ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 Справа № 914/1509/23

За позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Продексім», м.Львів

про: стягнення 4884446,40грн за Рамковим договором фінансового лізингу №3820-FL від 01.10.2018

Суддя У.І.Ділай

Секретар Ю.І.Кохановська

За участі представників:

Від позивача: А.В.Локшин - представник

Від відповідача: не з`явився

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2023, справу №914/1509/23 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою суду від 17.05.2023 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 15.06.2023.

Ухвалами від 15.06.2023 та від 06.07.2023 підготовче засідання відкладено з підстав зазначених в ухвалах.

Ухвалою від 18.07.2023 підготовче провадження закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 07.09.2023.

Ухвалою від 07.09.2023 розгляд справи відкладено на 26.09.2023.

У судовому засіданні 26.09.2023 оголошено перерву до 12.10.2023.

Представник позивача в судовому засіданні 12.10.2023 підтримав позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

Відповідач в судове засідання 12.10.2023 явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Між сторонами укладено Рамковий договір фінансового лізингу №3820-FL від 01 жовтня 2018 року, відповідно до п. 2.1. якого позивач на підставі договору купівлі-продажу зобов`язався набути у власність позивача і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування відповідачу Предмет Лізингу, а відповідач зобов`язався прийняти Предмет Лізингу та сплачувати Лізингові Платежі та інші платежі згідно з умовами цього Рамкового Договору.

Пунктом 2.2. Рамкового Договору передбачено, що Предмет Лізингу за Рамковим Договором передається від Лізингодавця Лізингоодержувачу окремими Частинами Предмету Лізингу. Предмет Лізингу за Рамковим Договором включає до свого складу усі без виключення Частини Предмета Лізингу, для кожної з яких:

-не вичерпано строк користування відповідною Частиною Предмету Лізингу, або

-існують своєчасно несплачені Лізингоодержувачем зобов`язання за Рамковим Договором, Протоколами Лізингу та/або чинними додатками до нього, або

-тимчасово документально не підтверджена передача Лізингоодержувачу права власності на Частину Предмета Лізингу за якою вичерпано строк користування Предметом Лізингу, та зобов`язання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем виконані у повному обсязі.

Згідно з пунктом 2.5. Рамкового Договору, опис, технічні характеристики, Частини Предмету Лізингу, Графік сплати лізингових платежів, Умови страхування, та інші умови, щодо відповідної Частини Предмету Лізингу, що передається Лізингоодержувачу в лізинг, визначається Сторонами в окремому Протоколі Лізингу.

01.10.2018 між позивачем та відповідачем було укладено Протокол лізингу №1 від 01 жовтня 2018 року.

Відповідно до Акта приймання-передачі від 17 грудня 2018 року позивач передав відповідачу в платне володіння та користування Предмети лізингу.

Як зазначив позивач відповідач певний час належним чином виконував свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів за Рамковим Договором. Однак, в подальшому відповідач припинив виконання своїх зобов`язань, в результаті чого за період з 25.03.2022 по 25.04.2023 утворилася заборгованість в сумі 4 884 446,40грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав належним чином взятих зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів. Відтак, ТзОВ «ОТП Лізинг» подало позов до Господарського суду Львівської області про стягнення з відповідача 4 884 446,40грн основного боргу.

Відповідач відзиву на позов та контрозрахунку основного боргу не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Як підтверджується матеріалами справи, позивач та відповідач уклали Рамковий договір фінансового лізингу №3820-FL від 01 жовтня 2018 року, у зв`язку з чим набули взаємних прав і обов`язків.

Як встановлено ст. 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містяться в ч. 2 ст. 3 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Актом приймання-передачі від 17 грудня 2018 року підтверджено передання позивачем відповідачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування предмети лізингу.

Отже, позивач свої зобов`язання за спірним договором виконав повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Як встановлено судом, в порушення умов договору про фінансовий лізинг відповідач припинив сплачувати лізингові платежі в період з 25.03.2022 по 25.04.2023.

Відповідач обставин справи не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відповідно до положень ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, вимога надати докази невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором (ст. 610 ЦК України) покладається на позивача. Водночас, стаття 614 ЦК України зобов`язує відповідача надати докази відсутності вини у неналежному виконанні зобов`язання.

Отже, при пред`явленні позову кредитор повинен довести лише факт порушення зобов`язання, він звільняється від обов`язку доводити вину боржника. Тягар доказування відсутності вини в порушенні зобов`язання лежить на боржникові.

Укладений між сторонами спірний договір є дійсним і обов`язковим для виконання сторонами, а отже, в силу положень статті 179 Господарського кодексу України, статей 204, 629 Цивільного кодексу України породжує для його сторін відповідні права та обов`язки, зокрема право позивача як постачальника отримати лізингові платежі та обов`язок відповідача своєчасно сплачувати лізингові та інші платежі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідач самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, відповідач своїх зобов`язань не виконав, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення суми несплачених лізингових платежів є такою, що підлягає задоволенню в розмірі 4884446,40грн за період з 25.03.2022 по 25.04.2023.

Судовий збір покладається повністю на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись статтями 4, 7, 8, 73, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Продексім (79018, м.Львів, вул.Стороженка, 32, кім. 1057, ідентифікаційний код 33172676) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Лізинг (01033, м.Київ, вул.Жилянська, 43, ідентифікаційний код 35912,40грн основного боргу та 73266,70грн судового збору.

3.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 23.10.2023.

Суддя Ділай У.І.