до пересилання поштовим відділенням.

7. Позивач погоджується не стягувати в примусовому порядку заборгованість в сумі 80 199,88 грн. (вісімдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 88 коп.) за невикористані талони (оригінали) на приймання твердих побутових відходів в розмірі 4012 куб.м., які були придбані згідно договору № 78 про надання послуг із розміщення та захоронення твердих побутових відходів від 28.04.2016 року до закінчення строку, встановленого п. 4 цієї Мирової угоди.

8. Відповідач має право дострокового погашення визнаної заборгованості.

9. Позивач та Відповідач дійшли згоди стосовно розподілу судових витрат і погодили, що Відповідач сплатить суму судового збору у розмірі 800 (вісімсот) грн. протягом 10 (десяти) днів з моменту набрання законної сили ухвалою суду про затвердження мирової угоди, шляхом перерахування Відповідачем грошових коштів на рахунок Позивача. Інша сума судового збору повертається з державного бюджету України відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України.

10. Позивач та Відповідач заявляють, що з моменту підписання цієї Мирової угоди та у випадку належного її виконання не матимуть жодних майнових претензій один до одного з приводу заборгованості за договором № 78 про надання послуг із розміщення та захоронення твердих побутових відходів від 28.04.2016 року, погашення якої є предметом спору по справі №911/28/18.

11. Сторони однаково розуміють значення і умови цієї мирової угоди та її правові наслідки, волевиявлення сторін є вільним і відповідає їх внутрішній волі.

12. Сторони підтверджують, що особи, які підписали від імені сторін цю Мирову угоду, мають всі необхідні повноваження на її підписання та не мають будь-яких застережень та/або обмежень таких повноважень та/або своєї правоздатності, та/або дієздатності стосовно укладення цієї мирової угоди.

13. Відповідач і Позивач заявляють, що ні в процесі укладення цієї Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

14. Відповідач і Позивач заявляють, що правові наслідки укладення Мирової угоди, передбачені ст. 129, 130, 192, 193, 231 ГПК України, їм відомі.».

Пунктом 4 Мирової угоди сторонами було погоджено, що відповідач зобов`язується перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок позивача у розмірі 80 199,88 грн. (вісімдесят тисяч сто дев`яносто дев`ять гривень 88 коп.) протягом 3 (трьох) місяців від дати набрання чинності ухвалою суду про затвердження Мирової угоди.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 зазначила, що одним зі способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав та обов`язків сторін щодо предмета позову. Право сторін на укладення мирової угоди встановлено Господарським процесуальним кодексом України. Подібний висновок також викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 914/3014/20, від 12.05.2021 у справі № 910/11213/20.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 1- 4 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Так, ст. 193 ГПК України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Таким чином, аналіз наведених положень процесуального законодавства свідчить про те, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони припиняють наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

На відміну від звичайного договору мирова угода в позовному провадженні укладається у процесі розгляду справи в господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 та постановах Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 914/3014/20, від 12.05.2021 у справі № 910/11213/20.

Як було зазначено вище, ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 було затверджено мирову угоду у справі №911/28/18, провадження у справі закрито. Мирова угода від 27.04.2018, затверджена ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/28/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що мирова угода підпадає під ознаки зобов`язання у цивільно-правовому розумінні з усіма наслідками, що з цього випливають. Наступне затвердження мирової угоди судом не змінило правового характеру цієї угоди, оскільки зазначені процесуальні дії суду були лише однією з форм завершення розгляду справи судом і жодним чином не позначалися на правовій природі укладеної сторонами мирової угоди.

Водночас, у разі ухилення однією із сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою, якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам Закону України "Про виконавче провадження", то вона є виконавчим документом і підлягає виконанню державною виконавчою службою. Аналогічна правова позиція зазначена у постановах Верховного Суду від 05.08.2021 у справі № 911/1070/20, від 17.04.2018 у справі № 917/672/17, від 22.03.2023 у справі № 916/1932/20, від 05.08.2021 у справі № 911/1070/20.

Разом з цим, у разі невиконання зобов`язаною стороною умов мирової угоди, укладеної в процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю угоду.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини 1 статті 129 Конституції України). Аналогічне положення міститься в пункті 7 частини 3 статті 2 ГПК України.

Положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

У статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" наведено вимоги до виконавчого документа та передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Однак, ухвала Господарського суду Київської області від 03.05.2018 про затвердження мирової угоди від 27.04.2018 у справі №911/28/18 не містить передбаченого п. 7 ч. 1 ст. ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язкового реквізиту виконавчого документа, а саме, строку пред`явлення її до виконання. Тому в цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника як необґрунтовані.

Так, наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження у справі закрито. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою: якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах; якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ. Жодних доказів сплати коштів на виконання мирової угоди матеріали справи не містять. Вказане не заперечується на стадії апеляційного перегляду.

Дослідивши укладену мирову угоду, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що грошове зобов`язання за мировою угодою відповідачем не виконано, а ухвала Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі №911/28/18 не може бути пред`явлена до примусового виконання, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів виконавчого документа, відтак не відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог. Водночас, апеляційна скарга фактично зводиться до переоцінки обставин, які повно та всебічно були встановлені рішенням суду першої інстанції. А тому апеляційну скаргу у даній справі слід залишити без задоволення як безпідставну, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, на підставі ст. 2, 74-80, 86, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства на рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2023 у справі № 911/383/23 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 25.04.2023 у справі № 911/383/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 911/383/23 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 30.10.2023.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді І.П. Ходаківська

Б.О. Ткаченко