ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 910/10463/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Бакуліної С.В., Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Пасічнюк С.В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект",

представник позивача - Мельник М.С., адвокат (ордер від 20.10.2023 № 1159143),

відповідач - акціонерне товариство "Укртрансгаз",

представник відповідача - Васійчук Л.Ф., адвокат (довіреність від 10.08.2023 № 1-3593); Болдін В.В., адвокат (довіреність від 11.07.2023 № 1-3573),

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів",

представник третьої особи - Поцелов А.О., адвокат (ордер від 09.12.2022 № 1105755),

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 (головуючий Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.)

у справі № 910/10463/22

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" (далі - Позивач)

до акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - Відповідач)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Сталевих Профілів" (далі - Завод),

про визнання недійсними результатів публічної закупівлі.

За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Заводу, про визнання недійсними результатів публічної закупівлі.

Позовні вимоги обґрунтовано необґрунтованістю відхилення Відповідачем вимоги Позивача та не усуненням невідповідності у Технічних вимогах до вимог міжнародних та міждержавних технічних стандартів, а саме ГОСТ 20295-85 та СНиП 2.05.06-85 "Магістральні трубопроводи", тому, на думку Позивача, дії Відповідача є протиправними, які в подальшому призвели до порушення Відповідачем Закону України "Про публічні закупівлі", що дозволило Заводу бути учасником та стати переможцем процедури закупівлі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсними результати публічної закупівлі, оформлені протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою Позивача від 19.09.2022 щодо визначення переможця спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", номер спрощеної закупівлі в електронній системі закупівель UA-2022-08-31-007597-a та ухвалення рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем спрощеної процедури.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

- технічні вимоги визначені в додатку № 1 до оголошення про проведення спрощеної процедури закупівлі UA-2022-08-31-007597-а є таким, що не відповідають пункту 13.12 СНиП 2.05.06-85" Магістральні трубопроводи";

- пропозиція Заводу не відповідає умовам, визначеним в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі, та вимогам до предмета закупівлі.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що:

- враховуючи надані у складі пропозиції та наявні в матеріалах справи документи, якими підтверджується відповідність запропонованого до постачання товару вимогам оголошення про проведення спрощеної закупівлі по предмету закупівлі "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", затвердженого Рішенням Уповноваженої особи 31.08.2022 № 22/Т/027_ВС (далі - Оголошення) та до предмету закупівлі, у тому числі відповідність ГОСТ 20295-85, за результатами оцінки пропозиції Відповідач прийшов до обґрунтованого висновку про визначення Заводу переможцем спрощеної закупівлі:

- Позивач не довів належними доказами обставини невідповідності пропозиції Заводу умовам, визначеним в Оголошенні;

- з врахуванням положень міждержавного стандарту ГОСТ 20295-85, висновки суду першої інстанції щодо обов`язковості та невід`ємності процедури експандування труб типу 3 (без термообробки) під час їх виготовлення не знайшли свого документального підтвердження;

- не знайшли свого підтвердження висновки суду першої інстанції про те, що технічні вимоги визначені в додатку № 1 до оголошення про проведення спрощеної процедури закупівлі UA-2022-08-31-007597-а є такими, що не відповідають пункту 13.12 СНиП 2.05.06-85 "Магістральні трубопроводи";

- заявлена Позивачем позовна вимога про визнання недійсними результатів публічної закупівлі, оформлених протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою Відповідача від 19.09.2022 щодо визначення переможця спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", номер спрощеної закупівлі в електронній системі закупівель UA-2022-08-31-007597-a та ухвалення рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем спрощеної процедури не відновить порушеного права, а тому позовна вимога в цій частині, хоч і передбачена законом, проте не є належним та ефективним способом захисту.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, Позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги), посилаючись на те, що апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови не враховано висновки, викладені у постановах Верховного Суду, які прийняті в інших справах у подібних правовідносинах, а також на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга (з урахуванням заяви про усунення недоліків касаційної скарги) обґрунтована тим, що:

- ухвалюючи оскаржувану постанову, апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 щодо застосуванням статей 13, 74, 77, 79, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у подібних правовідносинах;

- відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування статті 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України), частини двадцятої статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 55 Конституції України у подібних правовідносинах.

