РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2023Справа № 910/11477/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бенчук О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Агро Логістик

до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТГ ДІПТРАНСГАЗ

про стягнення 1 512 377,72 грн

За участі представників учасників справи:

від позивача Ткачук Т.А

від відповідача не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Вест Агро Логістик (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ВТГ ДІПТРАНСГАЗ (далі відповідач) про стягнення 1 512 377,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за договором поставки № 17-11/2020 від 17.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 відкрито провадження у справі № 910/11477/23, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 24.08.2023, а також встановлено строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій.

Копія вказаної ухвали суду направлено відповідачу за адресою, яка вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте поштове відправлення за № 554 повернуто до суду з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення вказано «за закінченням терміну зберігання».

23.08.2023 від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання для надання можливості подання відзиву та укладення договору на правову допомогу з метою захисту інтересів у суді.

Ухвалою суду від 24.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву до 07.09.2023.

Копія ухвали-виклику від 24.08.2023 направлена на адресу відповідача, проте поштове відправлення за № 945 повернуто до суду з довідкою відділення зв`язку, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою суду від 07.09.2023 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.09.2023.

Копія вказаної ухвали направлена на адресу відповідача, проте поштове відправлення за № 509 повернуто до суду з довідкою відділення зв`язку, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалою суду від 25.09.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, оголошено перерву в судовому засіданні до 05.10.2023.

Копія ухвали-виклику від 25.09.2023 направлена на адресу відповідача, проте поштове відправлення за № 855 повернуто до суду з довідкою відділення зв`язку, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

У судовому засіданні 05.10.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, представника до суду не направив, заяв та клопотань не подав.

У судовому засіданні 05.10.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

17.11.2020 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки № 17-11/2020 (далі - договір) за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю будівельні матеріали, а саме: щебінь (далі - товар), а покупець зобов`язався прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених договором (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору загальна ціна договору складається з суми вартості товару по всіх специфікаціях, підписаних в рамках цього договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 4.1 договору оплата поставленого товару здійснюється покупцем в національній валюті України гривні, в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в даному договорі, на підставі виставленого постачальником рахунку.

Право власності на товар, що є предметом цього договору, а з ним і ризик його випадкової втрати, переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладних на товар відповідно до цього договору (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 10.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії договору становить 1 рік і діє до 16.11.2021, а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання сторонами (п. 10.2 договору).

Згідно з п. 10.3, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до моменту закінчення строку дії договору не зробить письмової заяви про бажання розірвати даний договір, то він автоматично продовжує дію на таких же період.

Специфікацією № 1 від 17.11.2020 сторонами погоджено поставку товару на загальну суму 1 253 011,68 грн.

Крім того, додатковою угодою № 1 від 17.11.2020 сторонами погоджено використання для сторін факсимільного відтворення підписів директорів позивача та відповідача з наведенням їх зразків.

Як встановлено судом під час розгляду даної справи, позивачем у період з 17.11.2020 по 08.12.2020 поставлено товар на загальну суму 2 612 377,72, що підтверджується видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, долученими до позову.

За твердженням позивача, розрахунок за поставлений товар здійснено відповідачем частково в сумі 1 099 977,44 грн, внаслідок чого у відповідача наявна заборгованість перед позивачем в розмірі 1 512 377,12 грн.

Вказана сума заборгованості підтверджується актом звірки взаєморозрахунків станом на 31.12.2020, який підписано між сторонами у справі.

Крім того, як вбачається з опису вкладення у цінний лист, накладної та фіскального чеку 15.06.2023, позивач звертався до відповідача з претензією.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав, при цьому, в акті звіряння взаєморозрахунків відповідачем підтверджено розмір такої заборгованості, відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в розмірі 1 512 377,72 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Судові витрати по оплаті позову судовим збором з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача в розмірі 22 685,67 грн.

Крім того, в позовній заяві за попереднім орієнтованим розрахунком суми судових витрат позивачем вказувалось про понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7% від ціни позову.

Проте, озивачем не надано доказів понесення таких витрат, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для їх розподілення між сторонами на час ухвалення рішення.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ВТГ ДІПТРАНСГАЗ (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, буд. 20, код 34047002) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Вест Агро Логістик (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Осипенка, буд. 20, кв. 23, код 43052303) 1 512 377,72 грн (один мільйон п`ятсот дванадцять тисяч триста сімдесят сім грн 72 коп.) заборгованості, 22 685,67 грн (двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят п`ять грн 67 коп.) судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 20.10.2023.

Суддя О.Г. Удалова