ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23.10.2023м. ХарківСправа №922/4408/23

Господарський суд Харківської області у складі судді Добрелі Н.С.

розглянувши заяву

заявникаТовариства з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" (03026, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корп. 1, поверх 9)
до боржникаТовариства з обмеженою відповідальністю "ПАКІНГ УКРАЇНА" (61183, м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд. 96/30, кв. 124)
провидачу судового наказу про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "НОВА ПОШТА" звернулося до Господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ТОВ "ПАКІНГ УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 46.626,50 грн.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги.

Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

На підтвердження обставин, якими заявник обґрунтовує надання боржнику послуг з перевезення, надані наступні документи: рахунки-фактури від 20.06.2022 №НП-007656532, від 30.06.2022 №НП-007700436, від 10.07.2022 №НП-007760239, від 20.07.2022 №НП-007794762, а також акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.06.2022 №007656532, від 30.06.2022 №НП-007700436, від 10.07.2022 №НП-007760239, від 20.07.2022 №НП-007794762, які які не підписано з боку боржника, а відтак вимоги за заявою про видачу судового наказу не мають ознак безспірності у розумінні ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, з наданих заявником доказів не вбачається безспірності вимог, виникнення або порушення права грошової вимоги за договором в заявленому розмірі.

Тобто, ГПК України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог, відповідно заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Оскільки наказне провадження є документарним, ця специфічна форма захисту вимагає і особливостей документальних доказів: 1) докази мають бути безспірними: вони повинні свідчити про безспірність стягнення і відсутність потреби у їх дослідженні. Тобто ознака документарності наказного провадження підтверджує те, що йдеться про очевидність та переконливість доказів з боку стягувача; 2) докази мають бути лише письмовими; 3) докази мають підтверджувати не лише факт виникнення права вимоги стягувача, але і розмір обов`язків боржника; 4) відсутність публічного дослідження доказів (ця ознака зумовлена відсутністю у наказному провадженні судового засідання як такого); 5) особливості моменту початку і закінчення процесу доказування для суб`єктів.

Характер і кількість письмових документів впливають безпосередньо на встановлення судом наявності спору про право, який є підставою для відмови у задоволення заяви про видачу судового наказу. Таке питання вирішується суддею у кожному конкретному випадку, враховуючи характер та обґрунтованість заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви.

Наявність спору, як підставу для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права, або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Отже, заявником не надано суду доказів існування в нього безумовного права на стягнення заборгованості саме в заявленому розмірі.

Крім того, загальна вартість наданих послуг з актами приймання-передачі робіт (надання послуг) становить 50.070,50 грн, в той час як заявником заявлено до стягнення 46.626,50 грн.

Також, з підписаного в односторонньому порядку ТОВ "НОВА ПОШТА" акту звірки взаєморозрахунків вбачається, що ТОВ "ПАКІНГ УКРАЇНА" були проведені оплати на суму 3.674,00 грн. Втім, у матеріалах заяви про видачу судового наказу відсутні відповідні платіжні доручення, що підтверджують проведення оплати на суму 3.674,00 грн.

Таким чином, заявником документально не підтверджено наявність заявленої до стягнення суми заборгованості .

За приписами пункт 8 частини першої статті 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (частина друга статті 152 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити ТОВ "НОВА ПОШТА" у видачі судового наказу про стягнення з ТОВ "ПАКІНГ УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 46.626,50 грн.

Згідно з частиною першою статті 153 ГПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 12, 76, 148, 152, 153, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "НОВА ПОШТА" у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАКІНГ УКРАЇНА" заборгованості в розмірі 46.626,50 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Ухвалу підписано 23.10.2023.

СуддяДобреля Н.С.