УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

23.10.2023Справа № 910/16037/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши матеріали

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОС-ПЛЮС»

про стягнення 216 821,25 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІКОС-ПЛЮС» про стягнення 216 821,25 грн.

Розглянувши матеріали вказаної позовної заяви, суд встановив наявність підстав для залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з приписами ч. 3 вказаної статті Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, з-поміж іншого, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову (п. 5).

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. При цьому слід звернути увагу, що у відповідності до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України суд з власної ініціативи не може збирати докази, що стосуються предмета спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Так, судом зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач зазначає про належність Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІКОС-ПЛЮС» на праві власності нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Шамрила Тимофія, буд. 15а, загальною площею 333,9 кв.м., на підтвердження чого надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27.07.2020.

При цьому, позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів заборгованості обґрунтовані невнесенням останнім плати за поставлену до вищевказаного нежитлового приміщення теплову енергію протягом періоду вересень 2020 року - грудень 2021 року.

Враховуючи зазначене, суд зазначає, що позивачем не було надано доказів на підтвердження викладених ним у позовній заяві обставин, а саме: належності Товариству з обмеженою відповідальністю «ВІКОС-ПЛЮС» на праві власності нежитлового приміщення у період, за який позивач просить стягнути з відповідача борг за поставлену теплову енергію. При цьому, позивачем не вказано, що докази на підтвердження таких обставин не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Отже, позивачем не виконано належним чином вимоги п. 5 ч. 3 ст. 162 та ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За положеннями пп. 1-2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, судом встановлено, що даний позов є позовом майнового характеру, у якому позивач просить стягнути з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 147 008,16 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 58 269,94 грн та 3% річних у розмірі 11 543,15 грн, що в загальній сумі становить 216 821,25 грн.

Отже, виходячи із положень пп. 1-2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», позивач повинен сплатити судовий збір за звернення із даним позовом до суду у розмірі 3252,32 грн (216 821,25 грн * 1,5%).

Втім, відповідно до долученої до позову платіжної інструкції № 10880 від 03.10.2023 судовий збір сплачено у розмірі 3251,32 грн, що на 1 (одну) гривню менше від необхідного.

При цьому, судом встановлено, що у п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3252,32 грн. Вказану суму судового збору зазначено і у вступній частині позову.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем не виконано належним чином вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене вище, вказана позовна заява залишається без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» залишити без руху.

2. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду заяви із долученням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (вказаних у мотивувальній частині ухвали), а також доказів на підтвердження доплати судового збору у розмірі 1 (одна) гривня за реквізитами Господарського суду міста Києва, які розміщені на офіційному веб-сайті Судової влади.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, за яким позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Ю. Трофименко