ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3557/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І., розглянувши без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження матеріали (вх. № 4068/23)

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, )

до відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про виселення та стягнення 88 445,62 грн,-

ВСТАНОВИВ:

16.08.2023 Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , в якій просить суд:

1) виселити ФОП ОСОБА_1 з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 51,7 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

2) стягнути з ФОП ОСОБА_1 неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди в розмірі 88 445,62 грн, а також суму судових витрат.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неповернення відповідачем орендованого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 після закінчення строку дії договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 (з додатковими угодами до нього), що стало підставою для нарахування позивачем на підставі ч.2 ст. 785 ЦК України, неустойки.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.08.2023 позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

29.08.2023 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№29584/23), згідно якої позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.09.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3557/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 04.09.2023 була надіслана позивачу на його електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа вих.№916/3557/23/42893/23 від 04.09.2023.

Відповідачу Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 ухвала суду про відкриття провадження у справі від 04.09.2023 була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу: АДРЕСА_1 , яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №7 від 18.08.2023, сформованого судом.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті та відміткою "за закінчення терміну зберігання", про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від 02.10.2023.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому, суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відмовився», «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т.п., врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що, суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.07.2003 року між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (Орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №33/5, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , підвал, загальною площею 51,7 кв.м.

Згідно п.1.2 договору, строк дії договору оренди встановлено з 11.07.2003 року до 11.07.2008 року.

Відповідно до п. 2.2 договору, за орендоване приміщення орендар зобов`язався сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 205,77 грн, без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції, що друкується Мінстатом України.

Орендар зобов`язався вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності (п.2.4 договору).

Згідно п.4.1 договору, вказане у п.1.1 приміщення орендодавцем передається орендарю виключно для використання під майстерню.

Відповідно до п. 4.7 договору, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язався у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

У випадку припинення дії цього Договору, у зв`язку із закінченням строку чи дострокового розірвання договору, орендар сплачує орендну плату по день підписання акта приймання-передачі приміщення (п. 4.10 договору).

Пунктом 7.7 договору встановлено, що після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право на його продовження у разі належного виконання ним умов договору.

Згідно акту приймання-передачі приміщення від 11.07.2003 Представництво по управлінню комунальною власністю міськради передало, а Приватний підприємець ОСОБА_1 прийняв приміщення, загальною площею 51,7 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

До договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 між сторонами було укладено: додаткове погодження №1 від 30.03.2007, додаткове погодження №2 від 10.11.2008, додаткове погодження №3 від 02.09.2010, - якими продовжено строк дії договору оренди до 01.09.2012 та визначено місячну орендну плату за орендоване приміщення в розмірі 1 086,88 грн та 217,38 ПДВ, всього: 1 304,26 грн.

25.09.2012 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено додаткове погодження №5 до договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003, відповідно до якого сторони погодили змінити назву орендодавця на Департамент комунальної власності Одеської міської ради, згідно з рішенням Одеської міської ради від 28.02.2011 №384-VI «Про затвердження положень про виконавчі органи Одеської міської ради». Також, сторони продовжили строк дії договору оренди №33/5 від 11.07.2003 - до 25.08.2015 та визначили місячну орендну плату за орендоване приміщення в розмірі 1 088,31 грн та 217,66 ПДВ, всього: 1 305,97 грн.

21.12.2015 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено додаткове погодження №6 до договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003, відповідно до якого сторони продовжили строк дії договору оренди до 21.11.2018 та визначили місячну орендну плату за орендоване приміщення в розмірі 924,98 грн та 185 ПДВ, всього: 1 109,98 грн.

04.10.2018 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (Орендар) було укладено додаткове погодження №7 до договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003, відповідно до якого сторони продовжили строк дії договору оренди до 04.09.2021 та визначили місячну орендну плату за орендоване приміщення в розмірі 1 133,33 грн та 226,67 ПДВ, всього: 1 360 грн.

Згідно п.1.3 додаткового погодження №7, сторони внесли зміни до п.2.2 договору та виклали його в новій редакції: «За орендоване приміщення орендар зобов`язався сплачувати орендну плату з 04.10.2018 в розмірі 1 133,33 грн (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції), що є базовою ставкою орендної плати за місяць. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства».

Згідно акту обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 від 14.03.2023 комісія в складі: начальника орендного відділу, головного спеціаліста орендованого відділу, начальник відділу оренди КУ «Муніципальна служба комунальної власності ОМР» встановила, що на час огляду об`єкт оренди не експлуатується, доступу в середину не має.

