РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.10.2023Справа № 910/8683/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (01021, місто Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1) до TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA (вул. Мігдалова, 91, м. Варшава, код 02-796, Польща) в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд 31-33) про стягнення 29 126 089,11 грн,

Представники учасників справи:

від позивача - Косінова Д.С., Баранецька М.Р.

від відповідача - Лушкін П.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

02.06.2023 Акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» про стягнення 29 126 089,11 грн та 05.06.2023 зазначену заяву передано судді Демидову В.О. у відповідності до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.08.2021 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - AT «Укртрансгаз», замовник. позивач) та TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA (далі - підрядник, відповідач) було укладено договір підряду (капітальне будівництво) № від 31.08.2021 (далі - договір).

Підрядник згідно умов договору мав виконати роботи протягом 392 днів (згідно із змінами, внесеними додатковою угодою №2), тобто останнім днем виконання робіт є 18.10.2022.

Як вказує позивач, підрядник всупереч умовам договору та взятих на себе зобов`язань, станом на 18.10.2022 (а також станом на дату складання позовної заяви), роботи, передбачені договором не виконав в повному обсязі, що є порушенням умов договору у зв`язку з чим позивач просить стягнути з TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» на користь Акціонерного товариства «Укртрансгаз» штрафні санкції у розмірі 29 126 089,11 грн. (з яких пеня 18 834 184, 83 грн. та штраф в розмірі 10 291 904,28 грн.).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.08.2023.

27.07.2023 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 01.08.2023 оголошено перерву до 17.08.2023.

08.08.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позову заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення іншої сторони про настання обставин непереборної сили у передбачений п. 6.2 договору строк. Сторони визнали введення воєнного стану в Україні як настання форс-мажорних обставин. Настання обставин непереборної сили для відповідача підтверджено сертифікатом Торгово-промислової палати №2600-23-1511 (вих. №96-03/23) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 29.03.2023, яким підтверджено настання 24.02.2022 форс-мажорних обставин, які тривають на 29.03.2023, військової агресії/ широкомасштабної збройної агресії російської федерації проти України. Крім того, лише після отримання листа позивача від 26.04.2022 відповідач міг приступити до виконання робіт по договору, в той час коли в проекті було закладено обладнання, яке могло бути вироблено та поставитись підприємствами, які знаходились в окупації, а до кінцевого строку дії договору залишилось менше двох місяців.

Таким чином, відповідач посилається на наявність об`єктивно причинно-наслідкового зв`язку між настанням обставин непереборної сили військовою агресією та невиконанням зобов`язань по договору, з посиланням на порушення ланцюгів постачання обладнання, необхідного для виконання робіт за договором, оскільки підприємства знаходились в окупації. При цьому, відповідач вживав заходи для мінімізації наслідків настання обставин непереборної сили та відшукувало можливості для продовження виконання умов договору.

Також зазначає, що нарахування пені та штрафу здійснено за відсутності належної правової підстави діючих умов договору, якими передбачено нарахування таких санкцій.

Крім того, просив зменшити неустойку на 90%.

17.08.2023 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначав, що відповідачем не було повідомлено про настання форс-мажорних обставин, а лише надана відповідь на лист позивача від 06.03.2022, а тому, виходячи зі змісту п. 6.2 договору, відповідач не має право посилатися на форс-мажорні обставини, як на причину невиконання зобов`язань за договором. Крім того, договором чітко встановлено, що строк дії обставин непереборної сили має підтверджуватися довідкою Торгово-промислової палати України, а не регіональною торгово-промисловою палатою. Також вказує, що умовами договору не передбачено обовязок замовника сплатити аванс (попередню оплату), оплата здійснюється після підписання сторонами актів приймання-передачі, тобто після виконання робіт. Крім того, зважаючи на той факт, що підрядник мав виконати весь обсяг робіт до 18.10.2022, проте порушив строки їх виконання, у замовника виникло право вимагати, а у підрядника обовязок сплатити штрафні санкції і відсутні будь-які підстави для застосування до спірних правовідносин положень ч. 1 ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення заявленої до стягнення відповідачем суми пені та штрафу.

У судовому засіданні 17.08.2023 оголошено перерву до 31.08.2023.

22.08.2023 представник відповідача подав до суду заперечення на відповідь на відзив на касаційну скаргу.

