ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3669/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: Сторожук Д.І., адвокат (поза межами суду);

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 (суддя Загинайко Т.В. повний текст якогої підписаний 11.07.2023) у справі №904/3669/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" селище міського типу Авангард Овідіопольського району Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" м. Дніпро

про стягнення 1 121 480 грн. 78 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крани України" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" (далі - Відповідач) про стягнення 1 121 480 грн. 78 коп., що складає 958 800 грн. 00 коп. - основного боргу за послуги, надані відповідно до умов Договору від 28.01.2021 №28-01-2021/1, 145 737 грн. 60 коп. - втрат від інфляції та 16 943 грн. 18 коп. - 3% річних від простроченої суми.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг від 28.01.2021 №28-01-2021/1 в частині оплати наданих послуг.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі №904/3669/22 у задоволенні позову відмовлено. Судові витрати у справі віднесено за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України".

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Крани України», в якій, з посиланням на невідповідність застосування при його прийнятті норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, покласти на відповідача судові витрати.

При цьому скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги того факту, що Договір за усною домовленістю сторін був пролонгований на січень-лютий 2022 року, що підтверджується виконаними послугами за Договором з боку Позивача, прийняттям послуг та їх оплатою з боку Відповідача.

А саме, звертає увагу на підписаний відповідачем акт надання послуг № 6 від 06.01.2022 на суму 163 200,00 грн. з ПДВ та оплачений Відповідачем рахунок №8 від 06.01.2022 на суму 163 200 грн. з ПДВ, який було виставлено Відповідачу на підставі виконання договору №28-01/2021/1 від 28.01.2021.

Окрім цього, сам Відповідач, підтверджує факт того, що Договір на січень-лютий 2022 року був діючий, оскільки, ні у відзиві на позов, ні в жодному судовому засіданні з боку Відповідача не було зазначено про те, що в Договорі закінчився строк його виконання.

Але не зважаючи на докази, наявні в матеріалах справи, про те, що договір продовжив свою дію, оскільки Позивачем в січні - лютому 2022 року надавалися послуги, та які були сплачені Відповідачем, суд першої інстанції послався на те, що станом на 24.02.2022 (на дату складання позивачем спірного акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №209) строк дії Договір закінчився, що унеможливлює вважати, що зазначені у спірному акті роботи виконувалися за Договором.

Вважає, що в даному випадку прийняття робіт та їх оплата за договором №28-01-2021/1, а також підписання з обох сторін змінного рапорту на виконання послуг за договором №28-01-2021/1, свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення.

Згідно п. 8 Додатку №1 до Договору особою, що веде облік робочого часу Виконавця та має право підпису щоденних змінних рапортів обліку робочого часу зі сторони Замовника є ОСОБА_3, ОСОБА_1 . Як вбачається зі змінних рапортів, наявних в матеріалах справи, то прізвище підписанта збоку Замовника - Васильєв. Вищезазначені обставини підтверджують той факт, що ТОВ «КРАНИ УКРАЇНИ» у відповідності до умов Договору надало послуги ТОВ «ТБМ- ІНВЕСТ», а останній їх прийняв.

Таким чином, твердження суду про те, що відсутні дані в підписаних змінних рапортах, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, не є вірним, оскільки змінні рапорти підписані представником Відповідача Васильєв М.

Звертає увагу, що не зважаючи на зазначену адресу в Договорі електронну пошту ТОВ «ТБМ-ІНВЕСТ» - , та електронну пошту ТОВ «КРАНИ УКРАЇНИ» - , листування між сторонами відбувались за іншою електронною поштою. Так, з боку Відповідача - , з боку Позивача - .

В матеріалах справи наявний акт надання послуг № 6 від 06.01.2022 з доказом направлення саме на електрону пошту snab25@tbm- dnepr.com.ua.

Акт надання послуг №209 від 24.02.22 також надсилався на електрону пошту .

Відповідачем у справі не спростовано того, що електрона пошта не належить підприємству ТОВ «ТБМ-ІНВЕСТ». Крім цього, як вбачається з назви самої електронної пошти, то там чітко зазначено tbm- dnepr. Тоді як у Відповідача назва підприємства починається з «ТБМ» та знаходиться за юридичною адресою саме у м. Дніпро.

Також звертає увагу на той факт, що акт №209 було направлено не лише на електрону пошту Відповідача . Зазначений акт також направлявся шляхом електронного документообороту (докази наявні в матеріалах справи).