02.02.2023 Департамент комунальної власності Одеської міської ради направив на адресу відповідача претензію вих.№01-13/1146, відповідно до якої останній повідомив ФОП ОСОБА_1 , що договір оренди нежитлового приміщення №33/5 припинив свою дію 04.09.2021, та, у зв`язку з невиконанням орендарем зобов`язання щодо повернення орендованого майна Департаменту, запропонував відповідачу в місячний строк сплатити неустойку, однак зазначена претензія залишилась без відповіді.

З огляду на неповернення орендованого приміщення після припинення договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, позивач і звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом про виселення відповідача із займаного приміщення та стягнення 88 445,62 грн неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами 1,2,6 ст.283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено матеріалами справи, 11.07.2003 року між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради назву якого змінено Департамент комунальної власності Одеської міської ради (Орендодавець) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №33/5, відповідно до п.1.1 якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , підвал, загальною площею 51,7 кв.м.

Термін дії цього договору встановлено до 04.09.2021 року (п. 1.2 в редакції додаткового договору №7 від 04.10.2018).

27.12.2019 набрав чинності Закон України Про оренду державного та комунального майна від 03.10.2019, який введено в дію 01.02.2020.

Пунктом 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України Про оренду державного та комунального майна від 03.10.2019 визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Так, слід зазначити, що порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України №2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-IX.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.10.2021 у справі № 907/720/20 та від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20 зі спорів, що виникли з подібних правовідносин.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII, в тому числі й у період після втрати вказаним законом чинності.

Отже, оскільки строк дії договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 року визначено до 04.09.2021, тобто вже після 01.07.2020, до спірних орендних правовідносин сторін у даній справі слід застосовувати положення Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-IX.

Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 встановлено, що продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019, без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які: укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше; укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону; укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону; укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

В ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" №157-IX від 03.10.2019 , право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону мають: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, інші установи і організації, діяльність яких фінансується за рахунок державного або місцевих бюджетів; релігійні організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній; Пенсійний фонд України та його органи; дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав, представництва міжнародних міжурядових організацій в Україні для виконання функцій дипломатичного представництва, консульських і статутних функцій міжнародних міжурядових організацій.

Отже, враховуючи те, що відповідач не відноситься до суб`єктів, які мають право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону передбачених у ст. 15 Закону № 157-ІХ, а договір оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 пролонгується не вперше, - наступна пролонгація повинна здійснюватися відповідно до ст. 18 Закону № 157-ІХ, тобто, за результатами аукціону.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», визначено, що договори оренди можуть бути продовжені на той самий строк, на який вони були укладені, на підставі заяви орендаря про продовження договору, поданої орендодавцю не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди.

Порядком передачі в оренду державного та комунального майна затвердженого Кабінетом Міністрів України від 03 червня 2020 № 483, який набув чинності з 16.06.2020, після публікації на урядовому порталі - передбачений новий порядок щодо продовження та припинення договір оренди з боку орендодавця та орендарів з дотриманням відповідних строків.

Відповідно до п. 134 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених Законом випадках.

Згідно п.143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, орендар, що має намір продовжити договір оренди, що підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк, та повідомляє про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акта приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі.

Однак, матеріали справи не містять доказів звернення ФОП ОСОБА_1 до позивача не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди (04.09.2021) із заявою про продовження дії договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 року.

Закінчення строку, на який було укладено договір оренди, є однією з підстав його припинення (ч. 4 ст. 291 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про оренду державного та комунального майна № 157-ІХ договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно п. 7.9 договору, дія договору оренди припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на викладені вище обставини та враховуючи відсутність доказів звернення відповідача до позивача із заявою про продовження договору оренди нежитлового приміщення № 33/5 від 11.07.2003 року у відповідні строки, суд доходить висновку, що дія договору оренди нежитлового приміщення № 33/5 від 11.07.2003 року закінчилась 04.09.2021 року, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.

В свою чергу, припинення договору оренди свідчить про відсутність у орендаря правових підстав для подальшого користування об`єктом оренди.

Приписами ст. 785 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок орендаря у разі закінчення строку дії договору оренди або у випадку його дострокового розірвання повернути орендоване майно за актом у належному стан, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Пунктом 4.7. договору оренди визначено, що після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі їх в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Частиною 2 статті 795 Цивільного кодексу України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Отже, з припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок - негайно повернути наймодавцеві річ.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду).

Так, в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем Департаменту об`єкту комунальної власності - нежитлового приміщення, загальною площею 51,7 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Буніна,1, яке було передано за договором оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 року.

