РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2023Справа № 910/7118/23

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
протлумачення змісту правочину
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Буднік К.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7118/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" (далі також - позивач, ТОВ «ЙЕ Енергія») до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (далі також - відповідач, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг») про тлумачення пункту 9.1. Індивідуального договору № 19/03/ЙЕ від 19.03.2021.

З огляду на те, що в підготовчому провадженні здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 12.10.2023.

11.10.2023 позивач звернувся до суду із заявою про відкладення слухання справи.

Безпосередньо в судовому засіданні 12.10.2023 представник відповідача проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Позивач явку уповноваженого представника у судове засідання 12.10.2023 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

З огляду на наявні в матеріалах справи фактичні дані, наданих сторонами доказів та пояснень достатньо для вирішення спору по суті, а неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи. Крім того, у клопотанні не наведені поважні причини неявки в судове засідання.

Керуючись положеннями ч. 6 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суддя-доповідач оголосив стислий зміст позовної заяви.

У судовому засіданні 12.10.2023 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЙЕ Енергія» (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (як продавцем) було укладено Рамковий договір № 19/03 купівлі-продажу природного газу за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця природний газ, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та в порядку, що визначення індивідуальним договором та цим договором.

На підставі Рамкового договору сторони 19.03.2021 уклали Індивідуальний договір № 19/03/ЙЕ умовами якого передбачено, що продавець у період з травня 2021 по квітень 2022 включно мав передати у власність покупця максимальний договірний обсяг природного газу, який за загальний період поставки не може перевищувати 6000, 00 млн. куб.м. природного газу.

Згідно з п. 4.1. Рамкового договору, продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюються між сторонами на умовах Індивідуального договору.

Відповідно до п. 8 договору, договірна вартість за кожен період поставки визначається як добуток обсягу відповідно до наданої покупцем заявки про обсяг природного газу та договірної ціни, визначеної на умовах пункту 9 Індивідуального договору, та зазначається сторонами у відповідній додаткові угоді до Індивідуального договору, яка укладається не пізніше наступного робочого дня після отримання продавцем заявки про обсяг природного газу, яка передбачена у пункті 3 Індивідуального договору.

У п. 9.1. Індивідуального договору передбачено, що ціна газу, який буде придбаний покупцем на умовах цього Індивідуального договору, за загальний період поставки буде становити:

Ціна= ((ЦінаTTF+0,45) x KGCV x КНБУ) + ПДВ, де

Ціна - ціна купівлі-продажу природного газу, гривень за 1 (одну) тис.куб.м;

KGCV - Значення коефіцієнту KGCV - 10,6;

КНБУ - середньоарифметичний фактичний обмінний курс гривні до євро за період з 03 березня 2021 по 20 квітня 2021, визначений відповідно до щоденного курсу Національного банку (постанова Правління Національного банку від 10 грудня 2019 № 148);

0,45 - поточний середньозважений спред до хабу TTF;

ПДВ - сума податку на додану вартість, розрахована за ставкою згідно з чинним законодавством України, що обчислюється за формулою:

ПДВ=20%((ЦінаTTF+0,45) х KGCV х КНБУ), де

ЦінаТТF - Ціни на природний газ на європейському газовому ринку в євро/МВтгод, та розраховується наступним чином:

Цінаттf=Eі12 Цінаттf mid і-го періоду поставки/ кількість значень TTF mid і-го періоду поставки

де ЦінаТТF mid і-го періоду поставки - означає середньоарифметичне значення між цінами "Bid" та "Ask", в євро/МВт год, які опубліковані під заголовком "Complete European Gas prices: TTF (відповідних і-тих місяців та кварталів Загального періоду поставки)" у джерелі котирувань (звіт Argus European Natural Gas) за період з 03 березня 2021 року по 20 квітня 2021 року, які визначаються для відповідного і-того періоду поставки наступним чином:

для відповідного періоду поставки, для якого існує місячна публікація цін (Monthly forward), використовується "Bid" та "Ask" на такий місяць Періоду Поставки (Monthly forward);

для відповідного періоду поставки, для якого відсутня публікація котирувань на такий місяць використовується публікація "Bid" та "Ask" на квартал (Quarter forwards), до якого відноситься місяць Періоду поставки.