30.08.2023 представник позивача подав до суду додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 28.09.2023.

У судовому засіданні 28.09.2023 судом оголошено перерву до 10.10.2023.

01.09.2023 позивач подав до суду додаткові пояснення по справі. Відповідно до останніх представник просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з урахуванням наданих Додаткових пояснень.

У судове засідання 10.10.2023 з`явилися представники позивача та відповідача, надали пояснення по справі.

В судовому засіданні 10.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

31.08.2021 між Акціонерним товариством «Укртрансгаз» (замовник) та TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA (підрядник) укладено договір підряду (капітальне будівництво) №, відповідно до умов п. 1.1 якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в повному обсязі на умовах цього договору відповідно до проектно-кошторисної документації роботи (далі роботи) за об`єктом «Реконструкція загальностанційної системи керування головного щита управління-1 та систем автоматичного керування газоперекачувальними агрегатами №2, 7 компресорного цеху №1 дотискувальної компресорної станції «Більче-Волиця» Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу» (45000000-7) (Будівельні роботи та поточний ремонт) (далі об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх.

Склад, обсяг робіт, етапність, характеристики та технічні вимоги до виконання таких робіт, визначаються відповідно до вимог затвердженої замовником проектно-кошторисної документації (п. 1.2 договору).

Графік виконання робіт (додаток №2) підписується обома сторонами одночасно з укладанням цього договору та є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди №3 від 26.08.2022 загальна вартість виконуваних робіт за цим договором згідно із договірною ціною (додаток №1 до цього договору) становить 102 919 042,80 грн, в тому числі ПДВ 20% - 17 153 173,80 грн.

За умовами п. 4.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 392 днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2).

Дозвіл на початок виконання робіт був наданий замовником підряднику 21.09.2021 листом №1004ВИХ-21-238, який був одержаний підрядником 21.09.2021, про що свідчить його підпис.

Замовник забезпечує передачу підряднику протягом 5-ти (п`яти) робочих днів після підписання цього договору одного примірника затвердженої в установленому порядку проектно-кошторисної документації, а також в узгоджені сторонами строки передає іншу дозвільну документацію, яка є у замовника (п.4.2 договору).

Місце виконання робіт: с. П`ятничани, Стрийський район, Львівська область (п.4.4 договору).

Відповідно до п.4.6 договору передбачені цим договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим державними стандартами, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами, проектно-кошторисної документації та умовами цього договору.

Сторони у тижневий термін після підписання договору визначають осіб, які уповноважені представляти їх інтереси при виконанні цього договору, про що письмово інформують одна одну з визначенням повноважень таких осіб. В подальшому при заміні цих осіб сторони письмово інформують одна одну, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня такої заміни (п.4.20 договору).

За умовами пп. 4.13.1 п. 4.13 договору після одержання повідомлення від підрядника про готовність до здачі виконаних робіт, замовник зобов`язаний розпочати їх приймання протягом 5-ти робочих днів.

Приймання виконаних робіт здійснюється на підставі актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), до яких повинні додаватись сертифікати/паспорти на застосовані матеріали та обладнання, документи, що підтверджують вартість матеріалів та обладнання, розрахунки та інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством.

Замовник протягом 5-ти робочих днів після підписання акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) надсилає оформлені належним чином примірники актів підряднику.

Роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за цим договором (п. 4.17 договору).

Згідно з п. 5.3.1 договору підрядник зобов`язаний якісно та у встановлені Графіком виконання робіт строки роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, ДБН та іншої нормативної документації.

За умовами п. 10.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022 договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє по 18.10.2022, в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Пунктом 10.3 договору сторони погодили, що усі спори, що пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України.

Додатковою угодою №1 від 22.02.2022 сторони доповнили п. 10.3 договору другим абзацом такого змісту: Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України.

Також, додатковою угодою №1 від 22.02.2022 сторони у розділі 11 договору реквізити підрядника доповнили такими реквізитами: реквізити Представництва в Україні: «Представництво «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА». Директор Ледак Ігор. Місцезнаходження: вул. Смоленська, буд. 31-33, місто Київ, 03057..

Враховуючи те, що дозвіл на початок виконання робіт було надано та отримано відповідачем 21.09.2021, відтак першим днем перебігу строку (392 дня) є 22.09.2021.

