СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 922/1818/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Крестьянінов О.О.;

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду у порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли (вх.№1684Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23 (повний текст рішення складено суддею Трофімовим І.В. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Приватного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань», м.Харків,

до фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли, м.Харків,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором №49В від 01.09.2017 про відшкодування вартості наданих комунальних послуг у сумі 54178,94 грн, а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23 позов задоволено. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли на користь Приватного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" 54178,94 грн заборгованості за договором на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам №49В від 01.09.2017 та 2684,00 грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт невиконання зобов`язань відповідачем за договором №49В від 01.09.2017, тому дійшов висновку про стягнення з останнього заборгованості у розмірі 54178,94 грн.

Відповідач з рішенням господарського суду не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23 скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань" на користь ФОП Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 4026,00 грн.

Разом з апеляційною скаргою заявником подано клопотання (вх.№9802 від 18.08.2023) про долучення доказів до матеріалів справи а саме, засвідчених копій: довідки про реєстрацію місця проживання відповідача, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, платіжних інструкцій, а також роздруківку переписки з Єремеєвою А.А. з телефонного месенджера, та клопотання (вх.№9804 від 18.08.2023) про витребування доказів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає таке:

-господарська справа №922/1818/23 розглядалась без виклику учасників справи, про наявність даного спору відповідач не був обізнаний, ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 12.06.2023 направлена судом на адресу, яка є помилковою, адже судом у відповідній адресі вказано кв.84, а правильною є адреса: АДРЕСА_1 . Отже, судом першої інстанції не було вжито належних заходів щодо повідомлення сторони про відкриття провадження, що позбавило відповідача скористатися своїми процесуальними правами;

-господарський суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши, як стверджує відповідач, на користь позивача 10591,57 грн заборгованості, 306,06 грн пені, 2118,31 грн штрафу, 215,16 грн 3% річних, 426,93 грн інфляційних втрат та 2270,00 грн судового збору;

-посилаючись на пункт 1.1 договору, відповідач вважає, що відшкодування витрат визначається виключно на підставі обсягу спожитих ФОП Рзаєвим Ельчином комунальних та інших послуг, при цьому розрахунок на відшкодування витрат за надані послуги є обов`язком позивача, натомість відповідач не має об`єктивної можливості здійснити такий розрахунок, оскільки не має доступу до лічильників та інших облікових приладів, з урахуванням показників яких здійснюється розрахунок;

-позивачем до рахунку про оплату №153 від 28.02.2022 не додано розрахунку спожитих послуг, отже, наразі встановити точну суму відшкодування за договором №49В за лютий 2022 року не є можливим і потребує уточнення з боку позивача, таким чином, рахунок на оплату №153 від 28.02.2022 не є безспірним і не може бути доказом заборгованості відповідача перед позивачем;

-відповідач вважає, що за відсутності направлення рахунку та акту з боку позивача відбувається прострочення кредитора, а інша сторона - відповідач, не має об`єктивної можливості виконати власне зобов`язання;

- у червні 2022 року з відповідачем зв`язалась, як вважає відповідач, уповноважена особа ПрАТ «АТ НДІРВ» - Єремеєва А.А., за вказівками якої щодо порядку оплати за договором №49В, а саме, за наданими реквізитами, і визначеним розміром відшкодування, відповідачем проведені оплати спожитих комунальних послуг та інших послуг за договором, тому відповідач вважає, що виконав свої зобов`язання за договором;

-вимога про сплату боргу не має належних реквізитів та направлення вже після фактичного виконання протягом червня-липня 2022 року зобов`язання на користь позивача, тому є безпідставною.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли на рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу чи інших заяв та клопотань у даній справі протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження. Відзив, заяви та клопотання можуть бути надіслані на офіційну адресу електронної пошти суду () з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи. Запропонувати учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд". Приймання та реєстрація процесуальних документів, надісланих учасниками судового процесу, здійснюється лише з офіційних електронних адрес (Електронних кабінетів), які мають бути створені в Електронному суді, розміщеному за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/. Витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1818/23.

