ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2023 Справа № 917/1673/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., за участю секретаря судового засідання Сілаєвої О. Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавська торгово-фінансова компанія"

про стягнення грошових коштів

за участю представників: від позивача - Дубінчин О. М.; від відповідача - Лиска П.О.;

від третьої особи - не з`явився

встановив:

До Господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід" про стягнення 772 311,02 грн згідно з договором суборенди № 2 від 06.08.2019, у тому числі: 721 686,64 грн - заборгованості з орендної плати, 50 624,38 грн - заборгованості за комунальні послуги.

Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.3 а.с.1-3).

Суд ухвалою від 07.06.2023 (т.3 а.с.199-202) прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення 1872584,02 грн заборгованості з орендної плати за період грудень 2021 року - по 10 серпня 2022 включно та про стягнення 50 624,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг за період грудень 2021 року - січень 2022 року.

Позивач з листом (від 25.01.2023; вхід. № 969 від 25.01.2023) подав до суду докази, а також клопотання про поновлення строку на подання доказів.

Відповідач у відзиві (вхід. № 1485 від 06.02.2023) проти позову заперечує з таких підстав:

- 06.08.2019 між ТОВ "Сіті Молл Менеджмент" та ТОВ "Екомом-Схід" було укладено Договір № 2 суборенди нерухомого майна, строком дії на тридцять п`ять місяців з дати підписання Акту № 2 прийому-передачі об`єкта оренди в користування" від 10.09.2019 тобто до 10.08.2022 року;

- на території України та по всьому світу з березня 2020 року була поширена коронавірусна інфекція (СОVID-19). З 12 березня на усій території України установлено карантин (постанова Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від і .1.03.2020 № 211), який досі триває;

- із впровадженням різних протиепідемічних обмежувальних заходів в регіоні у відповідача значно знизився процес відвідуваності споживачами (покупцями) магазину, знизились доходи від провадження господарської діяльності. Через це у відповідача розпочали виникати різні фінансові труднощі;

- суборендарем було направлено лист орендарю із проханням розглянути питання щодо можливості надання йому знижки на період з жовтня 2020 року по травень 2021 року із врахуванням рентабельності суборендаря та його неможливості здійснювати в повному обсязі господарську діяльність;

- сторонами погоджено знижку 15 % на орендну ставку згідно з Договором на період листопад 2020 по березень 2021 року включно. 26.11.2020 орендарем була переглянута знижка на листопад 2020 року та було застосовано знижку на цей період в розмірі 20 %;

- у лютому 2021 року сторонами було погоджено, що на період лютий, березень, квітень, травень 2021 року включно, розмір щомісячної орендної плати за об`єкт оренди становить 169 000, 00 грн. Дана умова щодо розміру орендної плати була погоджена шляхом підписання відповідної Додаткової угоди до Договору від 22.02.2021;

- 19.05.2021 ТОВ "Сіті Молл Менеджмент" надало відповідь про те, що погоджує знижку на орендну плату до розміру платежу 179 000, 00 грн на період червень 2021 року, липень 2021 року, серпень 2021 року;

- 23.12.2021 суборендар - ТОВ "Економ-Схід", користуючись своїми правами, встановленими п, 2.4.6., 2,4.7., звернувся до орендаря із листом, в якому повідомив про намір розірвати Договір суборенди № 2 від 06.08.2019 з 31.01.2022;

- орендарем не була надана відповідь на лист суборендаря від 23.12.2021 в 10-денний строк з моменту отримання звернення суборендаря. Оскільки позивачем фактично була порушена умова Договору щодо надання відповіді на лист щодо розірвання Договору (звернення з питань, пов`язаних з орендою), то позивач своїми конклюдентними діями підтвердив мовчазну згоду щодо розірвання Договору суборенди № 2 від 06.08.2019 з 31.01.2022. В даному випадку з боку суборендаря не було жодних порушень умов Договору;

- 31.01.2022 ТОВ "Економ-Схід" направило лист до орендаря, в якому запросила підписати Акт № 3 прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди по Договору суборенди № 2 від 06.08.2019 або надати письмову відповідь про відмову підписати зазначений Акт. Проте орендарем фактично був проігнорований лист суборендаря;

- в порядку п. 5.9. Договору 3.01.2022 був складений Акт повернення з суборенди нерухомого майна згідно Договору суборенди № 2 від 06.08.2019 р. У цьому акті зафіксовано, що орендар не з`явився для підписання акту, не надав письмової відповіді щодо причин відмови підписати акт, що приміщення, розташоване за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, 43, було повністю звільнено від речей, майна та обладнання суборендаря;

- 28.01.2022 орендарем був направлений лист, в якому ним зазначено, що станом на 28.01.2022 наявний борг по сплаті комунальних послуг в розмірі 46 463, 71 грн, у зв`язку з чим орендар обмежує доступ суборендаря в об`єкт оренди, шляхом опечатування приміщення з фотофіксацією, до моменту повного погашення заборгованості суборендарем по сплаті комунальних послуг. Тобто фактично з боку орендаря була відмова у достроковому звільненні (мовчазна згода на що була надана раніше), у підписанні Акту звірки взаємних, розрахунків, а навпаки здійснював усі можливі штучні дії задля того, щоб затримати фактично Суборендаря, щоб останній продовжував орендувати приміщення та сплачувати відповідні орендні платежі;

- станом на 28.01.2022 суборендарем вже було в повному обсязі виконано зобов`язання за Договором зі сплати орендної плати та компенсації вартості комунальних послуг і за грудень 2021 року, і за січень 2022 року, платіжні доручення від 17.11.2021, від 17.12.2021;

- некоректно проведено позивачем розрахунків розміру заборгованості по сплаті вартості комунальних платежів;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи - 2000 грн.

Разом з відзивом відповідач подав клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.222-229). Вказане клопотання суд задовольнив частково.

Позивач у відповіді на відзив (т. 2 а.с.3-7) спростував заперечення відповідача проти позову та наполягає на задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач подав заперечення на відповідь (т.2, а.с. 56-60) де підтримав заявлені раніше заперечення та вказав про необгрунтоаність позовних вимог.

Відповідач подав клопотання (т.2 а.с.123-124) про витребування доказів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент".

Це клопотання суд ухвалою від 22.03.2023 задовольнив частково.

Відповідач подав клопотання про виклик свідків до Господарського суду Полтавської області (т.1, а.с.220). Це клопотання суд відхилив ухвалою від 22.03.2023.

На виконання вимог ухвали суду третя особа подала докази разом з клопотаннями від 15.02.2023, від 10.03.2023, від 28.03.2023 (т.1, а.с.238-240, т.2, а.с.96-119, 151-186).

На виконання вимог ухвали суду позивач подав докази разом з заявою від 09.03.2022, від 28.03.2023 (т.2, а.с.71-94, 187-230).

Позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.3 а.с.1-3), в якій прохав стягнути з відповідача:

1) за період грудень 2021 року - по 10 серпня 2022 року включно заборгованість по сплаті орендної плати розмірі 1 872 584, 02 грн;

2) за період грудень 2021 року - січень 2022 року - заборгованість по сплаті комунальних послуг у розмірі 50 624,38 грн;

3) за порушення відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за січень 2022 року - липень 2022 року штрафні санкції у розмірі 374 516, 80 грн;

4) за порушення умов Договору у вигляді заборгованості зі сплати з орендної плати за січень 2022 року - липень 2022 року пеню у розмірі 661 790,90 грн;

5) за порушення умов Договору у вигляді заборгованості зі сплати комунальних платежів за грудень 2021 - січень 2022 року штрафу у розмірі 10 124,87 грн;

6) за порушення умов Договору, у вигляді заборгованості зі сплати комунальних платежів за грудень 2021 - січень 2022 року пеню у розмірі 23 587, 04 грн.

Відповідач подав заперечення на заяву про збільшення позовних вимог (т.3а.с.40-46, 131-135).

Суд ухвалою від 07.06.2023 (т.3 а.с.199-202) прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення 1872584,02 грн заборгованості з орендної плати за період грудень 2021 року - по 10 серпня 2022 включно та про стягнення 50 624,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг за період грудень 2021 року - січень 2022 року. В іншій частині вимог - заяву про збільшення розміру позовних вимог повернув позивачу.

Сторони уточнювали свої правові позиції у справі у таких заявах по суті справи:

відповідач у поясненні від 27.05.2023 (т.3 а.с.71-78, 106-111);

позивач у поясненні від 06.06.2023 (т.3 а.с. 172-175);

відповідач у відзиві від 05.06.2023 на заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.3 а.с.181-191);

позивач у письмових поясненнях по справі від 03.10.2023 (т.3 а.с. 231-237);

відповідач у додаткових поясненнях від 09.10.2023 (вхід № 12848 від 10.10.2023);

відповідач у додаткові поясненнях від 09.10.2023 (вхід № 12849 від 10.10.2023) на виступ у судових дебатах.

Третя особа подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника (вхід. № 6733 від 29.05.2023, вхід. № 7135 від 06.06.2023; вхід. № 12740 від 06.10.2023). Ці клопотання суд задовольнив.

У цій справі були вчинені такі процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022 цей позов переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (т.1 а.с.76-77).

Ухвалою від 23.12.2022 суд відкрив провадження у справі № 917/1673/22, визнав справу малозначною, постановлено розглядати справу в 79-81).

Ухвалою від 18.01.2023 суд залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавська торгово-фінансова компанія" та витребував у позивача докази (т.1 а.с.81).

Відповідач подав клопотання (т.1 а.с.106-107) про перехід на загальне провадження.

Ухвалою від 27.01.2023 (т.1 а.с.118-119) суд призначив справу до розгляду в підготовче засідання у порядку загального позовного провадження.

Третя особа подавала клопотання про розгляд справи без участі її представника (вхід. № 3470 від 20.03.2023; вхід. № 6733 від 29.05.2023, вхід. № 7135 від 06.06.2023). Ці клопотання суд задовольнив.

Ухвалою від 07.06.2023 суд прийняв до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" про збільшення розміру позовних вимог в частині вимог про стягнення 1872584,02 грн заборгованості з орендної плати та про стягнення 50 624,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг; в іншій частині вимог - заяву про збільшення розміру позовних вимог повернув позивачу; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (т.3 а.с.199-202).

Позивач звернувся з заявою (т. 3 а.с.218) про повернення судового збору, сплаченого за подання заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Суд прийняв ухвалу від 14.07.2023 (т.3 а.с.220) про повернення судового збору позивачу у сумі 16050,29 грн.

Третя особа подала клопотання від 06.10.2023 (вхід. № 12740 від 06.10.2023; т. 4 а.с.1) про розгляд справи без участі її представника. Клопотання задоволено судом.

Про час і місце розгляду справи по суті учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою від 20.09.2023 позивача та відповідача, клопотанням третьої особи від 06.10.2023.

У судовому засіданні 10.10.2023 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між ТОВ «Сіті Moлл Менеджмент» (надалі - орендар, позивач) та ТОВ «Економ-Схід» (надалі - суборендар, відповідач) укладений Договір суборенди нерухомого майна № 2 від 06 серпня 2019 року (далі - Договір; т. 1 а.с.7-12).

За умовами п 1.1. Договору орендар зобов`язується передати, а суборендар зобов`язується прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення будівлі (надалі - об`єкт оренди), які знаходяться за адресою м. Полтава, вул. Соборності, буд. 43.

Відповідно до ч.1 статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у володіння та користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч.3 ст. 774 ЦК України).

У п.1.3 Договору вказано, що об`єкт суборенди належить орендодавцю - ТОВ «Полтавська торгово-фінансова компанія» на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ номер 095314, виданого Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави від 09.02.2005 року, що зареєстроване 10.02.2005 року Колективним підприємством Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», номер запису 1043 в книзі 7, реєстраційний номер 9837187.

В підтвердження вказаного ТОВ «Полтавська торгово-фінансова компанія» (третя особа у справі) надала суду Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ номер 095314, видане Головним управлінням з питань житлово-комунального обслуговування населення м. Полтави від 09.02.2005 року (т.1 а.с.113).

Згідно з п. 1.4 Договору Орендар має право на передачу Об`єкту суборенди в піднайм Суборендарю на підставі договору оренди від 01 серпня 2019 року, укладеного між ТОВ «Полтавська торгово фінансова компанія» (орендодавець) та ТОВ «Сіті Moлл Менеджмент» (Орендар).

У п.3.1 Договору оренди від 01 серпня 2019 року (т.1 а.с.114-115), укладеного між ТОВ «Полтавська торгово фінансова компанія» (орендодавець) та ТОВ «Сіті Moлл Менеджмент» (Орендар), зазначено, що орендарю надається право без погодження з орендодавцем здавати площі в подальше користування .

Відповідно до п.5.1. Договору суборенди об`єкт оренди передається суборендарю у фактичне використання по акту прийому -передачі об`єкта оренди в користування - Акт № 2 після завершення суборендарем опоряджувальних робіт.

Орендар передав об`єкт оренди, а суборендар прийняв об`єкт оренди в користування по Договору, про що сторони підписали акт № 2 приймання-передачі від 10.09.2019 (т.1 а.с.13).

Згідно з п.4.1. Договору строк оренди: тридцять п`ять місяців з дати підписання Акту № 2 прийому-передачі об`єкта оренди в користування.

Тобто на дату підписання вказаного акту сторони встановили строк оренди - з 10.09.2019 року по 10.08.2022 року.

Відповідач листом вих. № 52 від 23.12.2021 (т.1 а.с.14) повідомив позивача про намір розірвати Договір відповідно до п.6.5. договору (за обопільною згодою сторін) з 31.01.2022 року, оскільки магазин має негативний показник рентабельності.

Позивач листом від 17.01.2022 № 1 (т.1 а.с.15) не погодив/не надав згоду відповідачу на розірвання Договору.

20.01.2022 року відповідач на електрону пошту позивача () надіслав лист вих.№ 3 від 20.01.2022 року (т.1 а.с.17-25), в якому знову повідомив позивача про намір достроково припинити дію Договору з 31.01.2022 року та підписати акт приймання-передачі приміщення.

Позивач листом вих. № 3 від 21.01.2022 (т.1 а.с.26) відповів, що договір оренди укладений, за відповідачем рахується заборгованість по платежам по Договору понад 10 (десять) календарних днів, а також заявив вимогу про її сплату.

Відповідач у листі від 31.01.2022 (т.1 а.с.208) запропонував позивачу підписати акт № 3 прийому-передачі (повернення) об`єкта оренди по Договору суборенди № 2 від 06.08.2019 або надати письмову відповідь про відмову підписати зазначений акт.

Позивач у листі від 01.02.2022 № 9 (т.1 а.с.212) вказав, що пропозиція підписати акт приймання-передачі є передчасною, оскільки згідно з п. 4.1 договору строк оренди встановлений до 10.08.2022.

31.01.2022 відповідач з комісією склав акт (т.1 а.с.209-210), в якому вказано, що станом на 31.01.2022 відповідач повністю звільнив орендоване приміщення від речей, майна та обладнання суборендаря; приміщення готове до передачі позивачу.

Позивач у листі від 21.02.2022 № 11 (т.1 а.с.215-219) вказав, що згідно з п. 4.1 договору строк оренди встановлений до 10.08.2022; об`єкт оренди згідно з п. 1.9 договору надавався для використання суборендарем для розташування магазину роздрібної торгівлі; з 31.01.2022 по 21.02.2022 зафіксовано факт відсутності здійснення суборендарем підприємницької діяльності на об`єкті оренди.

Відповідач у відзиві вказує, що позивачем не була надана відповідь на лист суборендаря від 23.12.2021 в 10-денний строк з моменту отримання звернення суборендаря. Оскільки позивачем фактично була порушена умова Договору щодо надання відповіді на лист щодо розірвання Договору (звернення з питань, пов`язаних з орендою), то позивач своїми конклюдентними діями підтвердив мовчазну згоду щодо розірвання Договору з 31.01.2022.

Позивач у позові вказує, що згідно з п. 4.1 Договору сторони встановили строк оренди - з 10.09.2019 року по 10.08.2022 року.

В частині спору щодо припинення дії договору суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

В ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України вказано, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється (ч.2 ст. 795 ЦК України).

У ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України вказано, що строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

У ч. 1 ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

У ст. 781 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму припиняється у разі смерті фізичної особи - наймача, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір найму припиняється у разі ліквідації юридичної особи, яка була наймачем або наймодавцем.

У ст. 781 Цивільного кодексу України передбачено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймодавець передав річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; 2) наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.

У статті 188 Господарського кодексу України визначений порядок зміни та розірвання господарських договорів

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч.2 ст. 188 ГК).

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.3 ст. 188 ГК).

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (ч.4 ст. 188 ГК).

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду (ч.5 ст. 188 ГК).

В ч.4 ст. 291 Господарського кодексу України вказано, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

У цій справі відсутні підстави, передбачені Цивільним кодексом України для розірвання договору найму на вимогу наймача.

Доказів звернення до суду з позовом про розірвання договору відповідач не надав.

Відповідач у відзиві вказує, що позивач не надав відповідь на лист суборендаря від 23.12.2021 (т.1 а.с.14) в 10-денний строк з моменту отримання звернення суборендаря, що на думку відповідача свідчить про згоду з пропозицією розірвати договір.

Дійсно, у п.2.4.6 Договору зазначено, що суборендар має право звертатись письмово до орендаря (позивача) з питань Оренди Об`єкта і не пізніше десятиденного строку отримувати аргументовану відповідь. А у п.2.1.5 Договору вказано, що орендар (позивач) зобов`язаний в 10-ти денний строк розглядати звернення суборендаря щодо питань пов`язаних з орендою і надавати аргументовану відповідь на них особисто або: уповноваженими особами.

Проте, у договорі відсутні положення щодо наслідків несвоєчасного надання такої відповіді.

На звернення відповідача у листі вих. № 52 від 23.12.2021 (т.1 а.с.14) про розірвання Договору відповідно до п.6.5. договору (за обопільною згодою сторін) з 31.01.2022 року, позивач листом від 17.01.2022 № 1 (т.1 а.с.15) не погодив/не надав згоду відповідачу на розірвання Договору.

На інші листи відповідача щодо припинення договору, позивач давав відповідь про те, що договір діє, а згідно з п. 4.1 договору строк оренди встановлений до 10.08.2022.

Таким чином, твердження відповідача про те, що позивач своїми конклюдентними діями підтвердив мовчазну згоду щодо розірвання Договору з 31.01.2022 не відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи.

Відповідач вважає за необхідне врахувати постанови Верховного суду від 11.09.2018 у справі №910/18812/17 (про визнання недійсним договору застави), постанову Верховного суду від 08.07.2019 у справі №910/19776/17 (про визнання недійсним договору оренди), постанову Верховного суду від 20.03.2018 у справі №910/8794/16 (первісний позов: про стягнення заборгованості по договору про надання послуг, зустрічний позов: про визнання недійсним цього договору); постанову Верховного суду від 16.05.2018 у справі №910/11163/17 (про визнання недійсним договору купівлі-продажу), постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 (стягнення заборгованості за договором поставки).

Проте, правові висновки, викладені Верховним Судом вказаних постановах, суд не може застосувати до цієї справи, оскільки спори, які вказані в цих постановах не пов`язані з достроковим розірванням договору оренди, що свідчить неподібність правовідносин у наведених справах та у справі, яка розглядається.

У п.2.4.7 Договору вказано, що суборендар має право на дострокове припинення оренди у випадках передбачених Договором.

Права Суборендаря на дострокове припинення Договору встановлені у п.6.5 та у п. 8.3 Договору.

Пунктом 6.5. Договору встановлено, що у випадку дострокового припинення договору за обопільною згодою сторін, гарантійний платіж підлягає зарахуванню в якості платежів по Договору.

Відповідач листом вих. № 52 від 23.12.2021 (т.1 а.с.14) повідомив позивача про намір розірвати Договір відповідно до п.6.5. договору (за обопільною згодою сторін) з 31.01.2022 року.

Позивач листом від 17.01.2022 № 1 (т.1 а.с.15) не погодив/не надав згоду відповідачу на розірвання Договору.

Таким чином, дострокового припинення договору за згодою сторін не відбулося.

Згідно з п.8.3. Договору суборендар має право на дострокове припинення Договору суборенди в односторонньому порядку з письмовим повідомленням про це орендаря за 3 (три) місяці. При цьому гарантійний платіж суборендаря не зараховується в рахунок договірних платежів останнього місяця оренди і не повертається.

Лист відповідача вих. № 52 від 23.12.2021 про розірвання договору з 31.01.2022 направлений не за три місяці до запропонованої дати розірвання договору, що не відповідає умовам п. 8.3 Договору.

Також, у вказаному листі підставою для розірвання договору визначено п.6.5. договору (за обопільною згодою сторін).

Крім того, лист відповідача вих. № 52 від 23.12.2021 та інші листи вих.№ 3 від 20.01.2022 року (т.1 а.с.17-25), від 31.01.2022 (т.1 а.с.208) не містять посилання на п.8.3. Договору, як на підставу припинення договору.

Таким чином, відповідач не виявляв наміру припинити договір згідно з п. 8.3 Договору.

З огляду на викладене, твердження відповідача про те, що договір припинив свою дію 31.01.2022 є необґрунтованими, суперечать діючому законодавству, що регулює правовідносини оренди, та не відповідає умовам цього Договору.

Відповідач в підтвердження факту дострокового розірвання договору посилається на заяви свідків: директора ТОВ «Економ-Схід» ОСОБА_1 та бухгалтера ТОВ «Економ-Схід» ОСОБА_2 (т.3 а.с.112-113, 115-116), в яких вказано, що дострокове розірвання Договору було фактично було погоджено Орендарем.

У ч.2 ст. 87 ГПК України вказано, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

У п. 12.4 Договору вказано, що всі доповнення або зміни до Договору мають вноситися у письмовій формі.

Доказів письмового внесення змін до договору щодо строку його дії відповідач суду не надав.

Отже, суд не вважає вказані заяви свідків належними доказами, що підтверджують вказані обставини.

Відповідач у відзиві (т.1 а.с.126) вказує на те, що у листі 23.12.2021 як обґрунтування причин розірвання договору він навів обставини, які фактично говорили про те, що відбулась істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, оскільки такі обставині і були змінені настільки що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідач зазначає, що за 2021 рік у ТОВ «Економ-Схід» значно впали обсяги торгівлі в магазині за адресою: м. Полтава, вул. Соборності, буд. 43, а проаналізувавши структуру витрат: розмір орендної плати та її щомісячну індексацію, оплату комунальних послуг - відповідач встановив, що він негативний показник рентабельності.

Проте, відповідач не довів належними доказами існування підстав, які б свідчили про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин.

Відповідно до ч.1 ст. 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

У ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України вказано, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно із ч. 4 ст. 652 Цивільного кодексу України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

У наданому Договорі перелік обставин істотної зміни не зазначений.

Позивач не надавав свою згоду на розірвання договору у зв`язку із зміною істотних обставин відповідно до ч.1 ст. 652 ЦК України.

Відповідач не звертався до суду з позовом про розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин на підставі ч.4 ст. 652 ЦК України.

Таким чином, твердження відповідача про те, що договір був розірваний у зв`язку з істотною зміною обставин є необґрунтованими.

Суд враховує, що у п.4.1. Договору встановлено строк оренди: тридцять п`ять місяців з дати підписання Акту № 2 прийому-передачі об`єкта оренди в користування.

Оскільки датою підписання вказаного акту є 10.09.2019 (т.1 а.с.13), то сторони встановили строк оренди - з 10.09.2019 року по 10.08.2022 року.

У ч. 1 статті 286 Господарського кодексу України вказано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі (ч. 3 ст. 286 ГК України).

Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч. 4 ст. 286 ГК України).

У ч. 1 статті 762 Цивільного кодексу України вказано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з ч. 3 статті 762 Цивільного кодексу України договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з п. 6.1 Договору суборендар зобов`язаний вносити плату за користування Об`єктом Оренди (Орендну плату) в розмірах і в строки, обумовлені цим Договором.

В п.6.2 Договору вказано, що після укладання Договору, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку Орендарем, Суборендар з метою забезпечення виконання ним умов Договору перераховує на розрахунковий рахунок Орендаря Гарантійний платіж першого місяця оренди в сумі 152351,47 грн., а також Гарантійний останнього місяця оренди в сумі 190439,00 грн, які зараховуються відповідно в рахунок платежів по Договору за перший та останній місяць Оренди.

Орендна плата нараховується суборендареві з дати підписання сторонами акту № 2 (п.6.6. Договору).

Згідно з 6.8 Договору орендна плата за останній місяць оренди утримується Орендарем з частини гарантійного платежу, сплаченого в забезпечення виконання зобов`язань Суборендаря по оплаті Орендної плати за останній місяць Оренди за Договoром з відповідним донарахуванням у випадку недостатності суми забезпечення для оплати Оренди за останній місяць в повній сумі.

Згідно з п. 6.9 Договору орендна плата сплачується Суборендарем щомісяця, авансом, впродовж 3 (трьох) банківських днів, після виставлення відповідного рахунку Орендарем.

У п. 6.10 Договору передбачено, що Орендар до 15-го числа місяця, що передує оплачуваному місяцю, виставляє Суборендареві рахунок па оплату Орендної плати, розрахованої відповідно до формули: Орендна ставка х Площу Об`єкта оренди х Індекс К х Індекс І, де:

Орендна ставка (вартість оренди 1 м2) за перший - третій календарний місяць оренди становить - 411,76 грн, з четвертого календарного місяця оренди - 514,70 грн.

Площа Об`єкта оренди - 370 кв. м.

Індекс К - співвідношення встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату складання Орендарем рахунку на оплату Орендної плати, до встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долара США на дату укладання Договору, за умови, що значення вказаного співвідношення є більше ніж одиниця. (Індекс К не застосовується, якщо його значення менше одиниці).

Індекс І - індекс інфляції гривні, за період з місяця укладення Договору до місяця, то передує місяцю виставлення рахунку на оплату, згідно з офіційними даними про індекси інфляції. (Індекс І не застосовується, якщо його значення менше одиниці та при розрахунку Індексу І не застосовуються місячні індекси інфляції менші за одиницю).

Згідно з п.2.2 підп. 2.2.5 Договору починаючи з другого року користування Орендар має право збільшувати орендну ставку на 5 (п`ять) відсотків кожного наступного року Оренди. Підвищення здійснюється шляхом перерахунку, без укладання додаткових угод до Договору.

В п. 6.11 Договору вказано, що Суборендар зобов`язаний сплачувати Орендну плату не пізніше строку, зазначеного в цьому Договорі, незалежно від факту одержання ним зазначених рахунків. При неотриманні Суборендарем зазначених рахунків Орендна плата розраховується Орендарем самостійно відповідно до п. 6.10 цього Договору.

Згідно з п. 6.12 Договору при підготовці розрахунків Орендної плати не враховуються дні, коли Суборендар не міг фактично використовувати Об`єкт Оренди за призначенням у випадках, передбачених Договором.

Згідно з п. 6.16 Договору на суми платежів по Договору додатково нараховується сума податку на додану вартість, за виключенням вартості комунальних витрат.

У додатковій угоді № 1 від 22.02.2021 до Договору (т.1 а.с.205) сторони погодили, що на період лютий, березень, квітень, травень 2021 року включно, розмір щомісячної орендної плати за об`єкт оренди становить 169 000, 00 грн. інші умови договору залишаються без змін.

Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Ця норма кореспондується із приписами статті 524 ЦК України, згідно з якою зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і передбачають обов`язковість застосування валюти України при здійсненні розрахунків, але не містять заборони визначення грошового еквіваленту зобов`язань в іноземній валюті.

Відтак, коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.

Позивач у заяві про збільшення розміру позовних вимог (т.3 а.с.1-3) заявив вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати розмірі 1872584,02 грн за період грудень 2021 року - 10 серпня 2022 року включно.

Позивач за період грудень 2021 року - 10 серпня 2022 року нарахував відповідачу до сплати 2394634,33 грн орендної плати (розрахунок - т.3 а.с.18, 23; детальний розрахунок - т.3 а.с. 232-236). Вказані нарахування проведені у відповідності до положень п. 6.10 та п. 2.2.5 Договору.

Як свідчать матеріали справи, відповідач орендну плату сплатив частково: позивач врахував як оплату орендної плати авансові платежі відповідача в сумі 181611,31 грн сплачені станом на 01.12.2021, кошти в сумі 150000,00 грн сплачені 17.12.2021, суму гарантійного платежу в розмірі 190439,00 грн (т.3 а.с.235-236).

Інших доказів сплати коштів на погашення боргу з орендної плати відповідач суду не надав.

Таким чином, заборгованість відповідача з орендної плати становить 1872584,02 грн.

Відповідач у відзиві та інших заявах по суті справи вказує, що за умовами п. 5.9 Договору орендна плата не нараховується, оскільки був складений акт повернення з суборенди нерухомого майна.

Суд вважає необґрунтованими ці заперечення з таких підстав.

У п. 5.9 Договору вказано, що у випадку необґрунтованої письмової відмови однієї з сторін підписати Акт прийому-передачі (повернення) факт передачі Об`єкту Оренди підтверджується актом про звільнення приміщення, складеним комісією у складі представників однієї з сторін та незалежної особи. Даний акт є підставою для припинення нарахування оренди плати. Дача підписання зазначеного акту вважається останнім днем Оренди.

Проте, у цьому випадку не було необґрунтованої відмови позивача від підписання Акту прийому-передачі (повернення) Об`єкту Оренди, оскільки, як було встановлено вище судом, договір оренди не припинив свою дію, і сторони не досягли згоди щодо його розірвання у двосторонньому порядку.

Тому складений відповідачем акт від 31.01.2022 (т.1 а.с.209) не є підставою для припинення нарахування оренди плати за умовами п. 5.9 Договору.

Твердження відповідача у відзиві та інших заявах по суті справи про домовленість сторін щодо зменшення розміру орендної плати (знижки на орендну плату) не підтверджена належними доказами.

У додатковій угоді № 1 від 22.02.2021 до Договору (т.1 а.с.205) сторони погодили, що на період лютий, березень, квітень, травень 2021 року включно.

Сторони не укладали письмову угоду про зменшення розміру орендної плати на спірний період: грудень 2021 року - 10 серпня 2022 року.

Відповідач в підтвердження наявності угоди про зменшення розміру орендної плати посилається на заяви свідків: директора ТОВ «Економ-Схід» ОСОБА_1 та бухгалтера ТОВ «Економ-Схід» ОСОБА_2 (т.3 а.с.112-113, 115-116), в яких вказано, що сторони Договору домовилися про зменшення розміру орендної плати.

У ч.2 ст. 87 ГПК України вказано, що на підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

У п. 12.4 Договору вказано, що всі доповнення або зміни до Договору мають вноситися у письмовій формі.

Доказів письмового внесення змін до договору щодо зменшення розміру орендної плати відповідач суду не надав.

Отже, суд не вважає вказані заяви свідків належними доказами, що підтверджують вказані обставини.

Посилання відповідача на те, що домовленість про зменшення розміру орендної плати підтверджена рахунками позивача за спірний період, не є обґрунтованою, оскільки позивач не позбавлений права виставляти рахунки на частину орендної плати.

Крім того, за умовами п. 6.9 Договору орендна плата сплачується Суборендарем щомісяця, авансом, впродовж 3 (трьох) банківських днів, після виставлення відповідного рахунку Орендарем. В п. 6.11 Договору вказано, що Суборендар зобов`язаний сплачувати Орендну плату не пізніше строку, зазначеного в цьому Договорі, незалежно від факту одержання ним зазначених рахунків. При неотриманні Суборендарем зазначених рахунків Орендна плата розраховується Орендарем самостійно відповідно до п. 6.10 цього Договору.

У ч.2 статті 286 Господарського кодексу України вказано, що орендар має право вимагати зменшення розміру орендної плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, змінилися передбачені договором умови господарювання або істотно погіршився стан об`єкта оренди.

У ч.4 ст. 762 Цивільного кодексу України вказано, що наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася.

Проте, відповідач не надав доказів звернення до позивача у спірний період: грудень 2021 року - 10 серпня 2022 року з вимогою чи позовом про зменшення орендної плати у порядку ч. 2 ст. 286 Господарського кодексу України чи згідно з ч.4 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Посилання відповідача на те, що позивач 28.01.2022 опечатав приміщення (т. 1 а.с.31) не є підставою для несплати орендної плати, оскільки вказані дії не перешкодили відповідачу знаходитися у орендованому приміщенні та розпоряджатися своїми речами, що там розташовувалися, що не заперечується відповідачем у відзиві та про що свідчать складені відповідачем акт від 31.01.2022 (т.1 а.с.209), пояснення директора від 31.1.2023 (т.1 а.с.213-214), заяви свідків ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (т.3 а.с.112-116).

Фактичне звільнення відповідачем орендованого приміщення від своїх речей не є підставою вважати договір оренди таким, що припинив свою дію, та не є підставою для несплати орендної плати.

Відповідач у запереченнях (т.3 а.с.131-135) вказує на те, що у орендованому приміщенні, після його звільнення відповідачем, працювали інші особи (пункт «Тепла кофта»).

Проте, з наданих відповідачем доказів - роздруківок із мережі Інтернет (т.3 а.с.136-154) не вбачається тотожність вказаних приміщень.

Також відповідач не надав доказів існування фактичних та реальних перешкод у користуванні спірним орендованим приміщенням, та не надав доказів звернення до позивача чи до інших осіб з вимогами про усунення перешкод у користуванні орендованим приміщенням згідно із ст. 396, 391 ЦК України.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується заборгованість відповідача з орендної плати у розмірі 1872584,02 грн. Позовні вимоги в цій частині суд визнає обґрунтованими та задовольняє.

Позивач у позові та у заяві про збільшення розміру позовних вимог також прохає стягнути з відповідача 50 624,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг за період грудень 2021 року - січень 2022 року.

Позивач у розрахунку до заяви про збільшення розміру позовних вимог (т.3 а.с.18) та у поясненні від 06.06.2023 (т.3 а.с.172-175) конкретизував, що вказана заборгованість виникла за спожиту відповідачем електричну енергію.

Відповідач у заявах по суті справи (зокрема, у поясненнях - т. 3 а.с.106-111) проти цих вимог заперечує, оскільки позивачем некоректно проведено розрахунки розміру заборгованості по сплаті вартості комунальних платежів.

При вирішенні спору в цій частині суд зазначає наступне.

У п. 6.14 Договору вказано, що плата за комунальні послуги вноситься Суборендарем щомісяця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення Орендарем відповідного рахунку.

Згідно з п. 6.13 Договору електроенергія на Об`єкті Оренди сплачується згідно показників лічильника з дня допуску до нього для проведення опоряджувальних робіт згідно Акту №1.

В підтвердження нарахування боргу за електроенергію до матеріалів справи надано підписаний обома сторонами акт зняття показів лічильника електроенергії станом на 16.08.2019 (т.3 а.с.125).

На оплату вартості комунальних послуг за період грудень 2021 року - січень 2022 року позивач виставив відповідачу рахунок № 6 від 05.01.2022 на суму 46463,71 грн (т.1 а.с.63), рахунок № 32 від 09.02.2022 на суму 4160,64 грн (т.1 а.с.64).

Відповідач надав отримані від позивача акти № 312 від 31.12.2021 на суму 31398,81 грн, № 11 від 31.01.2022 на суму 46006,46 грн, рахунок № 32 від 09.02.2022 на суму 4160,64 грн (т.1 а.с.200, 202, 198)

При цьому заявлені позивачем показники спожитої електричної енергії за період грудень 2021 року - січень 2022 року відповідач не визнає та заперечує.

В ст. 76 ГПК України вказано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

У ч. 1 ст. 79ГПК Українизазначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до умов п. 6.13 Договору електроенергія на Об`єкті Оренди сплачується згідно показників лічильника.

Проте, позивач не надав суду доказів зняття показів лічильника для встановлення достовірності заявлених нарахувань за період грудень 2021 року - січень 2022 року.

Позивач надав лише розрахунки компенсації вартості комунальних послуг (електроенергія) за період оренди (т.2 а.с.194-221), в яких лише зазначено розрахунковий обсяг спожитої електроенергії, проте не зафіксовані показники лічильників та не вказано дати зняття цих показників.

Отже подані позивачем докази не є належними доказами в підтвердження обставин щодо обсягу спожитої відповідачем електричної енергії.

Таким чином, позивач не довів належними доказами заявлені нарахування зі сплати комунальних послуг за період грудень 2021 року - січень 2022 року, і, як наслідок, не довів існування заборгованості у заявленому розмірі.

З огляду на викладене, суд відмовляє у позві в частині стягнення 50 624,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на оплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

За подання позову позивач сплатив 11584,66 грн судового збору за платіжним дорученням № 745 від 19.12.2022 (т.1 а.с.6).

Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено виписками від 21.12.2022 (т.1 а.с.78).

При подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач сплатив судовий збір у розмірі 33 313,74 грн за платіжною інструкцією № 834 від 14.04.2023 (т.3 а.с.24).

Надходження цього судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 17.04.2023 (т. 3 а.с.30).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.06.2023 року у справі № 917/1673/22 (т.3 а.с.199-202) суд не прийняв до розгляду та повернув заяву TOB "Сіті Молл Менеджмент" про збільшення розміру позовних вимог в частині додаткових вимог.

Ухвалою від 14.07.2023 (т.3 а.с.220) суд за клопотанням позивача повернув з Державного бюджету України позивачу 16050 грн 29 коп. судового збору, сплаченого за додаткові позовні вимоги, які не були прийняті судом.

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, тобто у розмірі 28088 грн 76 коп.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Відповідачу відзиві та інших заявах у справі прохає відшкодувати за рахунок позивача судові витрати понесені ним у цій справі, до яких включає витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач та відповідач до судових дебатів заявили про подання доказів в підтвердження вказаних витрат у порядку ч.8 ст. 129 ГПК України.

Вирішення заяв про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу суд призначив до розгляду у порядку ч.8 ст. 129 та ч.1 ст.221 ГПК України у судове засідання після ухвалення рішення.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач має право звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Економ-Схід" (вул. Добровольського, буд. 14, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800; ідентифікаційний код 34633438) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Молл Менеджмент" (вул. Європейська, буд. 60А, м. Полтава, 36002; ідентифікаційний код 36903грн 02 коп. основного боргу з орендної плати, 28088грн 76 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Дата складення повного судового рішення: 23.10.2023р.

Суддя Т. М. Безрук