Підрядник згідно умов договору мав виконати роботи протягом 392 днів, тобто останнім днем виконання робіт 18.10.2022.

Як вбачається з наведеного, останнім днем здачі робіт підрядником мало бути 18.10.2022, що мало бути підтверджено актом приймання-передачі. Проте, підрядником були порушенні строки виконання робіт, що підтверджується наступними документами:

- Актом №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року від 18.01.2022 на загальну суму 100 401,79 грн;

- Актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за січень 2022 року) на загальну суму 15 888 000,00 грн від 18.01.2022;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за січень 2022 року на загальну суму 15 988,40179 грн від 18.01.2022;

- актом №2 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 163 801,19 грн;

- актом №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 8694,14 грн;

- актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №3 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 1 603 194,00 грн;

- актом №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року від 31.08.2022 на загальну суму 2890,14 грн;

- актом вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт (додатково до акту №4 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2022 року)від 31.08.2022 на загальну суму 1 269 529,20 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що підрядник всупереч умовам договору та взятих на себе зобов`язань станом на 18.10.2022 роботи, передбачені договором, не виконав в повному обсязі, що є порушенням умов договору. У зв`язку із чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт в розмірі 10 291 904,28 грн. штрафу (10 % від ціни договору) та 18 834 184,83 грн. пені (0,1% від ціни договору за кожен день прострочення).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на наявність об`єктивно причинно-наслідкового зв`язку між настанням обставин непереборної сили військовою агресією та невиконанням зобов`язань по договору, з посиланням на порушення ланцюгів постачання обладнання, необхідного для виконання робіт за договором, оскільки підприємства знаходились в окупації. При цьому, відповідач вживав заходи для мінімізації наслідків настання обставин непереборної сили та відшукувало можливості для продовження виконання умов договору.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Пунктом 10.3 договору сторони погодили, що усі спори, що пов`язані з цим договором вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору, визначеному відповідним чинним законодавством України.

Додатковою угодою №1 від 22.02.2022 сторони доповнили п. 10.3 договору другим абзацом такого змісту: Правом, яке регулює цей договір, є матеріальне право України.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи відповідача.

Додатковою угодою №1 від 22.02.2022 сторони у розділі 11 договору реквізити підрядника доповнили такими реквізитами: рекквізити Представництва в Україні: «Представництво «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА». Директор Ледак Ігор. Місцезнаходження: вул. Смоленська, буд. 31-33, місто Київ, 03057..

З урахуванням наведеного, вказаний спір підлягає розгляду Господарським судом міста Києва.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За умовами п. 10.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022 договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє по 18.10.2022, в частині гарантійних зобов`язань до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків до їх повного виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або спроби її визначення.

За умовами п. 4.1 договору в редакції додаткової угоди №2 від 29.06.2022 підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 392 днів з дати отримання від замовника письмового розпорядження (дозволу) на початок виконання робіт та виконати роботи з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток №2).

Дозвіл на початок виконання робіт був наданий замовником підряднику 21.09.2021 листом №1004ВИХ-21-238, який був одержаний підрядником 21.09.2021, про що свідчить його підпис.

Згідно з п. 5.3.1 договору підрядник зобов`язаний якісно та у встановлені Графіком виконання робіт строки роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, ДБН та іншої нормативної документації.

Враховуючи те, що дозвіл на початок виконання робіт було надано 21.09.2021, відтак першим днем перебігу строку 22.09.2021.

Підрядник згідно умов договору мав виконати роботи протягом 392 днів, тобто останнім днем виконання робіт 18.10.2022.

Проте, відповідачем роботи за договором не було виконані у встановлений строк, що є підставою для стягнення штрафних санкцій.

Згідно зі ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язанням, в свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 8.3. договору у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених Графіком виконання робіт, до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 10 % ціни нього договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Господарський кодекс називає неустойку, штраф і пеню різновидами штрафних санкцій, але не визначає ні один із цих різновидів. Частина 3 ст. 549 ЦК України особливістю пені визнає те, що вона обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проте, не може бути підставою відмови у задоволенні вимоги про сплату неустойки те, що вона встановлена за кожен день прострочення іншого (а не тільки грошового) зобов`язання, що така неустойка не підпадає під визначення пені, яке наводиться в ч.3 ст.549 ЦК України. Коли обов`язок боржника сплатити грошову суму чи передати майно кредиторові у зв`язку з порушенням зобов`язання не підпадає під визначення штрафу чи пені, слід керуватися визначенням неустойки, що наводиться у ч. 1 ст. 549 ЦК України, оскільки штраф та пеня є різновидом неустойки, що не вичерпують всього змісту поняття неустойки.