Так, Акт надання послуг №209 було підписано електронним підписом та був сформований та надісланий через програму «M.E.Doc» (програма сама формує такий акт, тому виникає розбіжність між актами, які направляються через електронний документооборот та актами, які направляються електронною поштою) і був направлений на адресу, яка офіційна зареєстрована за ТОВ «ТБМ-ІНВЕСТ» в програмі, а саме .

Відповідач відзивів на апеляційну скаргу не надав, правом, передбаченим ст.263 ГПК України, не скористався.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.07.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Дармін М.О., ОСОБА_2

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 28.07.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/3669/22 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

02.08.2023 матеріали справи №904/3669/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.08.2023 у складі: головуючого судді - Іванова О.Г. (доповідач), судді - Дармін М.О., ОСОБА_2 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі №904/3669/22; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.10.2023.

13.10.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/3669/22 у зв`язку рішення ВРП від 29.08.2023 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023, справу №904/3669/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Парусніков Ю.Б., Дармін М.О., якою справу прийнято до свого провадження.

В судове засідання, призначене на 13.10.2023 представник Відповідача не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, будь-яких клопотань з цього приводу не заявив.

Згідно ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до ч.12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленнями про вручення поштового відправлення № 933 (а.с. 212);

- відповідач жодних клопотань з приводу неможливості явки в судове засідання представника не заявляв;

- наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення,

судова колегія дійшла висновку про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу у відсутність представника відповідач.

В судовому засіданні 13.10.2023 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Крани України", як виконавцем, та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест", як замовником, було укладено Договір від 28.01.2021 №28-01-2021/1 (надалі - Договір) (а.с. 9-11).

Пунктом 1.1. Договору визначено, що згідно даного Договору виконавець зобов`язується надати послуги крану з машиністом відповідно до заявки замовника та додатку (-ів) до Договору, а замовник зобов`язується прийняти належним чином надані послуги та оплатити їх в розмірі та в порядку, визначеному даним Договором та додатками до нього.

Відповідно до пункту 1.4. конкретний обсяг годин та вартість наданих послуг зазначаються в Актах наданих послуг, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з пунктом 3.1. Договору для надання послуг техніки замовнику потрібно подати відповідну заявку за 10 днів до початку надання послуг та підписати відповідний додаток до даного Договору.

Виконання послуг, визначених у пункті 1.1. даного Договору оформлюється Актом наданих послуг, в якому вказується: марка крану, кількість змін/годин, які він відпрацював, кількість годин простою (у разі, якщо був простій) та інші дані, які сторони вважають за необхідне зазначити у Акті. Акт надається (направляється шляхом поштового кур`єрського зв`язку або шляхом електронного документообігу або електронної пошти) замовнику виконавцем по завершенню надання послуг (частини послуг) - протягом 3 (трьох) днів з дня фактичного надання виконавцем послуг відповідно до заявки. Сторони погоджуються, що обов`язок виконавця щодо надання Акту вважається виконаним в день направлення виконавцем Акту шляхом поштового або кур`єрського зв`язку або шляхом електронного або електронної пошти. Замовник зобов`язаний прийняти надані виконавцем послуги шляхом підписання Акту та протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання, повернути виконавцю один примірник оформленого зі свого боку акту наданих послуг або в цей же строк направити мотивовану, документально підтверджену відмову від підписання акту (пункт 3.4. Договору).

Пунктом 6.10. Договору визначено електронні пошти сторін для направлення документів (Акті наданих послуг тощо) за даним Договором:

- електронна пошта замовника:

- електронна пошта виконавця:

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2021, у частині сплати наданих послуг за даним Договором - до дати повного розрахунку (пункт 7.1. Договору).

Також сторонами було укладено Додаток №1 до Договору та відповідно до пункту 2 вказаного додатку орієнтовна дата надання послуг 01.02.2021 залежить від зайнятості крана та може бути змінена виконавцем.

Відповідно до пункту 3 вказаного Додатку №1 місце надання послуг: м. Маріуполь, ПрАТ "МК "Азовсталь" та ПрАТ "ММК ім. Ілліча (а.с.11).

В матеріалах справи містяться копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 1 122 000 грн. 00 коп., а саме:

- від 06.01.2022 №6 на суму 163 200 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; вказаний акт підписаний сторонами та містить печатки сторін (а.с.12);

- від 24.02.2022 №209 на суму 958 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ; вказаний акт підписаний лише позивачем (а.с.14).

Також в матеріалах справи містяться копії:

- рахунку позивача на оплату від 24.02.2022 №238 на суму 958 800 грн. 00 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.13);

- змінних рапортів (а.с.15);

- акту звірки (не підписаного сторонами) (а.с.16).

Як вбачається, позивачем надано роздруківки з електронної пошти щодо направлення зазначених вище актів та рахунку на електронну пошту: (а.с.136-138).

Позивач стверджує, що у лютому 2022 надав відповідачу послуги за Договором від 28.01.2021 №28-01-2021/1 згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2022 №209 на суму 958 800 грн. 00 коп., проте оплата відповідачем проведена не була; відповідач проти цього заперечує, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання робіт (надання послуг) за Договором від 28.01.2021 №28-01-2021/1 відповідно до акту від 24.02.2022 №209 здачі-приймання робіт (надання послуг), оскільки даний акт не підписаний з боку замовника (Відповідача), а також не доведено направлення цього акту на адресу Відповідача, а тому вимога Позивача про стягнення заборгованості за виконані роботи (надані послуги) за Договором від 28.01.2021 №28-01-2021/1 за актом від 24.02.2022 №209 є необґрунтованою та не може бути задоволена судом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Аналізуючи умови укладеного сторонами Договору 28.01.2021 №28-01-2021/1, слід дійти висновку, що зазначений правочин за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору 28.01.2021 №28-01-2021/1, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором

При укладанні Договору від 28.01.2021 №28-01-2021/1 сторонами було погоджено умову щодо строку його дії та встановлено, що Договір діє з моменту підписання до 31.12.2021, у частині сплати наданих послуг за даним Договором - до дати повного розрахунку (п. 7.1. Договору).

Відповідно до пунктів 6.1., 6.7. Договір може змінюватися за взаємною згодою Сторін. Додатки, доповнення, зміни до цього Договору є дійсні і складають невід`ємну частину цього Договору в тому випадку, якщо вони виконані в письмовій формі і підписані обома сторонами.

Матеріали справи не містять, та Позивачем не надано будь-яких додатків, доповнень, чи змін до Договору від 28.01.2021 №28-01-2021/1 щодо продовження строку його дії, виконаних в письмовій формі та підписаних обома сторонами.

З огляду на що колегія суддів констатує, що строк дії Договору від 28.01.2021 №28-01-2021/1 закінчився саме 31.12.2021.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що Договір за усною домовленістю сторін був пролонгований на січень-лютий 2022 року, суперечать погодженим сторонами пунктам 6.1., 6.7. Договору, з огляду на що є безпідставними.

Статтями 202, 203, 205 ЦК України унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України).

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 ЦК України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

У постанові Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №912/1883/17 наведена наступна правова позиція:

"32. Суд зазначає, що загальний порядок укладення договорів врегульований положеннями, зокрема, статей 205, 207, 638-642 Цивільного кодексу України та статті 181 Господарського кодексу України.

33. З аналізу зазначених норм убачається, що за загальним правилом договір є укладеним у випадку повного і безумовного прийняття (акцепту) однією стороною пропозиції іншої сторони про укладення договору (оферти). При цьому укладання господарських договорів допускається у спрощений спосіб шляхом обміну листами, прийняття до виконання замовлень тощо. Зокрема, прийняттям пропозиції відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України є вчинення особою, яка одержала оферту, відповідних конклюдентних дій (надання послуг, сплата коштів тощо). Зазначена правова норма не містить вичерпного переліку можливих конклюдентних дій."

Акт надання послуг № 6 від 06.01.2022 на суму 163 200,00 грн. з ПДВ є доказом прийняття Позивачем пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" на укладання договору про надання послуг у спрощений спосіб в порядку ч. 1 ст. 181 ГПК України.

Цей акт надання послуг містить назву документа, дату складання, назву підприємства Замовника та Виконавця, від імені яких складено документ, зміст та обсяг господарської операції (найменування послуг), одиницю виміру господарської операції (кількість, вартість, всього), реквізити сторін, прізвище, ім`я, по-батькові та особисті підписи уповноважених осіб, а також відтиски печатки - Виконавця (Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України") та Замовника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест").

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" у жодній заяві по суті не заперечив обставину надання Позивачем послуг за цим актом, та їх прийняття Замовником.

Отже, прийняття Позивачем замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" до виконання, наступне надання послуг та підписання сторонами Акта надання послуг № 6 від 06.01.2022 - є конклюдентними діями, спрямованими на виникнення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крани України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" договірних правовідносин за новим договором про надання послуг, укладеним між сторонами у спрощений спосіб, а не надання послуг за Договором від 28.01.2021 №28-01-2021/1, строк дії якого закінчився 31.12.2021, як на цьому наполягає заявник апеляційної скарги.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач посилається на те, що згідно з Актом від 24.02.2022 №209 здачі-приймання робіт (наданих послуг) на суму 958 800 грн. 00 коп. з урахуванням ПДВ, роботи було виконано за Договором, про що зазначається у Акті.

Разом з тим, наданий позивачем Акт від 24.02.2022 №209 здачі-приймання робіт (надання послуг) не містить обов`язкових реквізитів, що дозволяють ідентифікувати учасників, які брали участь у господарській операції, оскільки у графі "Від замовника" та "Затверджено" відсутній підпис та печатка Відповідача.

Оскільки Акт від 24.02.2022 №209 на суму 958 800 грн. 00 коп. не підписаний з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест", колегія суддів не погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про доведеність факту надання Позивачем послуг за цим Актом, через що не погоджується з наявністю конклюдентних дій сторін, спрямованих на виникнення у спрощений спосіб між Товариством з обмеженою відповідальністю "Крани України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТБМ-Інвест" чергових договірних правовідносин.

Надані Позивачем, як доказ виконаних робіт (наданих послуг) за Договором, копії змінних рапортів не містять посилань на Договір, не містять посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а тому не встановлюють факт виконання позивачем робіт за Договором.

Доводи апелянта про те, що один з підписантів цих рапортів - Васильєв, є саме тією особою, яка зазначена у п. 8 Додатку №1 до Договору від 28.01.2021 №28-01-2021/1, як особа, що веде облік робочого часу Виконавця та має право підпису щоденних змінних рапортів обліку робочого часу зі сторони Замовника, є безпідставними з огляду на припинення дії цього Договору на момент складання змінних рапортів.

Також змінні рапорти не можуть бути достатнім доказом виконання Позивачем робіт (надання послуг), оскільки можуть оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не можуть бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт виконання робіт (надання послуг). В той же час Позивачем не надано, а матеріали справи не містять будь-якого листування між сторонами, зокрема заявок відповідача, щодо замовлення Відповідачем послуг крану з машиністом.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачем було надіслано спірний Акт від 24.02.2022 №209 на електронну адресу, як він вважає Відповідача - , у той час, як умовами Договору, на який посилається Позивач, передбачено іншу електронну адресу замовника для листування, а саме: .

Пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначено одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що Відповідачем у справі не спростовано того, що електрона пошта не належить підприємству ТОВ «ТБМ-ІНВЕСТ», колегією суддів не приймаються, через те, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Твердження Позивача про те, що Акт надання послуг №209 було підписано електронним підписом та надіслано через програму «M.E.Doc» на адресу, яка офіційна зареєстрована за ТОВ «ТБМ-ІНВЕСТ» в програмі, а саме ., не підтверджені матеріалами справи, оскільки відсутні відповідні докази реєстрації Відповідача у програмі «M.E.Doc» із відповідною офіційною електронною адресою (), а також докази на погодження Відповідачем листування через цю програму.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного докази, надані відповідачем на спростування доводів позивача щодо виконання робіт за Договором є більш вірогідними, ніж докази, надані позивачем на підтвердження виконання робіт за Договором.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про не доведеність Позивачем належними та допустимими доказами факту виконання робіт (надання послуг) за Актом від 24.02.2022 №209 на суму 958 800 грн. 00 коп., а тому вимога позивача про стягнення заборгованості за виконані за Договором від 28.01.2021 №28-01-2021/1 роботи (надані послуги) є необґрунтованою. З огляду на що господарський суд правомірно відмовив у її задоволенні.

З урахуванням необґрунтованості позовних вимог про стягнення заборгованості за виконані роботи (надані послуги) за Договором, безпідставними є і похідні вимоги щодо стягнення 145 737 грн. 60 коп. - інфляційних нарахувань та 16 943 грн. 18 коп. - 3% річних.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі №904/3669/22 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.07.2023 у справі №904/3669/22 - залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Крани України" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано суддями Івановим О.Г. та Дарміним М.О. 26.10.2023, суддею Парусніковим Ю.Б. 30.10.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя Ю.Б. Парусніков