ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1192/23
Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., за участю секретаря судового засідання Тимошенка Д.Ю., розглянувши заяву представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 911/1192/23 за позовом
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
про стягнення 1973357,53 гривень,
У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1192/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЖК Коцюбинський», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», про стягнення 1973357,53 гривень.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.09.2023 у справі № 911/1192/23, зокрема, закрито провадження у справі № 911/1192/23.
Також, у вказаній заяві представник третьої особи просив поновити пропущений процесуальний строк для подання заяви про відшкодування судових витрат, оскільки ухвалу суду від 13.09.2023 отримано третьої особою 15.09.2023.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.09.2023 розгляд заяви представника третьої особи про ухвалення додатково рішення призначено до розгляду на 11.10.2023.
На адресу суду 11.10.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення, в яких відповідач заперечує проти ухвалення додаткового рішення у справі. У вказаних запереченнях відповідач вказує на те, що представник третьої особи жодного разу не з`явився у судові засідання, третьої особою належним чином не було виконано вимоги ухвал суду, в тому числі від 16.08.2023, якою третю особу було зобов`язано розглянути і підписати акт звірки наданий відповідачем, а також на те, що третьою особою пропущено строк для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу.
Окрім іншого, відповідач вказує на те, що положення ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України не надають третій особі права звернення до суду із заявою про стягнення понесених у справі витрат з відповідача, таке право належить виключно позивачу.
В судове засідання 11.10.2023 представники сторін не з`явилися.
Розглянувши в судовому засіданні заявлене третьою особою клопотання про поновлення процесуального строку, суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення, дійшов висновку про визнання поважними причин пропуску строку, внаслідок чого задовольнив заявлене третьою особою клопотання та поновив третій особі процесуальний строк на подання до суду доказів щодо розміру судових витрат.
Розглянувши в судовому засіданні заяву представника третьої особи про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.
Частинами 1, 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно приписів ч.ч. 3, 5, 6 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
Суд зауважує, що звужене тлумачення положень ч. 5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України щодо кола осіб, які мають право на відповідну компенсацію здійснених витрат виключно до відповідача, та обмеження такого права для третьої особи на його стороні, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, буде необґрунтованим та несправедливим, оскільки таке право прямо передбачено положеннями ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в залежності від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги, що спростовує доводи відповідача, викладені у письмових поясненнях.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно ч. 13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Судом встановлено, що третя особа звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, повідомивши при цьому, у письмових поясненнях, що відповідні докази понесення судових витрат будуть надані до суду у строки визначені ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом ч.ч. 2-5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З наведених вище норм вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Кодексу).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
Здійснивши аналіз доказів поданих третьою особою в обґрунтування витрат на правову допомогу, та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд дійшов висновку, що заява ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» щодо відшкодування судових витрат підлягає частковому задоволенню та, відповідно, стягненню з відповідача на користь третьої особи в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає сума у розмірі 3000 гривень, а у відшкодуванні решти витрат на правничу допомогу суд відмовляє.
Таким чином, заява третьої особи про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1192/23 підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 73, 76, 77, 80, 86, 123, 126, 129, 130, 221, 232, 233, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1192/23 задовольнити частково.
3. Видати наказ на виконання цієї додаткової ухвали.
4. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткова ухвала складена та підписана 25.10.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Р.М. Колесник