Згідно акту обстеження нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Одеса, вул. Буніна,1 від 14.03.2023 комісія в складі: начальника орендного відділу, головного спеціаліста орендованого відділу, начальник відділу оренди КУ «Муніципальна служба комунальної власності ОМР» встановила, що на час огляду об`єкт оренди не експлуатується, доступу в середину не має.

Враховуючи встановлені судом обставини припинення договору оренди нежитлового приміщення №33/5 від 11.07.2003 року та неповернення відповідачем переданого йому в оренду нежитлового приміщення в розпорядження власника, з огляду на приписи статті 785 Цивільного кодексу України, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача, як орендодавця, на вільне розпорядження об`єктом оренди, а саме: нежитлового приміщення, загальною площею 51,7 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Буніна,1, адже, з моменту, коли перестали існувати правові підстави для користування відповідачем орендованим майном у даному випадку, у зв`язку із закінченням строку договору, на який його було укладено, особа, якій воно було передано на підставі договору оренди, володіє ним незаконно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради в частині виселення відповідача із займаного приміщення підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 27 252,06 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно п.2.2 договору (у редакції додаткового погодження №7 від 04.10.2018), за орендоване приміщення орендар зобов`язався сплачувати орендну плату з 04.10.2018 в розмірі 1 133,33 грн (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базою ставкою орендної плати за місяць. Податок на додану вартість розраховується відповідно до вимог чинного законодавства.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постановах: від 25.06.2019 у справі №916/1916/18 та від 28.05.2021 у справі №916/1665/20 щодо нарахування неустойки з урахуванням встановленої у договорі базової ставки орендної плати за місяць, яка підлягала б сплаті, якби договір діяв.

Між тим, неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення, встановлена ч.2 ст. 785 ЦК України, безумовно, є штрафною санкцією, яка передбачена ст. 230 ГК України, та, відповідно до ст. 185 ПКУ, не є об`єктом оподаткування та нарахування ПДВ.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020р. у справі №916/1319/19.

Розрахунок стягуваної суми неустойки, наданий позивачем, та здійснений за період з 05.09.2021 по 31.07.2023, перевірено судом та встановлено, що його здійснено з безпідставним врахуванням сум ПДВ, з огляду на що, судом здійснено власний розрахунок неустойки.

Розрахунок неустойки

Місяць за який нараховуєтьсяСума орендної ставки (з урахуванням індексу інфляції) (грн.)Сума неустойки (у розмірі подвійної плати)
Вересень 2021 (26 днів)1207,642415,28
Жовтень 20211410,152820,30
Листопад 20211422,842845,68
Грудень 20211434,222868,44
Січень 20221442,822885,64
Лютий 20221461,582923,16
Березень 20221484,962969,92
Квітень 20221551,783103,56
Травень 20221 599,883 199,76
Червень 20221 643,073 286,14
Липень 20221 6943 388
Серпень 20221 705,863 411,72
Вересень 20221 724,633 449,26
Жовтень 20221 757,403 514,80
Листопад 20221 801,233 602,66
Грудень 20221 813,943 627,88
Січень 20231 826,643 653,28
Лютий 20231 841,253 682,50
Березень 20231 854,143 708,28
Квітень 20231 881,953 763,90
Травень 20231 885,713 771,42
Червень 20231 895,143 790,28
Липень 20231 910,303 820,60
Всього 73 502,46 грн

При цьому, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради здійснену відповідачем оплати: 1) 21.09.2021 в розмірі 4 200 грн зараховано наступним чином: в рахунок сплати неустойки за період 05.09.2021 по 31.07.2023 в сумі 676,18 грн., а решту в сумі 3 523,82 грн зараховано як заборгованість з орендної плати, яка існувала до 05.09.2021; 2) 21.12.2021 в сумі 2680 грн зараховано в рахунок сплати неустойки за період 05.09.2021 по 31.07.2023

Таким чином, сума неустойки, що підлягає стягненню з відповідача за період прострочення повернення приміщень з 05.09.2021 по 31.07.2023 складає 73 146,28 грн. (76 502,46 грн 3 356,18 грн).

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги шляхом виселення ФОП ОСОБА_1 з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 51,7 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та стягнення з відповідача 73 146,28 грн - неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судові витраті щодо сплати судового збору, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Виселити Фізичну особу підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з нежитлового підвального приміщення, загальною площею 51,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ).

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ) неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди у розмірі 73 146 (сімдесят три тисячі сто сорок шість) грн 28 коп та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 903 (чотири тисячі дев`ятсот три) грн 72 коп

4. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.І. Мостепаненко

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2023 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко