ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23.10.2023м. Дніпро№ 904/5529/23

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Манько Г.В., розглянувши заяву:

за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

до Фізичної особи підприємця Омельченко Олександра Івановича

про видачу судового наказу

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця Омельченко Олександра Івановича заборгованості за договором розподілу природного газу у розмірі 2442 грн. 78 коп. та судових витрат.

Розглянувши заяву та подані акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" докази, господарський суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного). Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями ст. 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2,3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Згідно з ч. 9 ст. 4 ЗУ Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи-підприємця Омельченко Олександра Івановича припинено, про що внесено відповідний запис.

Таким чином, на час звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржника - Фізичної особи-підприємця Омельченко Олександра Івановича вже не є фізичною особою-підприємцем, а набув статусу фізичної особи.

Крім того, п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Так, у поданій до суду Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" заяві про видачу судового наказу боржником зазначено саме Фізичну особу-підприємця Омельченко Олександра Івановича, без урахування зміни статусу останнього щодо припинення підприємницької діяльності.

Враховуючи вказане, заявником не дотримано вимог, передбачених ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 2, 4-5, 150, 152-154, 175, 232-235 ГПК України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи підприємця Омельченко Олександра Івановича заборгованості за договором розподілу природного газу у розмірі 2442 грн. 78 коп. та судових витрат.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України .

Суддя Г.В. Манько