ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" жовтня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/935/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши клопотання Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ

про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів.

У справі №907/935/21

за заявою кредитора Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «УКРАГРОЛІЗИНГ», , вул. Мечникова, 16-а, м. Київ

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», , вул. Пряшівська, 11, м. Мукачево Закарпатської області

про визнання банкрутом.

За участю представників:

від кредитора (Державне ПАТ НАК УКРАГРОЛІЗИНГ) - Кордас Жанна

арбітражний керуючий - Демчан Олександр Іванович - в режимі відеоконференції

від кредитора ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія"- Сочка Віталій Іванович, адвокат від кредитора ТОВ "БСП Оіл"- Сочка Віталій Іванович, адвокат

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Провадження у справі відкрито за заявою ініціюючого кредитора Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг від 19.11.2021 року про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю ВАССТЕЛ.

Ухвалою господарського суду від 22.12.2021 за результатами підготовчого засідання господарським судом визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора, введено процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича, вирішено інші питання руху справи.

Постановою суду від 08.03.2023 визнано банкрутом ТОВ ВАССТЕЛ; відкрито стосовно ТОВ ВАССТЕЛ ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; ліквідатором ТОВ ВАССТЕЛ призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1732 від 11.11.2015).

У зв`язку з припиненням повноважень судді Пригуза П.Д., розпорядженням керівника апарату Господарського суду Закарпатської області від 15.08.2023 року №02-02/165/23 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №907/935/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023 р. справу № 907/935/21 передано на розгляд судді Ремецькі О.Ф.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.08.2023 справу №907/935/21 до свого провадження.

30.08.2023 кредитором подано суду клопотання про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на транспортні засоби ТОВ ВАССТЕЛ, заборони керівнику ТОВ ВАССТЕЛ без згоди розпорядника майна ТОВ ВАССТЕЛ та суду вчиняти правочини від імені ТОВ ВАССТЕЛ, заборони керівнику ТОВ ВАССТЕЛ без згоди розпорядника майна ТОВ ВАССТЕЛ та суду розпоряджатися майном ТОВ ВАССТЕЛ, зобов`язання керівника ТОВ ВАССТЕЛ всі кошти отримані від господарської діяльності боржника спрямовувати на банківські рахунки ТОВ ВАССТЕЛ.

Ухвалою суду від 06.09.2023 року призначено клопотання ДП АТ Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ про вжиття заходів забезпечення позову до розгляду у засідання суду на 03.10.2023 року у режимі відеоконференцзв`язку.

Заявник свого повноважного представника у засідання суду не направив.

Уповноваженою особою засновників боржника надіслано суду заперечення на клопотання про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів з мотивів, наведених у ньому.

До початку судового засідання ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія" надіслано клопотання про відкладення розгляду справи.

Заявник Пазина Р.О. подав суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, разом з тим у засіданні суду повністю заперечив щодо заявленого клопотання ДП АТ Національна акціонерна компанія Украгролізинг з мотивів, наведених у поданому суду письмовому поясненні.

Арбітражний керуючий вимоги ініціюючого кредитора підтримує у повному обсязі, однак, письмово викладеної позиції з цього приводу суду не подав.

Ухвалою суду від 03.10.2023 року розгляд клопотання Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ (вх. № 02.3.1-02/5952/23 від 30.08.2023 року) про вжиття заходів забезпечення позову відкладено на 19 жовтня 2023 р.

До Господарського суду Закарпатської області 06.10.2023 арбітражним керуючим подано поточний звіт розпорядника майна.

Також, 18.10.2023 ініціюючим кредитором - ДП АТ Національна акціонерна компанія Украгролізинг надіслано суду письмові пояснення до поданого ними клопотання кредитора про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, згідно якого просить суд прохальну частину своєї заяви про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів шляхом накладення арешту на майно боржника викласти у редакції про накладення арешту на майно без обмеження здійснення боржнику відповідної господарської діяльності у процедурі розпорядження майном.