24.08.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

31.08.2023 від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив (вх.№10437) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що сторони, укладаючи договір №49В, узгодили, що відшкодування витрат здійснюється відповідачем саме на підставі виставленого рахунку, додаткових умов щодо надання відповідачу детального розрахунку ані договором, ані нормами чинного законодавства не передбачено. Підписанням договору №49В відповідач взяв на себе зобов`язання сплачувати відповідні платежі та займати проактивну позицію в питанні отримання документів, які є підставою для оплати, за власної ініціативи вчиняти дії щодо отримання актів, рахунків та здійснення відповідних платежів. Крім того, безпідставними є твердження відповідача про те, що сума до відшкодування не є сталою та постійною, а має обчислюватись за визначеною формулою і спирається на показники лічильників й інших вимірювальних приладів. Відповідач ухилився від отримання документів, докази їх направлення містяться у матеріалах справи за адресою, яка зазначена у розділі 6 «Платіжні та поштові реквізити сторін» договору №49В. Щодо нібито здійснення відповідачем відшкодування витрат позивач зазначає, що матеріали переписки, на які посилається відповідач, не є доказом того, що Єремеєва А.А. діяла як уповноважений представник відповідача у відносинах з відповідачем, і тим більше була уповноважена позивачем на виставлення рахунків та/або вчиняти юридично значимі дії щодо отримання від відповідача хоча б якихось платежів. Крім того, з наведених відповідачем обставин не убачається, що відповідач отримував від Єремеєвої А.А. рахунок на виконання умов договору №49В та здійснив платіж на банківський рахунок позивача. Будь-який платіж, якщо відповідач дійсно його робив) з карткового рахунку на картковий рахунок сторонньої особи не можна розглядати як належне виконання умов договору №49В. Доводи відповідача щодо порушення, на його думку, порядку досудового врегулювання спору, не заслуговує на увагу, адже досудове врегулювання спору є правом сторони та не перешкоджає учаснику правовідносин звернутись безпосередньо до суду за захистом свого порушеного права.

Як свідчать матеріали справи, про розгляд справи у письмовому провадженні сторони повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Розглянувши клопотання (вх.№9802 від 18.08.2023) про долучення доказів до матеріалів справи, а саме, засвідчених копій: довідки про реєстрацію місця проживання відповідача, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, платіжних інструкцій, а також роздруківку переписки з Єремеєвою А.А. з телефонного месенджера, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Клопотання обґрунтоване тим, що відповідач про наявність судової справи №922/1818/23 дізнався лише 04.08.2023 через додаток Дія, коли судове рішення у даній справі вже було прийнято, до розгляду справи не був залучений судом першої інстанції, не мав можливості надати докази, які і просить долучити до матеріалів справи.

З огляду на вимоги статті 269 Господарського процесуального кодексу України та зазначені відповідачем обставини неможливості подання таких доказів, що підтверджуються матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення вказаного клопотання та долучення до матеріалів справи наданих відповідачем доказів разом з апеляційною скаргою.

Щодо клопотання (вх.№9804 від 18.08.2023) про витребування доказів, а саме, витребування у позивача:- розрахунку обсягу спожитих комунальних та інших послуг ФОП Рзаєвим Ельчином за лютий 2022 року;- розрахунку обсягу спожитої електроенергії ФОП Рзаєвим Ельчином за лютий 2022 року; -інформацію та підтверджуючі документи про показання лічильників щодо спожитої електричної енергії ФОП Рзаєвим Ельчином за лютий 2022 року, розрахунок обсягу спожитої води (водопостаччання) ФОП Рзаєвим Ельчином за лютий 2022 року; -розрахунок обсягу спожитої комунальної послуги з водовідведення (каналізації) ФОП Рзаєвим Ельчином за лютий 2022 року, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 1 ст.81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 ст.80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (частина 3 ст.80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, клопотання про витребування доказів мало бути подане відповідачем на стадії підготовчого засідання.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, у силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах ст.74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду. Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Доводи скаржника про направлення заяви від 15.08.2023 щодо отримання відомостей про обсяг спожитих відповідачем послуг із зазначенням показників лічильників та наданням підтверджуючих документів колегія суддів відхиляє, оскільки заявником не вказано причин, за наявності яких він не зміг витребувати потрібні йому докази від уповноважених органів позивача.

Відповідно до частини 1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як передбачено частинами 1, 2, 3 ст.119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ст.118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на те, що клопотання про витребування доказів подано після закінчення строку, встановленого законом без клопотання про продовження такого строку, колегія суддів дійшла висновку про залишення його без розгляду.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом відповідно до пункту 4 частини 5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною 1 ст.273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду виходить з такого.

01.09.2017 між Публічним акціонерним товариством «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» (сторона 1), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» та фізичною особою-підприємцем Рзаєвим Ельчином Вагіфом Огли (сторона 2) укладено договір на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам №49В, згідно з пунктом 1.1 якого сторона 2 зобов`язується відшкодувати витрати, понесені стороною 1 у частині споживання стороною 2 комунальних та інших послуг згідно з додатком №1 до цього договору.