Також у касаційній скарзі Позивачем наведено орієнтовний розрахунок судових витрат (40 000,00 грн), які він вже поніс та планує понести у зв`язку із розглядом даної справи судом касаційної інстанції, та зазначено, що відповідна заява буде подана суду протягом п`яти днів після розгляду даної апеляційної скарги.

Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить закрити касаційне провадження в частині пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржувану постанову залишити без змін.

Завод подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 18.10.2023 № 29.3-02/2987 у зв`язку з відпусткою судді Чумака Ю.Я. призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/10463/22, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакова І.В. (головуючий), Бакуліна С.В., Колос І.Б.

Перевіривши правильність застосування попередніми судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права, відповідно до встановлених ними обставин справи, враховуючи підстави відкриття касаційного провадження, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін та третьої особи, Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відкритого на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та відсутність підстав для задоволення касаційної скарги в частині оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, з огляду на таке.

За приписами пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Позивач у касаційній скарзі посилається на те, що ухвалюючи оскаржувану постанову, апеляційний суд не врахував висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 щодо застосуванням статей 13, 74, 77, 79, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у подібних правовідносинах.

Так, у справах:

- № 924/233/18 предметом позовних вимог було про стягнення 3 935 558,00 грн заборгованості за договором поставки молока від 12.08.2016 № 49 з яких: 3 312 859,00 грн борг, 395 727,00 грн пеня, 39 160,00 грн - 3 % річних та 187 812,00 грн інфляційні втрати;

- № 910/18036/17 Верховний Суд, залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій, якими задоволено позовні вимоги про зобов`язання відповідача звільнити з під арешту та закрити рахунки; визнання договору № zф1i8c від 05.06.2008 припиненим, погодився з їх висновком про те, що договір № zф1i8c банківського рахунку від 05.06.2008 укладений між публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Газ інвест" є припиненим;

- № 917/1307/18 предметом позовних вимог було зобов`язання відповідача здійснити поставку 100 тон сої на суму 1 310 000, 40 грн та стягнення з відповідача на користь позивача 1000 000,00 грн неустойки;

- № 902/761/18 предметом позовних вимог було стягнення 614 833,73 грн збитків, з яких 589 210,33 грн упущеної вигоди, 20 755,09 грн орендної плати за землю, 4 865,31 грн зобов`язання зі сплати земельного податку;

- № 917/2101/ предметом позовних вимог було скасування рішення про державну реєстрацію права власності ПАТ "Кристалбанк" від 17.02.2017 № 33914068, вчинене приватним нотаріусом Дробітько Вікторією на підставі іпотечного договору, яким здійснено реєстрацію права власності за ПАТ "Кристалбанк" на спірне нерухоме майно та витребування нерухомого майна з володіння ПП "Ліро" на підставі статті 388 Цивільного кодексу України.

При цьому у даній справі № 910/10463/22 предметом спору є визнання недійсними результатів публічної закупівлі і судом апеляційної інстанції встановлено, що:

- враховуючи надані у складі пропозиції та наявні в матеріалах справи документи, якими підтверджується відповідність запропонованого до постачання товару вимогам оголошення про проведення спрощеної закупівлі по предмету закупівлі "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", затвердженого Рішенням Уповноваженої особи 31.08.2022 № 22/Т/027_ВС (далі - Оголошення) та до предмету закупівлі, у тому числі відповідність ГОСТ 20295-85, за результатами оцінки пропозиції Відповідач прийшов до обґрунтованого висновку про визначення Заводу переможцем спрощеної закупівлі:

- Позивач не довів належними доказами обставини невідповідності пропозиції Заводу умовам, визначеним в Оголошенні;

- з врахуванням положень міждержавного стандарту ГОСТ 20295-85, висновки суду першої інстанції щодо обов`язковості та невід`ємності процедури експандування труб типу 3 (без термообробки) під час їх виготовлення не знайшли свого документального підтвердження;

- не знайшли свого підтвердження висновки суду першої інстанції про те, що технічні вимоги визначені в додатку № 1 до оголошення про проведення спрощеної процедури закупівлі UA-2022-08-31-007597-а є таким, що не відповідають пункту 13.12 СНиП 2.05.06-85 "Магістральні трубопроводи";

- заявлена Позивачем позовна вимога про визнання недійсними результатів публічної закупівлі, оформлених протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою Відповідача від 19.09.2022 щодо визначення переможця спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", номер спрощеної закупівлі в електронній системі закупівель UA-2022-08-31-007597-a та ухвалення рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем спрощеної процедури не відновить порушеного права, а тому позовна вимога в цій частині, хоч і передбачена законом, проте не є належним та ефективним способом захисту.