19.10.2023 року уповноваженою особою засновників ТОВ ВАССТЕЛ, ОСОБА_1 подано суду клопотання про відкладення розгляду справи. Разом з тим подано суду письмові пояснення на клопотання кредитора про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, в яких вважає що подана заява є необґрунтованою, не мотивованою та такою що не містить жодного доказу порушення прав кредитора, у зв`язку з чим просить суд відмовити в задоволенні поданого клопотання.

Представник ініціюючого кредитора та розпорядник майна заперечують з приводу наявності підстав для відкладення судового засідання з мотивів, наведених у засіданні суду. Зазначають про наявність у матеріалах справи письмово викладених позицій учасників справи по суті заяви про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів, а відтак, відсутності процесуальної неможливості розгляду заяви по суті.

У ході судового засідання, за результатами обговорення позиції учасників справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання уповноваженої особи засновників боржника про відкладення судового засідання, у зв`язку з відсутності визначених законом підстав для задоволення такого, про що постановлено протокольну ухвалу.

У судовому засіданні представник заявника навела пояснення по суті своїх доводів, зокрема, просить задовольнити подане ними клопотання з урахуванням своєї позиції та зміни прохальної частини заяви в частині накладення арешту на майно боржника без обмеження права власника розпоряджатися таким майном.

Просить суд врахувати те, що статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном. Тобто, законодавець використовує можливість альтернативи меж арешту - або відчуження, або розпорядження, або користування, або все разом визначене.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З врахуванням викладеного, застосовуючи аналогію закону звертає увагу суду на те, що застосування судом такого заходу для забезпечення вимог кредиторів, як накладення арешту, передбачає не лише як заборону розпорядження та використання цим майном.

Заборона розпорядження та використання власником майна це є однією із складових самого арешту майна.

Іншими складовими є запобігання:

-приховуванню;

-псуванню;

-знищенню;

-перетворення;

-відчуження.

Отже, накладаючи арешт на майно боржника суд вправі застосувати такий захід забезпечення без обмеження права використовувати ТОВ «ВАССТЕЛ» транспортні засоби в господарській діяльності.

На погляд Національної акціонерної компанії «Украгролізинг» накладення арешту на транспортні засоби ТОВ «ВАССТЕЛ» і буде належним забезпеченням вимог кредиторів від недобросовісних дій керівника боржника ТОВ «ВАССТЕЛ» ОСОБА_2 , щодо убезпечення приховування такого майна ОСОБА_2 , його псування, знищення, відчуження, перетворення, тощо.

Тобто, арешт майна буде виступати законним гарантом збереження майна боржника за рахунок якого буде формуватися ліквідаційна маса, або за рахунок якого будуть введенні санаційні процедури.

З огляду на вищенаведене, просить суд врахувати також те, що кошти отриманні від використання транспортних засобів в господарській діяльності ТОВ «ВАССТЕЛ» повинні спрямовуватись на рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ», а не в приватну кишеню пана ОСОБА_2 . Вважає, що зазначений факт привласнення коштів ТОВ «ВАССТЕЛ» його керівником ОСОБА_2 вже був встановлений під звукозапис в судовому засіданні з відповіді самого ОСОБА_2 та його представника Пазини Р.О. на запитання представника НАК «Украгролізинг» чи спрямовувались кошти від використання транспортних засобів ТОВ «ВАССТЕЛ» в господарській діяльності на рахунки боржника.

З урахуванням відповідей керівника боржника кредитор стверджує, що кошти, отриманні від використання автомобілів боржника на рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ» не поступали.

Також просить суд врахувати те, що неправомірність використання ОСОБА_2 транспортних засобів ТОВ «ВАССТЕЛ» досліджувалась судом при постановленні ухвали суду від 12.04.2023р. (оголошення ТЗ в розшук), яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023р. згідно доводів яких чітко вбачається неправомірна поведінка ОСОБА_2 щодо розпорядження майном ТОВ «ВАССТЕЛ».