Місце надання стороною 1 стороні 2 послуг за цим договором - комплекс нерухомого майна (адміністративних та виробничих приміщень) за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 271 (частина кімнати №325, площею 100,00 кв.м, яка розташована на 3-му поверсі у БІТЗ корпусу 7) (пункт 1.2 договору).

Відповідно до пункту 2.1 договору споживання комунальних та інших послуг щомісячно оформлюється двостороннім актом у 3-х примірниках: один примірник стороні 2, два примірники - стороні 1.

Відшкодування витрат стороні 1 сторона 2 проводить щомісячно згідно з наданим стороною 1 рахунком на реквізити банку, вказані у відповідному рахунку (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.3 договору щомісячно відшкодування витрат стороні 1 перераховуються стороною 2 не пізніше 05 числа наступного місяця.

У пункті 2.4 договору сторони погодили, у разі, якщо сторона 2 не отримала (нарочним, поштою або в будь-який інший спосіб) направлені стороною 1 документи: Акт про відшкодування по комунальним та іншим послугам (за конкретний місяць), Рахунок (на оплату, пункт 2.2 цього договору) та/або ухиляється від отримання вказаних документів, це не звільняє сторону 2 від обов`язку оплати відшкодування за відповідний місяць до 05 числа наступного місяця в розмірі, не меншому, ніж за попередній місяць. За умови вчинення стороною 1 належних дій щодо передання документів, визначених у пункті 2.4 договору, сторона 2 повинна забезпечити отримання цих документів за власною ініціативою за місцем розташування сторони 1: м.Харків, вул.Академіка Павлова, буд. 271, 3 поверх кімната № 302 корпусу 7.

Відповідно до пункту 3.1.1 договору сторона 2 зобов`язався своєчасно отримувати акти та розрахунки на відшкодування витрат комунальним та іншим послугам, та в повному обсязі відшкодовувати витрати. Неотримання Акту не звільняє сторону 2 від своєчасної оплати за відшкодування витрат. Щомісячне відшкодування витрат перераховується стороною 2 стороні 1 не пізніше 05 числа наступного місяця.

Сторона 2 зобов`язана підписати і повернути стороні 1 два примірника. Якщо у зазначений термін Акт не буде підписаний та повернутий стороні 1, акт вважається прийнятим та підписаним стороною 2, претензії з боку сторони 2 щодо послуг, прийнятих за таким актом, не допускаються (пункт 3.1.2 договору).

Згідно з пунктом 5.1 цей договір вступає в дію з 01.09.2017 по 31.08.2018.

Додатковою угодою №1 від 30.11.2017 до договору №49В від 01.09.2017 сторони внесли зміни до пункту 1.2 договору, а також визнали таким, втратив чинність з 01.12.2017 додаток №1 до договору №49В від 01.09.2017; та ввели в дію розрахунок на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам (додаток №1 до цієї додаткової угоди).

У подальшому додатковими угодами №2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 строк дії договору №49В неодноразово продовжуся. Зокрема, додатковою угодою №9 від 18.12.2021 строк дії договору сторонами встановлено по 31.08.2022. Зазначені додаткові угоди також мають додаток №1 розрахунок на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам до додаткових угод до договору №49В від 01.09.2017.

Матеріали справи містять рахунок на оплату №153 від 28.02.2022 на суму 54178,94 грн, виставлений позивачем відповідачу за договором №49В від 01.09.2017 за такі товари (роботи, послуги): 1. Відшкодування вартості наданих комунальних витрат (водопостачання) за лютий у розмірі 769,54 грн без ПДВ; 2.Відшкодування вартості наданих комунальних витрат (водовідведення) за лютий у розмірі 741,31 грн без ПДВ; 3. Відшкодування вартості наданих комунальних послуг (електропостачання та розподіл електроенергії) за лютий 2022 року у розмірі 39851,77 грн без ПДВ; 4.Відшкодування наданих послуг (забезпечення охоронного режиму) за лютий 2022 року у розмірі 2202,50 без ПДВ; 5.Відшкодування наданих послуг (з вивозу ТПВ) за лютий 2022 року у розмірі 1584,00 грн; Усього з ПДВ: 54178,94 грн (а.с.34, том 1).

