ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.10.2023 Справа №914/3104/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Н.Є. Березяк, розглянувши матеріали заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта», м. Київ,

до боржника: Фізичної особи-підприємця Грищенка Євгена Володимировича, м. Львів,

про видачу судового наказу: про стягнення заборгованості у розмірі 17 249,82 грн

Представники сторін не викликались (не повідомлялись)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» до Фізичної особи-підприємця Грищенка Євгена Володимировича про видачу судового наказу: про стягнення заборгованості у розмірі 17 249,82 грн.

Подана заява обґрунтована невиконанням боржником своїх зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної оплати наданих заявником послуг на суму 17 249,82 грн.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Разом з цим, ГПК України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу.

Пунктом 5 частини 2 ст. 150 ГПК України визначено, що у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. До заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

У заяві про видачу судового наказу заявник вказує, що між ним та боржником виникли правовідносини на підставі Договору, відповідно до яких експедитор (ТзОВ «Нова Пошта») забов`язується за плату та за рахунок замовника (ФОП Грищенка Є.В.) організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором (п. 2.2.).

На виконання взятих на себе зобов`язань ТзОВ «Нова Пошта» надало ФОП Грищенку Є.В. відповідні послуги, що підтверджується Актами здачі- приймання робіт (надання послуг) за №НП-007685150 на суму 1699,00 грн; №НП-007732821 на суму 4577,90 грн; №НП-007783817 на суму 5234,33 грн; №НП-007835452 на суму 5305,36 грн; №НП-007879944 на суму 363,50 грн та №НП-008162961 на суму 69,73 грн.

В свою чергу, замовник кореспондуючий обов`язок з плати наданих послуг не виконав. Відтак, заявник звернувся за стягненням такої заборгованості з боржника у судовому порядку.

На підтвердження наявності заявленої заборгованості заявником надано копії:

- Заявки про приєднання до Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №702505 від 24.03.2021;

- Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень;

- Актів здачі- приймання робіт (надання послуг) за період 30.06.2022 по 10.10.2022.

Суд звертає увагу заявника на те, що виходячи із загальних засад наказного провадження та встановленого порядку розгляду заяви про видачу судового наказу, наказне провадження у господарському судочинстві забезпечує можливість стягнення грошової заборгованості, наявність та безспірність якої підтверджується доданими до заяви документами.

При зверненні заявника до господарського суду із заявою про видачу судового наказу та при викладенні обставин, на яких ґрунтуються вимоги заявника, останнім мають бути зазначені та надані належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази, на підтвердження заявлених ним вимог та обставини їх виникнення.

Дослідивши вищезазначені Акти здачі-приймання робіт (надання послуг), суд встановив, що вони містять позначення електронної печатки, однак, заявником не долучено кваліфікованого сертифіката електронної печатки, за допомогою якого можна здійснити ідентифікацію підписувача чи створювача такої електронної печатки.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна печатка - електронні дані, які додаються створювачем електронної печатки до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються для визначення походження та перевірки цілісності пов`язаних електронних даних.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис чи печатка вважається таким, що пройшов перевірку та отримав підтвердження, якщо: перевірку кваліфікованого електронного підпису чи печатки проведено засобом кваліфікованого електронного підпису чи печатки; перевіркою встановлено, що відповідно до вимог цього Закону на момент створення кваліфікованого електронного підпису чи печатки був чинним кваліфікований сертифікат електронного підпису чи печатки підписувача чи створювача електронної печатки; за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки здійснено ідентифікацію підписувача чи створювача електронної печатки; під час перевірки за допомогою кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки отримано підтвердження того, що особистий ключ, який належить підписувачу чи створювачу електронної печатки, зберігається в засобі кваліфікованого електронного підпису чи печатки; під час перевірки підтверджено цілісність електронних даних в електронній формі, з якими пов`язаний цей кваліфікований електронний підпис чи печатка.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» перевірка - процес засвідчення справжності і підтвердження того, що електронний підпис чи печатка є дійсними.

Відтак, заявником не подано суду допустимих доказів, які підтверджували б надання ним послуг боржнику, а з Актів здачі- приймання робіт (надання послуг) за період 30.06.2022 по 10.10.2022 неможливо встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Як вбачається із поданих заявником Актів здачі-приймання робіт вони датовані в період з 30.06.2022 по 10.10.2022.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена статтею 257 Цивільного кодексу України, а статтею 258 цього Кодексу передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність. Частиною другою статті 9 Цивільного кодексу України також встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Відповідно до частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи ті обставини, що Акти здачі-приймання робіт за червень жовтень 2022 року повинні були бути складені та надані для підписання щомісячно ( п.5.3 Договору), а Замовник впродовж двох робочих днів з дати отримання актів підписати їх або надати мотивовану відмову від підписання ( п.4.4 Договору) , відтак право заявника є порушеним у жовтні 2022 року, тобто після закінчення визначеного договором строку для здійснення контрагентом оплати, відтак перебіг позовної давності починається також з жовтня 2022 року.

Заявник не наводить жодних пояснень стосовно обізнаності його про порушення його прав боржником в інший момент у часі, не наводить обґрунтувань про поважність причин попуску строку позовної давності, а з договору не вбачається, що сторонами збільшено тривалість позовної давності.

Враховуючи приписи ст. 315 Господарського кодексу України, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості за червень жовтень 2022 року послуги з організації перевезень закінчилась у квітні 2023 року. Із заявою про видачу судового наказу позивач звернувся до суду 16.10.2023 року. За таких обставин, суд вважає, що з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст.150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Згідно ч. 2 ст. 151 ГПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 147, 148, 150, 152, 153, 234, 235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Грищенка Євгена Володимировича заборгованості у розмірі 17 249,82 грн.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст. ст. 255, 256 ГПК України.

Інформацію про справу можна отримати за такою веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Березяк Н.Є.