Відтак, заявник просить суд накласти арешт на транспортні засоби ТОВ «ВАССТЕЛ» без обмеження права власника використання їх в господарській діяльності боржника, а також задовольнити решту вимог заяви із накладенням судової заборони керівнику боржника вчиняти відповідні дії.

Присутній представник кредитора ТОВ "Закарпатська нафтогазова компанія" та кредитора ТОВ "БСП Оіл" клопотав про відкладення розгляду справи та заперечив з приводу задоволення заяви щодо забезпечення вимог кредиторів, однак, письмово викладеної позиції з цього приводу суду не подав.

Розпорядник майна погоджується з доводами заявника та наявності підстав для вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у повному обсязі, однак, письмово викладену позицію з цього приводу суду не подав.

Уповноважена особа засновників ТОВ «ВАССТЕЛ» заперечує з приводу обгрунтованості доводів заявника з підстав, викладених у поданих суду письмових поясненнях та просить суд взяти до уваги те, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанова Верховного суду від 19.02.2021 року у справі № 643/12369/19).

Виходячи зі змісту ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», такий спосіб забезпечення вимог кредиторів як накладення арешту на майно боржника полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби в обмеженні права користуватися майном або його вилученні в боржника та передачі іншим особам.

Крім того, виконавець, здійснюючи примусове виконання ухвали господарського суду про накладення арешту на транспортні засоби, одночасно може оголосити такі транспортні засоби в розшук з внесенням їх до інформаційної підсистеми "Гарпун". Зазначені дії призведуть до блокування руху транспортних засобів, що суперечить можливості здійснення боржником господарської діяльності та як наслідок - відновленню платоспроможності боржника ТОВ «Васстел».

У свою чергу стверджує, що Кодексом передбачено ряд повноважень розпорядника майном, до яких належать проведення аналізу фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника, встановлення за результатами його проведення наявність або відсутність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, вчинення незаконних дій у разі банкрутства. Крім того, розпорядник майном має право доступу до інформації, що зберігається у базах даних (у тому числі електронних), які використовуються посадовими особами боржника для ведення бухгалтерського; податкового та управлінського обліку, а також для формування бухгалтерської, статистичної та податкової звітності. Однак, жодним законодавчим актом не передбачено право розпорядника майном, а тим більше кредитора втручатися в господарську діяльність боржника, зокрема щодо комерційної інформації боржника та його контрагентів. Такий «інтерес» кредитора та розпорядника майном є неправомірним та захисту не підлягає.

Також зазначає, що у ході процедури розпорядження майном боржника господарська діяльність останнього не припиняється, що з порушенням провадження у справі про банкрутство боржник не позбавляється права здійснювати господарську діяльність, однак існуючі арешти, в т.ч. на рухоме майно, унеможливлюють здійснення діяльності боржником, утримання майна, виконання грошових зобов`язань по виплаті працівникам заробітної плати, що як наслідок перешкоджає відновленню платоспроможності боржника, призводить до збільшення його поточної заборгованості.

Крім того, подання заявником клопотання про накладення арешту на транспортні засоби є передчасним та зайвим, оскільки безпосередньо самим Кодексом України з процедур банкрутства передбачено з моменту відкриття провадження справи про банкрутство заборону боржнику без згоди комітету кредиторів вчиняти значні правочини, вчннення яких не заборонено цим Кодексом та здійснювати продаж істотних активів боржника.

Тож процедура розпорядження майном імперативно забороняє боржнику здійснювати самостійно продаж його активів. Однак, зазначена норма не означає, що майно боржника не може використовуватися у процедурі розпорядження майном з метою відновлення платоспроможності божника та погашення вимог кредиторів.

Також погоджується, що деякі транспортні засоби здійснювали перетин кордону у процедурі розпорядження майном боржника з метою виконання взятих на себе зобов`язань, однак такі транспортні засоби е в наявності, не відчужені, не продані, не викрадені, не передані в заставу та більше того - інвентаризовані розпорядником майна ТОВ «Васстел».

