ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4300/23
За позовом Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Анатолійовича, м. Коломия Івано-Франківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг", м. Дніпро

про стягнення 147 216,67грн

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Фізична особа-підприємець Островський Юрій Анатолійович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" збитки у розмірі 147 216,67грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних. Відтак, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 147 216,67грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 22 684,00грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 справу №904/4300/23 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою суду від 11.08.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

25 серпня 2023 року від позивача на виконання вимог ухвали суду до господарського суду надійшла заява та долучено відповідні докази.

Ухвалою суду від 29.08.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 05.09.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №019, яке повернулося до суду (а.с. 95). Строк для надання відзиву на позов сплинув. У встановлений законом та ухвалою суду строк відповідач відзиву на позов не надав.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем Островським Юрієм Анатолійовичем (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (постачальник, відповідач) укладено договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками №70/110 (а.с. 10-12).

В порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити замовнику паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організовувати та забезпечувати відпуск ПММ замовнику або довіреній особі замовника на підставі паливних карток та оплачувати надані постачальником ПММ (п. 2.1 договору).

Асортимент, кількість (обсяг), ціна за відповідну одиницю виміру ПММ, визначаються у рахунках, які виставляються постачальником та сплачуються замовником згідно умов цього договору. Право власності на ПММ виникає у замовника з моменту фактичного отримання ПММ на підставі авторизаційної відповіді у кількості, то вказана у квитанції терміналу, в повному обсязі згідно з договором за ціною що визначена відповідно розділу 5 договору. Відпуск ПММ постачальником замовнику відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних азторизаційних відповідей по паливним карткам через термінал (п. 2.2 -2.4 договору)

Умови оплати: оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку на товар. Ціна товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок постачальника (п. 5.1 договору).

Оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити (п. 5.2 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово, не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах (п. 10.1, 10.2 договору).

Цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладання додаткової угоди про розірвання не потребується (п. 10.3 договору).

Договір підписаний сторонами без зауважень.

В матеріалах справи відсутні докази того, що спірний договір визнавався недійсним в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово на виявила бажання припинити дію договору. Відтак, договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками №70/100 від 28.01.2021 був чинним протягом спірного періоду.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" на виконання умов договору поставлено позивачу товар на загальну суму 897 551,72грн, що підтверджується видатковими накладними:

№0070/1000035 від 31.01.2022 дизпаливо Energy у кількості 300,00л, ціна без ПДВ 23.333333грн. Всього з ПДВ 8 400,00грн;

№0070/1000166 від 28.02.2022 дизпаливо Energy у кількості 400,42л, ціна без ПДВ 23.333333грн; дизпаливо Energy у кількості 550,00л, ціна без ПДВ 27.500000грн. Всього з ПДВ 29 361,76грн;

№0070/1000471 від 31.03.2022 дизпаливо Energy у кількості 6959,10л, ціна без ПДВ 27.500000грн. Всього з ПДВ 229 650,30грн;

№0070/1000851 від 30.04.2022 дизпаливо Energy у кількості 8310,98л, ціна без ПДВ 27.500000грн. Всього з ПДВ 274 262,34грн;

№0179/1771107 від 31.05.2022 дизпаливо Energy у кількості 2060,00л, ціна без ПДВ 27.500000грн; дизпаливо Energy у кількості 875,47л, ціна без ПДВ 31.775701грн; дизпаливо Energy у кількості 20,00л, ціна без ПДВ 33.644860грн. Всього з ПДВ 98 465,98грн;

№0179/1001615 від 30.06.2022 дизпаливо Energy у кількості 124,53л, ціна без ПДВ 31.775701грн; дизпаливо Energy у кількості 2935,24л, ціна без ПДВ 33.644860грн; дизпаливо Energy у кількості 291,92л, ціна без ПДВ 27.500000грн. Всього з ПДВ 117 160,02грн

№0179/1001925 від 31.07.2022 дизпаливо Energy у кількості 3314,87л, ціна без ПДВ 33.644860грн. Всього з ПДВ 119 335,32грн;

№0179/1002261 від 31.08.2022 дизпаливо Energy у кількості 100,00л, ціна без ПДВ 33.644860грн. Всього з ПДВ 3 600,00грн;

№0179/1002644 від 31.10.2022 дизпаливо Energy у кількості 140,00л, ціна без ПДВ 33.644860грн. Всього з ПДВ 5 040,00грн;

№0179/1002797 від 31.12.2022 дизпаливо Energy у кількості 341,00л, ціна без ПДВ 33.644860грн. Всього з ПДВ 12 276,00грн (а.с. 14-23).

Видаткові накладні містять підписи сторін скріплені печатками підприємств.

Також постачальником виставлено позивачу рахунки фактури на оплату:

№0070/1000481 від 24.02.2022 на суму 19 800,00грн;

№0070/1000489 від 25.02.2022 на суму 16 500,00грн;

№0070/1000508 від 01.03.2022 на суму 33 000,00грн;

№0070/1000512 від 01.03.2022 на суму 99 000,00грн;

№0070/1000585 від 07.03.2022 на суму 99 000,00грн;

№0070/1000620 від 09.03.2022 на суму 99 000,00грн;

№0070/1000896 від 22.03.2022 на суму 34 000,00грн;

№0070/1001184 від 04.04.2022 на суму 72 000,00грн;

№0070/1001346 від 12.04.2022 на суму 180 000,00грн (а.с. 79-87).