За таких обставин, необхідно дійти висновку, що пенею може забезпечуватись не лише грошове зобов`язання. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, постанова від 24.03.2009 р. у справі № 8/411/08).

Відповідно до ч.2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Оскільки обов`язок відповідача щодо виконання робіт не є грошовим зобов`язанням, а та обставина, що за порушення строку виконання робіт до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від ціни договору за кожен день прострочення виконання робіт, не перетворює визначену договором пеню у пеню за порушення грошового зобов`язання, отже до спірних правовідносин не підлягають застосуванню вимоги Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», яким передбачено застосування відповідальності за невиконання грошового зобов`язання (обмеження розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ).

Аналогічний правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 27.05.2019 у справі № 910/20107/17.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зробила висновки про можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань, що передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України. Звернула увагу також на те, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Гарантована статтею 61 Конституції України заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (лат. - поп bis in idem - «двічі за одне і те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання за одне й те саме правопорушення двічі.

Господарський суд міста Києва, враховуючи викладене та здійснивши перевірку наданого позивачем математичного розрахунку пені та штрафу, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 18 834 184,83 грн та штрафу в розмірі 10 291 904,28 грн за визначений ним період.

Щодо форс-мажорних обставин

Відповідно до п. 6.2 договору сторони у двадцяти денний термін повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили, що має бути підтверджено відповідними компетентними органами. В іншому випадку сторони не мають права посилатися на обставини непереборної сили як на причину невиконання обов`язків за цим договором.

Строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України.

Якщо обставини непереборної сили триватимуть понад 6 місяців, то кожна із сторін матиме право в односторонньому порядку розірвати договір, письмово повідомивши про це іншу сторону не пізніше, ніж за 20 днів до очікуваної дати розірвання (п. 6.3 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надіслав відповідачу лист №1001ВИХ-ВС-22-96 від 06.03.2022 «Повідомлення щодо форс-мажорних обставин», в якому посилався на лист ТПП України від 28.02.2022.

В свою чергу відповідач 16.03.2022 надав відповідь на лист позивача та просив розглянути можливість надати йому можливість продовжувати виконувати роботу за договором.

Таким чином, як вбачається зі змісту листа відповідача №DN/114/2022 від 16.03.2023, жодного повідомлення про настання форс-мажорних обставин з боку відповідача здійснено не було.

Отже, відповідач не повідомляв позивача у визначений п. 6.2 договору строк про настання форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього договору з належним підтвердженням таких обставин, що позбавляє відповідача можливості також посилатися на форс-мажорні обставини відповідно до умов цього договору.

При цьому, лист ТПП України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного Договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому відповідач не був позбавлений можливості звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, саме за спірним зобов`язанням.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 наголосив, що наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов Договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Суд підкреслює, що сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (схожа правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Також суд враховує, що відповідачем надано до суду Сертифікат № 2600-23-1511 Івано-Франківської Торгово-промислової палати від 29.03.2023 про форс-мажорні обставини, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) представництву «Техмадекс сполка акцийна» щодо обов`язку (зобовязання, а саме: відповідно до п. 1.1 1.3 договору виконати в повному обсязі на умовах договору відповідно до проектно-кошторисної документації роботи за об`єктом «Реконструкція загальностанційної системи керування головного щита управління 1 та системи автоматичного керування газоперекачувальними агрегатами №2, 7 компресорного цеху №1 дотискувальної компресорної станції «Більче- Волиця» Стрийського виробничого управління підземного зберігання газу (Будівельні роботи а поточний ремонт») у термін до 18.10.2022 за договором підряду (капітальне будівництва) № від 31.08.2021, укладеним з АТ «Укртрансгаз», які унеможливили його виконання в зазначений термін. Період дії форс-мажорних обставин (обставин неперборної сили): дата настання 24.02.2022, дата закінчення тривають на 29.03.2023.

Відповідно до частини 1 статті 617 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 218 Господарського кодексу України та статті 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

У статті 14-1 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні" вказано, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Ознаками форс-мажорних обставин є такі елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за таких умов здійснення господарської діяльності.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона, яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність.

Наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" шляхом видачі сертифіката.

Статтями 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18.12.2014 № 44 (5) (нова редакція), Торгово-промислова палата України відповідно до статті 14 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

У випадку настання тимчасової неможливості виконання регіональною ТПП своєї функції із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зокрема, через відсутність уповноваженої особи, окупацію території, настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) тощо дану функцію виконує ТПП України або інша регіональна торгово-промислова палата, найближча за розташуванням, якщо це не суперечить умовам договору, контракту, угоди тощо між сторонами, або за письмовою угодою сторін.

У постанові Верховного Суду від 26.07.2023 у справі №909/1043/21 зазначено, що «оскільки сторони в договорі передбачили, що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний документ саме Торгово-промислової палати України, то сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати не може засвідчувати такі обставини. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, на яку в своїй касаційній скарзі посилається скаржник. Також на необхідності врахування положень договору при застосуванні статей 14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" та статей 4.1, 4.2, 4.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) наголошено в постановах Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 904/3886/21, від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21 та від 17.08.2022 у справі № 922/854/21».

Отже враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскільки пунктом 6.2 договору сторони погодили, що строк дії обставин непереборної сили підтверджується довідкою Торгово-промислової палати України, тому сертифікат Івано-Франківської торгово-промислової палати №2600-23-1511 не може засвідчувати такі обставини.

Зважаючи на вищевикладене суд відхиляє доводи відповідача про належне повідомлення позивача про настання форс-мажорних обставин відповідно до умов договору та підтвердження ним настання форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання договору в зазначений термін.

Водночас суд зазначає, що в силу приписів статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

У постанові від 23.03.2021 у справі №921/580/19 Верховний Суд вказує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18).

Нормами законодавства України не визначено розмір, на який суд може зменшити неустойку, а тому при вирішенні цього питання суди мають забезпечувати дотримання балансу інтересів сторін у справі з урахуванням правового призначення неустойки.

У постанові від 16.03.2021 у справі № 922/266/20 Верховний Суд зазначає, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним із принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Неустойка спрямована на забезпечення компенсації майнових втрат постраждалої сторони. Для того, щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було би передбачити.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.05.2020 у справі №918/289/19, про неврахування судами якої скаржник вказує у касаційній скарзі, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (пункт 8.28).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 04.02.2020 у справі №918/116/19, зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Отже, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 922/2141/21.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що неустойка підлягає стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки.

При цьому, суд враховує, що ціна договору становить 102 919 042,80 грн (згідно додаткової угоди №3), а сума нарахованої позивачем відповідачу неустойки становить: пеня 18 834 184,83 грн, що складає менше 19% від ціни договору та штраф у сумі 10 291 904,28 грн, що складає лише 10% він ціни договору.

Суд також звертає увагу, що позивач є таким само господарюючим суб`єктом, як і відповідач, та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач належних доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а його аргументи не знайшли свого підтвердження у матеріалах даної справи та положеннях законодавства.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову.

Керуючись статтями 226, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з TECHMADEX SPOLKA AKCYJNA (вул. Мігдалова, 91, м. Варшава, код 02-796, Польща, код ЄДРПОУ: (KRS) ) в особі «Представництва «ТЕХМАДЕКС СПОЛКА АКЦИЙНА» (03057, м. Київ, вул. Смоленська, буд 31-33, ) на користь Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» (01021, місто Київ, Кловський Узвіз, будинок 9/1, ) пеню у розмірі 18 834 184 (вісімнадцять мільйонів вісімсот тридцять чотири тисячі сто вісімдесят чотири) грн 83 коп., штраф у розмірі 10 291 904 (десять мільйонів двісті дев`яносто одну тисячу дев`ятсот чотири) грн 28 коп. та судовий збір у розмірі 436 891 (чотириста тридцять шість тисяч вісімсот дев`яносто одну) грн 34 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2023

Суддя Владислав ДЕМИДОВ