Як стверджує позивач, процедура розрахунку ціни природного газу за формулою, що наведена в п. 9.1. договору є досить важливою, оскільки договірна ціна, що зазначається сторонами в додаткових угодах на конкретні періоди поставки, прямо залежить від ціни, яка розраховується відповідно до вказаної формули. Укладаючи додаткові угоди до Рамкової угоди на відповідні періоди поставки, відповідач не надавав жодних даних щодо показників, на основі яких визначалися складові ціни природного газу, який передається ТОВ «ЙЕ Енергія», зокрема, щодо складових «ЦінаTTF» та «КНБУ», які не є фіксованими та розраховуються окремо в порядку, визначеному в п. 9.1. Індивідуального договору.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як наголошує позивач, що визначення словосполучень «кількість значень TTF mid і-го періоду поставки», що застосовується у формулі, визначеній п. 9.1. Індивідуального договору, в Індивідуальному договорі не надається, а відтак сторони можуть тлумачити даний показник по різному.

Як вбачається із доводів позивача, ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» ділила отриману суму на кількість середніх значень між "Bid" та "Ask" (кількість середніх значень -348). В результаті ціна, розрахована за формулою, передбаченою п. 9.1. Індивідуального договору, складала 8 177,56 грн. Таким чином, відповідно до п. 9.2. Індивідуального договору договірна ціна встановлювалась у розмірі 7 420,00 грн с НДС за 1000 куб.м.

Однак, якщо при визначенні складової «кількості значень TTF mid і-го періоду поставки» брати в розрахунок не кількість середніх значень між "Bid" та "Ask", а кількість всіх значень "Bid" та "Ask" (кількість значень - 696), то ціна, розрахована за формулою, яка передбачена п. 9.1. Індивідуального договору, складатиме 4 183,56 грн. Отже, на думку позивача, відповідно до п. 9.2. Індивідуального договору, ціна повинна становити 6 420,00 грн з НДС за 1000 куб.м.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач наголосив:

- протягом 2021 року ТОВ «ЙЕ Енергія» неодноразово направляло ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявки про обсяг природного газу для прийняття у періоді поставки, сторони оформлювали відповідні додаткові угоди, а також комерційні акти приймання-передачі природного газу, в яких зазначали договірну ціну визначену на підставі п. 9.1. Індивідуального договору;

- позивач звернувся до суду із позовом про тлумачення умов договору через два роки проти укладення Індивідуального договору;

- у справі № 910/3600/22 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» не ставиться під сумнів зміст Рамкового договору та/або Індивідуального договору, а предмет позову жодним чином не свідчить про наявність між сторонами спору щодо неоднакового розуміння буквального значення слів, понять і термінів його тексту;

- оскільки тлумачення договору можливе лише до початку виконання сторонами його умов, а сторони вже почали виконувати Індивідуальний договір, то тлумачення умов такого договору є неможливим.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Причиною виникнення спору стало питання щодо тлумачення умов пункту 9.1 Індивідуального договору.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 цього ж Кодексу передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу. У разі тлумачення умов договору можуть враховуватися також типові умови (типові договори), навіть якщо в договорі немає посилання на ці умови.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Статтею 213 ЦК України встановлено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (частини перша та друга).