На виконання умов договору Фізичною особою-підприємцем Островським Юрієм Анатолійовичем здійснено оплату у розмірі 883 300,00грн, що підтверджується платіжними інструкціями:

№2041 від 24.02.2022 на суму 19 800,00грн, у тому числі 20% ПДВ 3300,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000481 від 24.02.2022);

№2042 від 25.02.2022 на суму 16 500,00грн, у тому числі 20% ПДВ 2750,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000489 від 25.02.2022);

№2044 від 01.03.2022 на суму 33 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 5500,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000508 від 01.03.2022);

№2046 від 01.03.2022 на суму 99 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 16 500,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000512 від 01.03.2022);

№2052 від 07.03.2022 на суму 99 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 16 500,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000585 від 07.03.2022);

№2053 від 09.03.2022 на суму 99 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 16 500,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000620 від 09.03.2022);

№2055 від 14.03.2022 на суму 231 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 38 500,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1000720 від 14.03.2022);

№2058 від 24.03.2022 на суму 34 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 5666,67грн (оплата згідно рахунку №0070/1000896 від 22.03.2022);

№2066 від 04.04.2022 на суму 72 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 12 000,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1001184 від 04.04.2022);

№2077 від 12.04.2022 на суму 180 000,00грн, у тому числі 20% ПДВ 30 000,00грн (оплата згідно рахунку №0070/1001346 від 12.04.2022) (а.с. 27-36).

24 березня 2023 року сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2022 по 31.01.2023 (а.с. 24).

Отже, у покупця (позивача) виникло право на податковий кредит у сумі 147 216,67грн.

12 липня 2023 року позивач направив на адресу ТОВ "Лівайн Торг" вимогу № на суму 147 216,67грн, якою просив відповідача зареєструвати належним чином та у визначений спосіб в ЄРПН податкові накладні на суму ПДВ 147 216,67грн (а.с. 45-47).

Вимога отримана відповідачем 18.07.2023 та залишена без розгляду і задоволення.

Позивач зазначає, що відповідачем, у визначені п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України строки, не було зареєстровано податкові накладні по вказаним операціям в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим, позивач втратив можливість сформувати податковий кредит та зменшити податкові зобов`язання на загальну суму 147 216,67грн, що є його збитками.

Предметом доказування у цій справі є: обставини, пов`язані з наявністю підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми збитків; обставини, пов`язані з наявністю в діях/бездіяльності відповідача повного складу господарського правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п. 14 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17).

При цьому доведеність протиправних дій відповідача у цій справі, з урахуванням підстав позову, потребує доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, що вбачається з усталеної судової практики у подібній категорії справ (п. 38 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.03.2020 у справі № 911/224/19).

Доведення факту наявності збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (п.п. 6.15, 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Відповідач, у свою чергу, має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу (п. 37 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 918/219/17).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності заперечень сторін стосовно обсягів, строку, вартості та якості поставленого товару. Жодних заперечень з приводу прийняття товару та оплати за платіжними дорученнями сторонами не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано положення договору в частині виконання зобов`язань щодо оплати товару на загальну суму 883 300грн (ПДВ 147 216,67грн).

Пунктом 201.10 ст.201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (абз.19 п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг. З огляду на положення ст.201 Податкового кодексу України, саме на відповідача покладений обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні.

Вказаним зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту. Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №925/17/18.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від постачальника (продавця), який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (постачальник) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

З матеріалів справи убачається, що, в порушення ст.201 Податкового кодексу України, відповідач не зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені за наслідками господарських операцій з позивачем, що призвело до позбавлення позивача можливості віднесення сплачених у складі вартості товару сум ПДВ до податкового кредиту в розмірі 147 216,67грн, тобто позивач поніс збитки.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 225 ЦК України).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до пункту 1 статті 611 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №925/1196/18)

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" не виконало вимоги статті 201 Податкового кодексу України щодо реєстрації податкових накладних, у зв`язку з цим, Фізична особа-підприємець Островський Юрій Анатолійович був позбавлений можливості включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 147 216,67грн.

Отже, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Відповідно, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10.01.2022 у справі №910/3338/21.

Згідно з ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі №904/982/19, від 21.07.2021 у справі №910/12930/18, від 21.09.2021 у справі №910/1895/20, від 18.10.2022 у справі №922/3174/21.

Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили і фактом реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №914/2524/21.

Факт відсутності реєстрації податкових накладних у ЄРПН через нездійснення контрагентом за договором відповідних дій або через відмову податкового органу у їх реєстрації є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача, порушення ним господарського зобов`язання - наданої ним гарантії того, що контрагент за договором матиме право на користування податковим кредитом у розмірі суми ПДВ, який визначено договором у складі ціни.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №916/334/22.

З урахуванням встановлених вище обставин справи, суд дійшов висновку про наявність у позивача підстав для стягнення збитків у розмірі 147 216,67грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2684,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №58 від 01.08.2023 (а.с. 66). Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача у сумі 2684,00грн.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Анатолійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" про стягнення 147 216,67грн - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лівайн Торг" (вул. Мандриківська, буд. 47, оф. 503, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 41449359) на користь Фізичної особи-підприємця Островського Юрія Анатолійовича АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) збитки у розмірі 147 216,67грн (сто сорок сім тисяч двісті шістнадцять гривень 67коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00коп.), видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 23.10.2023.

Суддя Н.М. Євстигнеєва