Відтак, заявником ДПАТ «Національна акціонерна компанія « Украгролізинг» не доведено як саме застосування господарським судом такого заходу забезпечення як «накладення арешту на транспортні засоби» забезпечить виконання вимог кредитора (ДП АТ «Націонапьна акціонерна компанія «Украгролізинг»), враховуючи, що самим Кодексом передбачено заборону на відчуження майна боржника.

Щодо решти вимог заявника зазначає, що керівник боржника не є боржником у даній справі у розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, а відтак щодо нього не можуть бути застосовані заходи забезпечення вимог кредиторів, передбачені ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства.

У свою чергу, статтею 44 КУЗПБ визначено поняття процедури розпорядження майном, а також передбачено ряд повноважень розпорядника майном та дій боржника.

Так, ч. 5 ст. 44 КУЗПБ передбачено, що протягом процедури розпорядження майном органи управління боржника не мають права приймати рішення про реорганізацію (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) і ліквідацію боржника; створення господарських товариств або участь в інших господарських товариствах; створення філій та представництв; виплату дивідендів; проведення боржником емісії цінних паперів; вихід зі складу учасників боржника юридичної особи, придбання в акціонерів раніше випущених акцій боржника; відчуження або обтяження нерухомого майна боржника, в тому числі його передачу в заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства; надання позик (кредитів), надання поруки, гарантій, а також передачу в довірче управління майна боржника.

Таким чином, процедура розпорядження майном боржника не передбачає припинення господарської діяльності боржника, як про це зазначає заявник, а навпаки - ця процедура має перехідний характер, адже боржник здатний для подальшого продовження господарської діяльності та має право на відновлення платоспроможності.

Протягом процедури розпорядження майно ані боржником, ані керівником боржника не було вчинено жодних дій щодо відчуження, пошкодження чи приховування майна, яке входить до ліквідаційної маси, відтак будь-які недобросовісні дії з боку боржника відсутні. Зворотного заявником не доведено на не підтверджено належними та допустимими доказами.

Також просить суд взяти до уваги, що заявником не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували ненадходження Боржнику коштів від використання транспортних засобів чи ухилення боржника чи керівника боржника від перерахування таких коштів на рахунок ТОВ «Васстел».

Згідно з ч. 7 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, керівник або орган управління боржника виключно за погодженням з розпорядником майна приймають рішення про: участь боржника в об`єднаннях, асоціаціях, спілках, холдингових компаніях, промислово-фінансових групах чи інших об`єднаннях юридичних осіб; передачу нерухомого майна в оренду; одержання позик (кредитів).

У процедурі розпорядження майном боржник не має права без згори комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту формування комітету кредиторів) вчиняти значні правочини, вчинення яких не заборонено цим Кодексом.

Частиною восьмою статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що у процедурі розпорядження майном боржник не має права без згоди комітету кредиторів (зборів кредиторів - до моменту обрання комітету кредиторів) здійснювати продаж істотних активів боржника.

Отже, з метою збереження та ефективного використання майнових активів боржника, захисту прав та інтересів кредиторів, у статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено відповідні обмеження у діяльності боржника, що є складовою системою заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника. Такі заборони і обмеження діють в силу закону та, за загальним правилом, не потребують реалізації (установлення) у судових рішеннях, а наслідком їх недотримання є недійсність/нікчемність рішення, правочину чи майнової дії боржника.

Відтак, заходи забезпечення вимог кредиторів, про застосування яких просить кредитор ДПАТ «НАК «Украгролізинг», не є ефективними, оскільки такі дій та обмеження і так врегульовані Кодексом України з процедур банкрутства у процедурі розпорядження майном боржника.

Розглянувши заяву ініціюючого кредитора про забезпечення вимог кредиторів, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів.

Господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику вчиняти без згоди арбітражного керуючого правочини, а також зобов`язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном або цінними паперами без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала.

Таким чином, постановляючи ухвалу про забезпечення вимог кредиторів суд може вжити заходи щодо збереження майна боржника.

З метою захисту прав та інтересів кредиторів, а також збереження майнових активів боржника, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вправі вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів, передбачені загальними положеннями статті 137 ГПК України, а також інших заходів, застосування яких, за переконанням суду, є необхідним у конкретному випадку, з урахуванням спеціальних норм Кодексу України з процедур банкрутства. Близький за змістом правовий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 16.01.2019 у справі №5016/1284/2012 (5/45), від 16.09.2020р. у справі № 910/13208/19.

Системний аналіз зазначених норм ГПК України та Кодексу України з процедур банкрутства дозволяє зробити висновок про те, що Кодексом, як спеціальним законом, визначено особливі різновиди заходів на забезпечення вимог кредиторів боржника, які є учасниками провадження у справі та надано право їх застосування як за клопотанням кредитора, так за ініціативою суду. Разом з тим, загальні принципи застосування забезпечувальних заходів (на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх незастосування може істотно ускладнити ефективний захист порушених прав кредитора як учасника провадження), дотримання доцільності, адекватності та співмірності застосованих заходів мають застосовуватися як загальні забезпечувальні норми відповідно до статті 136 ГПК України. (Подібні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; з`ясувати чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу) з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (кредитором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заявник в обґрунтування своїх доводів заявник просить суд взяти до уваги те, що керівник ТОВ «ВАССТЕЛ» Лавкай В.С. вчиняв дії, використовуючи майно ТОВ «ВАССТЕЛ» в приватних інтересах на шкоду кредиторам ТОВ «ВАССТЕЛ» та на шкоду самого боржника.

Зокрема, вказує на те, що внаслідок таких протиправних дій ТОВ «ВАССТЕЛ» не отримувало доходу від використання транспортних засобів, які є власністю ТОВ «ВАССТЕЛ», що завдало збитків ТОВ «ВАССТЕЛ» та кредиторам. Окрім того, кошти отриманні від використання транспортних засобів в господарській діяльності ТОВ «ВАССТЕЛ» повинні спрямовуватись на рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ».

З огляду на що, заявник просить суд накласти арешт на транспортні засоби ТОВ «ВАССТЕЛ» без обмеження права власника використання їх в господарській діяльності боржника, а також заборонити керівнику боржника без згоди розпорядника майна та суду вчиняти правочини від імені ТОВ «ВАССТЕЛ», розпоряджатися майном боржника та зобов`язання керівника ТОВ «ВАССТЕЛ» всі кошти отримані від господарської діяльності боржника спрямовувати на банківські рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ».

Згідно з ч. 14 ст. 39 КУзПБ арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.02.2020 у справі № 50/790-43/173 сформував висновок про те, що в силу статей 136, 137 ГПК України право здійснення забезпечення вимог кредитора у справі про банкрутство та вибору тих чи інших заходів належить господарському суду, який виходить із конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

Водночас, аналіз судом доводів заявника в частині накладення арешту на транспортні засоби ТОВ «ВАССТЕЛ» без обмеження права власника використання їх в господарській діяльності боржника, надає підстави стверджувати, що нормами чинного законодавства, у тому числі КУзПБ та ГПК України передбачено можливість суду приймати рішення про накладення арешту на майно із можливістю визнання альтернативи такого заходу або відчуження, або розпорядження, або користування, або все разом визначене, оскільки суперечить нормам чинного законодавства, у тому числі положенням ст. 40 КУзПБ, якою зазначені заявником як альтернативні способи забезпечення як частина цілого (арешту), визначено як окремі способи визначення судом як способів забезпечення вимог кредиторів.

Окрім того, за своїм змістовим значенням арешт та його складові елементи це опис майна, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилучення у боржника та передача на зберігання іншим особам тобто, як сукупність дій, які мають бути чітко регламентовані та мати певні підстави для застосування.

У свою чергу, у ході процедури розпорядження майном боржника господарська діяльність останнього не припиняється, що з порушенням провадження у справі про банкрутство боржник не позбавляється права здійснювати господарську діяльність, однак існуючі арешти, в т.ч. на рухоме майно, унеможливлюють здійснення діяльності боржником, утримання майна, виконання грошових зобов`язань по виплаті працівникам заробітної плати, що як наслідок перешкоджає відновленню платоспроможності боржника, призводить до збільшення його поточної заборгованості.

Також заявник просить суд вжити заходи забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони керівнику боржника без згоди розпорядника майна та суду вчиняти правочини від імені ТОВ «ВАССТЕЛ», розпоряджатися майном боржника та зобов`язання керівника ТОВ «ВАССТЕЛ» всі кошти отримані від господарської діяльності боржника спрямовувати на банківські рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ».

Згідно із ч. 1 ст. 44 Кодексу України з процедур банкрутства, під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, здійснення аналізу його фінансового стану, а також визначення наступної процедури (санації чи ліквідації).

З урахуванням специфіки провадження у справі про банкрутство, безпосередньою метою застосування передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову; як заходів забезпечення вимог кредиторів у даній справі, є збереження майна боржника та у такий спосіб охорони матеріально-правових інтересів кредиторів від можливих недобросовісних дій боржника чи інших осіб стосовно його активів задля попередження потенційних труднощів у досягненні основної мети процедур банкрутства якнайповнішого задоволення вимог кредиторів.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Враховуючи викладене вище, оцінивши у сукупності описані вище фактичні обставини справи та подані документи, приймаючи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає обґрунтованим подане клопотання в частині вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів у справі № 907/935/21 про банкрутство ТОВ «Васстел» шляхом заборони керівнику боржника без згоди розпорядника майна та суду вчиняти правочини від імені ТОВ «ВАССТЕЛ», розпоряджатися майном боржника та зобов`язання керівника ТОВ «ВАССТЕЛ» всі кошти отримані від господарської діяльності боржника спрямовувати на банківські рахунки ТОВ «ВАССТЕЛ».

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 Господарського процесуального кодексу України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, зокрема у вигляді арешту грошових коштів або майна відповідача з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову (у вигляді арешту тощо) права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням зазначених принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності перед законом і судом в процесуальному аспекті означає рівність суб`єктивних процесуальних прав усіх учасників судового процесу незалежно від їх особистих якостей (правового статусу, майнового стану), визначення процесуального становища учасників судочинства тільки процесуальним законодавством і ніяким іншим, визначення процесуального порядку розгляду справ певною процесуальною формою.

У матеріальному аспекті принцип рівності повинен розумітися так, що до всіх учасників процесу матеріальний закон має застосовуватися однаково (право є застосуванням рівного масштабу до різних осіб).

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони в процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому, відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту майна чи грошових коштів у значному розмірі.

Керуючись ст. 40 Кодексу України з процедур банкрутства та 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ про вжиття заходів забезпечення вимог кредиторів із урахуванням письмових пояснень від 18.10.2023 року - задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення вимог кредиторів, а саме:

- заборонити керівнику ТОВ ВАССТЕЛ без згоди розпорядника майна ТОВ ВАССТЕЛ та суду вчиняти правочини від імені ТОВ ВАССТЕЛ;

- заборонити керівнику ТОВ ВАССТЕЛ без згоди розпорядника майна ТОВ ВАССТЕЛ та суду розпоряджатися майном ТОВ ВАССТЕЛ

- зобов`язати керівника ТОВ ВАССТЕЛ всі кошти отримані від господарської діяльності боржника спрямовувати на банківські рахунки ТОВ ВАССТЕЛ.

3. В іншій частині вжиття заходів забезпечення кредиторів відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01601, м. Київ, вул. Мечникова, буд.16-А, ).

Боржником за даною ухвалою є керівник ТОВ ВАССТЕЛ Лавкай Василь Степанович ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - протягом трьох років з дня прийняття.

Суддя О.Ф. Ремецькі