Правила тлумачення змісту правочину визначено частиною третьою статті 213 ЦК України, яка передбачає, що при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

За змістом частини четвертої статті 213 ЦК України, якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначено загальні способи, що застосовуються при тлумаченні, які втілюються у трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також із намірами сторін, які вони виявляли при вчиненні правочину, а також із чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (якщо перші два не дали результатів) є врахування: а) мети правочину, б) змісту попередніх переговорів, в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше у правовідносинах між собою), г) звичаїв ділового обороту; ґ) подальшої поведінки сторін; д) тексту типового договору; е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, оскільки договір є видом правочину (в даному випадку, двосторонній правочин) тлумаченню підлягають умови договору за правилами, встановленими статті 213 ЦК України.

Підставою для тлумачення судом договору є наявність спору між сторонами правочину щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всього договору/його частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст правочину/його частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити його намір, тлумачення не може створювати, а лише роз`яснює існуючи умови угоди. Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту договору/його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, тому тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов. З огляду на викладене, тлумаченню підлягає зміст договору/його частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто, тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Метою тлумачення правочину є з`ясування його змісту, який становить права та обов`язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Таким чином, при вирішенні питання щодо тлумачення умов договору, суду необхідно встановити наявність між сторонами договору спору, перевірити та встановити в чому полягає порушення прав позивача і чи дійсно є обставини, на які посилається позивач достатніми підставами для застосування статті 213 ЦК України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 ЦК України та статті 20 Господарського кодексу України(далі - ГК України).

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з приписів статті 4 ГПК України, статей 15, 16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності), зокрема, таких умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність, ефективність обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Оскільки тлумачення не може створювати нових, а лише роз`яснює існуючи між сторонами умови угоди; тлумачення договору можливе до початку виконання сторонами його умов; тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину, вказану правову позицію викладено в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.02.2023 у справі № 910/9525/19.

Згідно з пунктом 9.6. Рамкового договору, усі додатки до Рамкового договору, у тому числі Індивідуальний договір є його невід`ємними частинами.

Відповідно до пункту 9.12. Рамкового договору, сторони підтверджують, що договір укладений при повному розумінні його умов та термінології.

Відтак, укладаючи Рамковий договір ТОВ «ЙЕ Енергія» підтвердило, що Рамковий договір, а також Індивідуальний договір. як його невід`ємна частина, укладені при повному розумінні умов та термінології.

Судом під час розгляду справи встановлено, що між ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» було укладено додаткові угоди до Індивідуального договору, зокрема додаткові угоди №1-05 від 26.04.2021, №2-06 від 19.05.2021, №3-07 від 17.06.2021, №4-08 від 21.07.2021, №5-09 від 13.08.2021.

При цьому, жодна з зазначених додаткових угод не містить змін або доповнень до пункту 9.1. Індивідуального договору, що додатково підтверджує відсутність у сторін будь-яких зауважень щодо розуміння пункту 9.1. Індивідуального договору.

З наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як сторони Індивідуального договору неодноразово вчиняли дії щодо виконання такого договору.

23.04.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» направило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявку про обсяг природного газу, який буде прийнятий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у періоді поставки «Травень 2021».

26.04.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі заявки від 23.04.2021 уклали додаткову угоду №1-05 до Індивідуального договору, у пункті 2 якої визначили, що розрахована відповідно до п. 9 Індивідуального договору Договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м.

31.05.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» оформили комерційний акт приймання-передачі природного газу №1К/05-19/03/ЙЕ, відповідно до якого у травні ТОВ «ЙЕ Енергія» прийнято природний газ в обсязі 240 000,000 тис.куб.м. за ціною 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м., тобто загальною вартістю 1 780 800 000,00 грн.

18.05.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» направило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявку про обсяг природного газу, який буде прийнятий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у періоді ставки «Червень 2021».

19.05.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі заявки від 18.05.2021 уклали додаткову угоду №2-06 до Індивідуального договору, у пункті 2 якої значили, що розрахована відповідно до п. 9 Індивідуального договору Договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м.

30.06.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» оформили комерційний _акт приймання-передачі природного газу 2К/06-19/03/ЙЕ, відповідно до якого у червні ТОВ «ЙЕ Енергія» прийнято природний газ в обсязі 140 000,000 тис.куб.м. за ціною 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м., тобто загальною вартістю 1 038 800 000,00 грн.

16.06.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» направило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявку про обсяг природного газу, який буде прийнятий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у періоді поставки «Липень 2021».

17.06.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі заявки від 16.06.2021 уклали додаткову угоду №3-07 до Індивідуального договору, у пункті 2 якої визначили, що розрахована відповідно до п. 9 Індивідуального договору Договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м.

31.07.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» оформили комерційний акт приймання-передачі природного газу №3К/О7-19/03/ЙЕ, відповідно до якого у липні ТОВ «ЙЕ Енергія» прийнято природний газ в обсязі 140 000,000 тис.куб.м. за ціною 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м., тобто загальною вартістю 1 038 800 000,00 грн.

20.07.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» направило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявку про обсяг природного газу, який буде прийнятий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у періоді поставки «Серпень 2021».

21.07.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі заявки від 20.07.2021 уклали додаткову угоду №4-08 до Індивідуального договору, у пункті 2 якої визначили, що розрахована відповідно до п. 9 Індивідуального договору Договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м.

31.08.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» оформили комерційний акт приймання-передачі природного газу №4К/08-19/03/ЙЕ, відповідно до якого у серпні ТОВ «ЙЕ Енергія» прийнято природний газ в обсязі 140 000,000 тис.куб.м. за ціною 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м., тобто загальною вартістю 1 038 800 000,00 грн.

12.08.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» направило ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заявку про обсяг природного газу, який буде прийнятий від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у періоді поставки «Вересень 2021».

13.08.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на підставі заявки від 12.08.2021 уклали додаткову угоду №5-09 до Індивідуального договору, у пункті 2 якої визначили, що розрахована відповідно до п. 9 Індивідуального договору Договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м.

30.09.2021 ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» оформили комерційний акт приймання-передачі природного газу №5К/09-19/03/ЙЕ, відповідно до якого у вересні ТОВ «ЙЕ Енергія» прийнято природний газ в обсязі 170 000,000 тис.куб.м. за ціною 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м., тобто загальною вартістю 1 261 400 000,00 грн.

На підставі зазначених додаткових угод до Індивідуального договору ТОВ «ЙЕ Енергія» було здійснено на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» часткову оплату на загальну суму 3 858 400 000,00 грн, що підтверджується довідкою АБ «Укргазбанк» від 23.11.2021 з деталізацією дат надходження коштів та призначень платежу.

Викладене вище підтверджує, що ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як сторони Індивідуального договору неодноразово вчиняли дії щодо виконання такого договору, зокрема укладали додаткові угоди, в яких прямо зазначали, що відповідно до п. 9 Індивідуального договору договірна ціна природного газу, становить 7 420 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1000 куб.м, та підписували відповідні комерційні акти приймання-передачі природного газу з зазначенням такої ціни.

Більше того, про початок виконання сторонами умов Індивідуального договору свідчить лист ТОВ «ЙЕ Енергія» від 20.02.2023 адресований ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», у якому ТОВ «ЙЕ Енергія» було запропоновано ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» врегулювати заборгованість за Індивідуальним договором та припинити відповідні зобов`язання шляхом передачі природного газу.

Таким чином, оскільки тлумачення договору можливе лише до початку виконання сторонами його умов, а сукупність викладеного вище підтверджує, що ТОВ «ЙЕ Енергія» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», як сторони Індивідуального договору, вже почали виконання його умов, то тлумачення Індивідуального договору є неможливим, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Більше того, дослідивши зміст п. 9.1. договору суд дійшов висновку, що позивач фактично намагається внести ззмни до умов договору, оскільки в оспорюваному пункті чітко визначено порядок розрахунку ціни та визначення ЦіниTTF mid і-го періоду поставки

З огляду на наведене, враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані та доводи сторін, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЙЕ Енергія" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2023 року.

Суддя Ю.О.Підченко