Враховуючи викладене та порівнюючи зміст правовідносин (права й обов`язки сторін спору) згідно з відповідним правовим регулюванням, Суд дійшов висновку, що правовідносини у таких справах не є подібними.

Що ж до визначення подібності правовідносин у справах, то Верховний Суд враховує правову позицію, викладену в мотивувальній частині постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Також як підставу для подання касаційної скарги Позивачем визначено пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 20 ГК України, частини двадцятої статті 14 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 55 Конституції України у подібних правовідносинах, а саме чи є належним та ефективним обраний Позивачем спосіб захисту щодо визнання недійсними результатів публічної закупівлі.

З цього приводу Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції вказав на те, що відповідно до встановлених обставин справи, 07.10.2022 між Відповідачем та Заводом укладено договір про закупівлю товарів № , опублікований в електронній системі закупівель Prozorro.

Отже, оскаржуваний Позивачем протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою відповідача від 19.09.2022 року № 22/Т/027-н_ВС щодо визначення переможця спрощеної закупівлі та повідомлення про намір укласти договір є вже реалізованими, тобто такими, що вичерпали свою дію фактом укладання договору про закупівлю товарів № між відповідачем та третьою особою.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що заявлена Позивачем позовна вимога про визнання недійсними результатів публічної закупівлі, оформлених протоколом щодо прийняття рішення уповноваженою особою Відповідача від 19.09.2022 щодо визначення переможця спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі, "Магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба сталева)", номер спрощеної закупівлі в електронній системі закупівель UA-2022-08-31-007597-a та ухвалення рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем спрощеної процедури не відновить порушеного права, а тому позовна вимога в цій частині, хоч і передбачена законом, проте не є належним та ефективним способом захисту.

Верховний Суд у даному конкретному випадку погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони відповідають висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, в якій зазначено, що: ?Правова природа процедур реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажу майна, тобто у вчиненні дій, спрямованих на виникнення в покупця зобов`язання зі сплати коштів за продане майно та передання права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. З аналізу частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №922/3537/17 (пункти 42-44), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 7.4), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 45-47).

Отже, торги є правочином. Якщо вони завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то оскаржити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту?.

Таким чином, погоджуючись в цілому з висновком суду апеляційної інстанції стосовно того, що Позивачем було обрано неефективний спосіб захисту, який (висновок), враховуючи встановлений судами попередніх інстанцій факт укладання договору, відповідає практиці Верховного Суду, оскільки не призводить до реального відновлення прав та інтересів Позивача, Суд зазначає про те, що, встановивши факт обрання Позивачем неефективного способу захисту, суд апеляційної інстанції помилково вдався ще й до оцінки доказів та обставин, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги по суті, так як обрання неефективного способу захисту, який (спосіб), в даному випадку, не може бути змінений судом в силу приписів статті 14 ГПК України, є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові.

Водночас така процесуальна помилка апеляційного суду не призвела до ухвалення ним незаконного рішення, що в силу приписів частини другої статті 311 ГПК України не є підставою для скасування судового рішення.

Наведені ж у касаційній скарзі доводи не спростовують встановлених судом апеляційної інстанції обставин, а фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених апеляційним судом під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у справі.

Саме лише прагнення скаржника здійснити нову перевірку обставин справи та переоцінку доказів у ній не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій, оскільки згідно з імперативними приписами статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, додатково перевіряти докази.

До того ж встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).

Таким чином, скаржником не доведено необхідності скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Водночас касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема пунктами 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено), покладається на скаржника.

Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 309 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Позивача, відкритого на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Позивача в частині оскарження постанови апеляційного суду з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, та вважає за можливе залишити оскаржувану постанову без змін, з урахуванням мотивів викладених у даній постанові.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги Позивача та залишає оскаржувані судові рішення без змін, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтею 129, пунктом 5 частини першої статті 296, статтями 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 910/10463/22, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу в частині оскарження товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трубоізолкомплект" постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 910/10463/22 з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі № 910/10463/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя С. Бакуліна

Суддя І. Колос