08.02.2023 позивач направив відповідачу за адресою: 61153, м.Харків, пр.П`ятдесятиріччя ВЛКСМ, буд.42, кв.83, вимогу про сплату боргу, разом з додатками: копія акту надання послуг №95 від 28.02.2022, копія рахунку на оплату №153 від 28.02.2022, копія акту звірки взаємних розрахунків, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, який містить такий самий перлік документів для відправлення (а.с.8-10, 11-13, том 1).

Позивач зазначає, що відповідач ухиляється від виконання обов`язку, передбаченого пунктом 2.4 договору №49В. У порушення умов договору №49В, відповідач свої договірні зобов`язання щодо відшкодування позивачу витрат у частині споживання відповідачем комунальних послуг не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 54178,94 грн. 08.02.2023 позивач направив на адресу відповідача документи, на підставі яких відповідач має здійснити оплату. Втім, незважаючи на направлення відповідачу необхідних для оплати документів, останній свої зобов`язання не виконав. Відправлені документи були повернуті позивачу у зв`язку з закінченням терміну їх зберігання.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а з відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до визначення частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

З матеріалів справи убачається, що сторони не заперечують факту користування відповідачем приміщенням за адресою: м.Харків, вул.Академіка Павлова, 271, протягом лютого 2022 року, що є предметом договору №49В від 01.09.2017 на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що позивачем приймалось рішення про зупинення або припинення господарської діяльності з моменту введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану в Україні».

Водночас фактичне переміщення відповідача за межі міста Харкова не позбавляє його обов`язку за чинним та дійсним договором №49В з відшкодування комунальних та інших платежів за користування у лютому 2022 року приміщенням по вул.Академіка Павлова, 271, зокрема, відповідач не був позбавлений можливості протягом року звернутись належним чином до позивача за його юридичною адресою, отримати розрахункові документи та своєчасно сплатити суми відшкодування на реквізити, вказаними позивачем.

Подані до апеляційної скарги докази проведення розрахунків за платіжними інструкціями суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги як належні та допустимі докази, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів наявності повноважень у Єремеєвої А.А. на здійснення від імені позивача відповідних дій по виконанню обов`язків за договором №49В від 01.09.2017, у тому числі щодо спілкування, отримання платежів на власний картковий рахунок тощо протягом дії договору №49В (та додаткових угод до нього) до 31.08.2022 року.

З огляду на вказані обставини справи та наведені норми чинного законодавства, господарський суд обґрунтовано визнав відповідача таким, що прострочив виконання свого зобов`язання за договором №49В від 01.09.2017 на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам на суму 54178,94 грн.

Ураховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову Приватного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» по суті заявлених позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що господарський суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши, як стверджує відповідач, на користь позивача 10591,57 грн заборгованості, 306.06 грн пені, 2118,31 грн штрафу, 215,16 грн 3% річних, 426,93 грн інфляційних втрат та 2270,00 грн судового збору, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки оскаржуваним рішенням господарський суд стягнув лише заявлену позивачем до стягнення заборгованість за договором у розмірі 54178,94 грн.

Разом з цим, як було зазначено вище, у поданій апеляційній скарзі відповідач зазначає, що місцевим господарським судом у порушення норм процесуального права розглянуто дану справу за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Як убачається з матеріалів справи, копія ухвали господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 12.05.2023 направлялась відповідачу за адресою: АДРЕСА_2 , та повернулась до суду з позначкою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.42-47, том 1).

Однак, з довідки про реєстрацію місця проживання особи та з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що адресою ФОП Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли є: АДРЕСА_1 .

Отже, господарський суд направляв процесуальні документи на неправильну адресу, відтак відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Пункт 3 частини 3 ст.277 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Ураховуючи те, що апеляційна скарга відповідача обґрунтована тим, що його не було повідомлено про розгляд даної справи, то вказане є обов`язковою підставою для скасування ухваленого рішення суду.

При цьому, з огляду на відсутність повноважень суду апеляційної інстанції щодо направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку зі скасуванням судового рішення, відповідно до пункту 2 частини 1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України апеляційний суд зобов`язаний ухвалити нове рішення по суті заявлених вимог.

Як було зазначено вище, колегія суддів погодилася з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості договором №49В від 01.09.2017 у розмірі 54178,94 грн.

З урахуванням викладеного, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23 - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України та беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги з підстав порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 26.07.2023 у справі №922/1818/23 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Рзаєва Ельчина Вагіфа Огли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «АТ Науково-дослідний інститут радіотехнічних вимірювань» (61054, м.Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 271, ) 54178,94 грн заборгованості за договором на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам №49В від 01.09.2017 та 2684,00 грн судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23.10.2023.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов