ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023м. ДніпроСправа № 904/2845/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт"

про стягнення боргу за договором позики

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань Морозі А.О.

Представники:

Позивача не прибув

Відповідача Хромченко О.С.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача борг за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 1ФД-022021 від 25.02.2021 у розмірі 3 500 000,00 грн. та судові витрати.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що вимоги Позивача ґрунтуються на Договорі позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 1ФД-022021 від 25.02.2021 (далі Договір від 25.02.2021). Разом з тим, сторонами укладено Договір позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № ЮФД-112018 від 01.11.2018 (далі Договір від 01.11.2018). Відповідно до п.2.2 Договору від 01.11.2018, сума позики за договором становить 19 860 000,00 грн., однак, фактично, Позивач надав Відповідачеві позику в загальній сумі 13 860 000,00 грн. Отже, Договір від 01.11.2018 є укладеним лише в частині фактично наданої позики в сумі 13 860 000,00 грн. Проте, Відповідач помилково повернув із зазначеної позики 19 860 000,00 грн., що на 6 000 000,00 грн. перевищило розмір наданої позики. 03.07.2023 Відповідач направив Позивачеві заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якої зобов`язання Відповідача перед Позивачем з повернення грошових коштів за Договором від 25.02.2021 в сумі 3 500 000.00 грн., припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за договором № ЮФД-112018 від 01.11.2018.

У відповіді на відзив, Позивач зазначив, що з Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023 вбачається, що Відповідач не заперечує факт укладання Договору від 25.02.2021 та отримання ним від Позивача коштів у розмірі 3 500 000,00 грн. 01.11.2015 сторонами укладено Договір позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 10ФД-112018, за п. 1.1. якого Позикодавець (Позивач) зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачеві) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути її Позикодавцю у визначений цим Договором строк. Строк повного повернення позики становить 12 календарних місяців з моменту надання суми позики, але не пізніше 01 листопада 2019 року (п. 4.1. Договору від 01.11.2018). Відповідач визнає отримання ним позики у розмірі 13 860 000,00 грн. та повернення позики на суму 19 860 000,00 грн. Водночас, повернення позики відбулось з суттєвим порушенням строку, визначеного п. 3.1,4.1. Договору від 01.11.2018, а саме: 09.02.2021, 29.04.2021, 30.04.2021, 17.06.2021, 23.06.2021, 24.06.2021, 29.06.2021, 01.12.2021, 08.12.2021, 09.12.2021, 14.12.2021, 15.12.2021, 16.12.2021, що підтверджується платіжними дорученнями, наданими Відповідачем до відзиву. Враховуючи порушення Відповідачем зобов`язань з повернення позики у строк, встановлений Договором від 01.11.2018 Позивач 6 000 000,00 грн. зарахував як частину штрафних санкцій, які підлягають сплаті за порушення строку повернення позики. Оскільки умови Договору від 01.11.2018 передбачали право зарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язань, а таке порушення мало місце, сплачені Відповідачем 6 000 000,00 грн. правомірно зараховані у виконання його зобов`язань за Договором від 01.11.2018. За таких обставин у Позивача відсутнє зобов`язання перед Відповідачем на суму 6 000 000,00 грн., що свідчить про безпідставність Заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки такі вимоги відсутні.

У запереченнях на відповідь на відзив, Відповідач вказав, що Договором від 01.11.2018 не встановлена відповідальність Відповідача перед Позивачем за несвоєчасне повернення позики, у зв`язку з чим відсутні правові підстави у Позивача для нарахування пені відповідно до Договору від 01.11.2018. Вимоги Позивача про сплату суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, Відповідачеві не заявлялися. Додана Позивачем до відзиву бухгалтерська довідка від 03.04.2023 № 28/14а про те, що надлишок повернутої суми позики в розмірі 6 000 000,00 гри. зараховано в рахунок часткового погашення штрафних санкцій не може братися до уваги, оскільки дана довідка є внутрішнім службовим документом Позивача та не породжує для Відповідача жодних правових наслідків.

04.09.2023 від Позивача надійшли додаткові пояснення у справі, правова позиція яких аналогічна тим, що викладена у позові та відповіді на відзив.

Від Позивача надійшли додаткові пояснення, в яких останній зазначив, що Позивач відмовив Відповідачеві у зустрічному зарахуванні оскільки, у зв`язку з суттєвим порушенням строку виконання Договору від 01.11.2018, який в сою чергу не заперечується Відповідачем, сплачені останнім 6 000 000,00 грн. правомірно зараховані у виконання його зобов`язань за Договором від 01.11.2018. Відповідно до розрахунків Позивача 3% річних за період прострочення повернення позики з 02.11.2019 по 01.12.2021 (з урахуванням дат повернення позики) складає 2 118 876,06 грн., інфляційні втрати за період прострочення повернення позики з 02.11.2019 по 01.12.2021 (з урахуванням дат повернення позики) складають 4 294 797,89 грн., пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення повернення позики з 02.11.2019 по 01.12.2021 (з урахуванням дат повернення позики) складає 11 939 134,43 грн. У відповіді на відзив Відповідач вказував, що нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних за Договором від 01.11.2018, є неправомірним та не відповідають чинному законодавству, оскільки Договором не узгоджено порядок нарахування та ставку пені, процентів річних у випадку несвоєчасно повернення суми позики. Позивач посилаючись на ст. 610, ч. 2 ст. 625 ЦК України та практику Великої Палати Верховного суду вважає, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних передбачені прямими нормами закону, а тому сплачені Відповідачем 6 000 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями в яких призначення платежу зазначено "Поворотна фінансова допомога (позика) згідно дог. №10ДФ-112018 від 01.11.18р. Без ПДВ", правомірно зараховані у виконання його зобов`язань за Договором від 01.11.2018. Таким чином, враховуючи, що підставою для зарахування зустрічних однорідних вимог є грошові кошти в розмірі 6 000 000,00 грн., які, як вважає Відповідач, помилково перерахував в якості повернення позики за Договором від 01.11.2018, виконання якого прострочено, що не заперечується Відповідачем, та враховуючи, що вказані кошти Позивачем зараховано за прострочене виконання Договору - відсутня безспірність вимог Відповідача до Позивача, які зазначені в Заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог №111 від 30.7.2023, а таким чином відсутні підстави для здійснення такого зарахування. До того ж, 20.09.2023 Позивач направив Відповідачеві відмову у зарахуванні зустрічних однорідних вимог, яка обґрунтована позицією ВС викладеної у постанові від 11.01.2023 у справі №548/741/21 відповідно до якої безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.

У поясненнях, Відповідач зазначає, що посилання Позивача на практику Верховного суду від 11.01.2023 у справі № 548/741/21 щодо застосування ст. 1212 ЦК України, є безпідставним, оскільки суб`єктний склад, підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини у справі № 548/741/21 не є подібними, з тими, що склалися у даній справі, оскільки Особа -1 заздалегідь діяла недобросовісно і суперечливо, оскільки сплачувала кошти, знаючи, що між ним та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів. В даному спорі Відповідач діяв добросовісно, оскільки у товариства були наявні зобов`язання щодо повернення позики Позивачеві за іншими договорами. Однак, через помилку, Відповідач зазначив в призначені платежу інший договір. Помилковість здійснених платежів пояснюється тим, що сторони мали тісні стосунки, на час здійснення помилкових платежів, між ними укладено, зокрема, наступні Договори позики: № 1ФД-012018 від 09.01.2018, № 2ФД-022018 від 13.02.2018, № 3 ФД-032018 від 01.03.2018, № 4 ФД-042018 від 17.04.2018, № 5ФД-052018 від 02.05.2018, № 6ФД-062018 від 01.06.2018, № 7ФД-072018 від 02.07.2018, № 8 ФД-092018 від 18.09.2018, № 9 ФД-102018 від 08.10.2018, № 11ФД-122018 від 17.12.2018, № 2 ФД-042019 від 22.04.2019, № 3ФД-052019 від 27.05.2019, № 4 ФД-062019 від 18.06.2019. Крім того, Відповідач стверджує, що відмова Позивача у зарахуванні є юридично нікчемною, такою, що не породжує жодних правових наслідків дією, оскільки вчинене Відповідачем зарахування є одностороннім правочином, і не залежить від будь-яких дій Позивача. З урахуванням положень ч. 3 ст. 203 ГК України, ч. 2 ст. 601 ЦК України, відповідно до яких для зарахування достатньо заяви однієї сторони, правові наслідки зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою Відповідача № 111 від 03.07.2023, а саме припинення відповідних зобов`язань сторін, наступили з моменту отримання зазначеної заяви Позивачем 07.07.2023, і будь-які подальші дії Позивача жодним чином на ці наслідки не впливають. Крім того, Відповідач зазначає, що Позивачем не пред`явлено вимогу про сплату боргу за Договором від 01.11.2018 з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, правові підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних за Договором від 01.11.2018 у Позивача відсутні. Посилання Позивача на п. 1.3., 4.5. Договору від 01.11.2018, яким визначено "черговість погашення заборгованості Позичальником за цим Договором", а також на п. 5.3. цього Договору, відповідно до якого "Позикодавець самостійно веде облік і здійснює розрахунки заборгованості Позивальника", з метою обґрунтування права Позивача на зарахування помилкових платежів в рахунок нарахованих інфляційних втрат, 3 % річних та пені є безпідставними, оскільки: пунктами 1.3., 4.5. Договору не передбачене погашення заборгованості Позивальника з урахуванням сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми; Договором не передбачено сплату штрафних санкцій, зокрема пені, черговість погашення якої визначено у п. 1,3, 4,5 Договору; як п. 1.3, 4.5., так і п. 5.3. Договором Позикодавцеві не надано право самостійно зараховувати отримані від Позичальника платежі в рахунок інфляційних втрат та 3 % річних. Отже, Позивач не мав права самостійно зараховувати помилкові платежі, які надійшли від Відповідача, в рахунок нарахування інфляційних втрат, 3 % річних та пені інакше як в порядку, визначеному ст. 601 ЦК України, ст. 203 ГК України, тобто шляхом надіслання відповідної заяви Відповідачеві.

За клопотанням Позивача судові засідання проводилися в режимі відеоконференції.

Представник Позивача у судове засідання 12.10.2023 не прибув, однак, від Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його представника.

У судовому засіданні досліджено надані сторонами докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 сторони уклали Договір №1ФД-022021 позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) (далі Договір від 25.02.2021), за п. 1.1. якого за цим Договором Позикодавець (Позивач) зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачеві) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановле ному цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути їх Позикодавцю у визначений цим Договором строк.

Сума позики за Договором становить 3 500 000,00 грн. (п. 2.2. Договору від 25.02.2021).

Строк надання позики становить 12 календарних місяців з моменту підписання

цього Договору обома сторонами. Позика може надаватися частинами, але не менше суми, вказаної в п. 2.2 Договору (п. 3.1. Договору від 25.02.2021).

Строк повного повернення позики становить 12 календарних місяців з моменту надання суми позики, але не пізніше, ніж 25 лютого 2022 року (п. 4.1. Договору від 25.02.2021).

Цей Договір набирає чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику і діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором (п. 8.1. Договору від 25.02.2021).

На виконання умов Договору, Позивач перерахував Відповідачеві 3 500 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 32088 від 26.02.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 32212 від 03.03.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 32213 від 03.03.2021 на суму 1 500 000,00 грн.

Відповідач своєчасно одержані за Договором від 25.02.2021 кошти Позивачеві не повернув.

02.05.2023 Позивач направив Відповідачеві вимогу № 02/05-2 від 02.05.2023, в якій, керуючись умовами укладеного Договору позики № 1ФД-022021 від 25.02.2021, ст. 1049 ЦК України, вимагав у Відповідача в семиденний строк з моменту отримання даної Вимоги повернути позику в розмірі 3 500 000,00 грн.

01.11.2018 сторони уклали Договір № 10ФД-112018 позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) (далі Договір від 01.11.2018), за п. 1.1. якого за цим Договором Позикодавець (Позивач) зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачеві) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановленому цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути їх Позикодавцю у визначений цим Договором строк.

Сума позики за Договором становить 19 860 000,00 грн. (п. 2.2. Договору від 01.11.2018).

Строк надання позики становить 12 календарних місяців з моменту підписання цього Договору обома сторонами. Позика може надаватися частинами, але не менше суми, вказаної в п. 2.2 Договору (п. 3.1. Договору від 01.11.2018).

Строк повного повернення позики становить 12 календарних місяців з моменту надання суми позики, але не пізніше, ніж 01 листопада 2019 року (п. 4.1. Договору від 01.11.2018).

Цей Договір набирає чинності з моменту надання Позикодавцем суми позики Позичальнику і діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором (п. 8.1. Договору від 01.11.2018).

На виконання умов Договору від 01.11.2018 Позивач перерахував Відповідачеві 13 860 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 22076 від 06.11.2018 на суму 1 500 000,00 грн., № 22120 від 09.11.2018 на суму 1 093 000,00 грн., № 22121 від 09.11.2018 на суму 1 250 000,00 грн., № 22122 від 09.11.2018 на суму 1 250 000,00 грн. та випискою банку за період з 01.11.2018 по 01.11.2018.

З посиланням на Договір від 01.11.2018, Відповідач повернув фінансову допомогу на суму 19 860 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 172 від 09.02.2021 на суму 1 306 000,00 грн., № 174 від 09.02.2021 на суму 1 650 000,00 грн., № 73 від 09.02.2021 на суму 1 650 000,00 грн., № 8559 від 29.04.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 8569 від 30.04.2021 на суму 900 000,00 грн., № 9004 від 17.06.2021 на суму 100 000,00 грн., № 9032 від 23.06.2021 на суму 1 200 000,00 грн., № 9039 від 24.06.2021 на суму 1 100 000,00 грн., № 9053 від 29.06.2021 на суму 1 250 000,00 грн., № 9054 від 29.06.2021 на суму 1 250 000,00 грн., № 832 від 17.06.2021 на суму 300 000,00 грн., № 841 від 23.06.2021 на суму 800 000,00 грн., № 842 від 24.06.2021 на суму 400 000,00 грн., №847 від 29.06.2021 на суму 500 000,00 грн., № 1281 від 01.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1298 від 08.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн. № 1300 від 09.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1318 від 14.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1325 від 15.12.2021 на суму 1 500 000,00 грн., № 1330 від 16.12.2021 на суму 954 000,00 грн.

03.07.2023 Відповідач направив Позивачеві заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023, в якій повідомив, що, керуючись ст. 601 ЦК України, ТОВ "Дакорт" заявляє про зарахування зустрічних однорідних вимог Відповідача та Позивача на суму 3 500 000,00 грн. Зарахуванням припиняються: зобов`язанням Відповідача перед Позивачем з повернення грошових коштів за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 1ФД-022021 від 25.02.2021 в сумі 3 500 000,00 грн. та зобов`язання Позивача перед Відповідачем з повернення грошових коштів, перерахованих згідно з платіжними інструкціями № 1291 від 01.12.2021, № 1298 від 08.12.2021, № 1300 від 09.12.2021, № 1318 від 14.12.2021, № 1325 від 15.12.2021, № 1330 від 16.12.2021 з призначенням платежу "Повернення повторної фінансової допомоги (позики) згідно Договору № 10ФД-112018 від 01.11.2018 без ПДВ" в сумі 3 500 000,00 грн. Після зарахування заборгованості Відповідача перед Позивачем з повернення грошових коштів за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги)№ 1ФД-022021 від 25.02.2021 складає 0,00 грн. Після зарахування заборгованості Позивача перед Відповідачем з повернення грошових коштів, перерахованих згідно з платіжними інструкціями № 1291 від 01.12.2021, № 1298 від 08.12.2021, № 1300 від 09.12.2021, № 1318 від 14.12.2021, № 1325 від 15.12.2021, № 1330 від 16.12.2021 з призначенням платежу "Повернення поворотної фінансової допомоги (позики) згідно Договору № 10ФД-112018 від 01.11.2018 без ПДВ" складає 2 500 000,00 грн.

Відповідач до матеріалів справи надав висновок експерта № 5/2023 від 28.07.2023, відповідно до якого за результатами проведеного дослідження наданих матеріалів встановлено, що документально не підтверджується зазначений у відповіді на відзив ТОВ "Партнер Дістрібьюшн" розмір 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язань з 02.11.2019 по 01.12.2021 в сумі 2 118 876,06 грн. за Договором від 01.11.2018 № 10ФД-112018. Документально підтверджується в сумі 630 536,71 грн. Також не підтверджується індекс інфляції за період з 02.11.2019 по 01.12.2021 в сумі 4 294 797,89 грн. (підтверджується 1 292 923,69 грн.) та пеня за період з 02.11.2019 по 01.12.2021 у сумі 11 939 134,43 грн..

04.09.2023 Позивач направив Відповідачеві відповідь на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 111 від 03.07.2023, відповідно до якої умовами Договору від 01.11.2018 передбачено право зарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язань, а таке порушення мало місце, сплачені Відповідачем 6 000 000,00 грн. правомірно зараховані на виконання його зобов`язань за Договором від 01.11.2018.

20.09.2023 Позивач направив Відповідачеві відмову № 19/09-1 від 19.09.2023 на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023, в якій зазначено, що перераховуючи кошти за прострочене виконання Договору № 10ФД-112018 від 01.11.20118, у розмірі 6 000 000,00 грн. різними платіжними дорученнями в різні дати, свідчить про суперечливу поведінку Відповідача. Таким чином, перераховані Відповідачем кошти у розмірі 6 000 000,00 грн. Позивачеві не підлягають поверненню. З цих підстав Позивач відмовив у зарахуванні зустрічних однорідних вимог Відповідача за Заявою № 111 від 03.07.2023 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору в даній справі.

Предметом доказування у справі є наявність Боргу Відповідача перед Позивачем за Договором від 25.02.2021, обґрунтованість заявленої суми.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абз. 1 ст. 1046 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач позов заперечує з викладених у відзиві підстав.

Перевіривши доводи і докази додані до матеріалів справи, суд не приймає позицію Позивача, а погоджується з позицією Відповідача.

Так, 25.01.2021 сторони уклали Договір №1ФД-022021 позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги), за п. 1.1. якого за цим Договором Позикодавець (Позивач) зобов`язується надати Позичальнику (Відповідачеві) фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановле ному цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути їх Позикодавцю у визначений цим Договором строк.

Сума позики за Договором становить 3 500 000,00 грн. (п. 2.2. Договору від 25.02.2021).

На виконання умов Договору, Позивач перерахував Відповідачеві 3 500 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 32088 від 26.02.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 32212 від 03.03.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 32213 від 03.03.2021 на суму 1 500 000,00 грн.

Відповідач дану фінансову допомогу своєчасно не повернув.

При цьому, 01.11.2018 сторони уклали Договір № 10ФД-112018 позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги), за п. 1.1. якого за цим Договором Позикодавець зобов`язується надати Позичальнику фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі у вигляді грошових коштів в розмірі, встановле ному цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути їх Позикодавцю у визначений цим Договором строк.

Сума позики за Договором становить 19 860 000,00 грн. (п. 2.2. Договору від 01.11.2018).

На виконання умов Договору від 01.11.2018 Позивач перерахував Відповідачеві 13 860 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 22076 від 06.11.2018 на суму 1 500 000,00 грн., № 22120 від 09.11.2018 на суму 1 093 000,00 грн., № 22121 від 09.11.2018 на суму 1 250 000,00 грн., № 22122 від 09.11.2018 на суму 1 250 000,00 грн. та випискою банку за період з 01.11.2018 по 01.11.2018.

З посиланням на Договір від 01.11.2018, Відповідач повернув фінансову допомогу на суму 19 860 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 172 від 09.02.2021 на суму 1 306 000,00 грн., № 174 від 09.02.2021 на суму 1 650 000,00 грн., № 73 від 09.02.2021 на суму 1 650 000,00 грн., № 8559 від 29.04.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 8569 від 30.04.2021 на суму 900 000,00 грн., № 9004 від 17.06.2021 на суму 100 000,00 грн., № 9032 від 23.06.2021 на суму 1 200 000,00 грн., № 9039 від 24.06.2021 на суму 1 100 000,00 грн., № 9053 від 29.06.2021 на суму 1 250 000,00 грн., № 9054 від 29.06.2021 на суму 1 250 000,00 грн., № 832 від 17.06.2021 на суму 300 000,00 грн., № 841 від 23.06.2021 на суму 800 000,00 грн., № 842 від 24.06.2021 на суму 400 000,00 грн., №847 від 29.06.2021 на суму 500 000,00 грн., № 1281 від 01.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1298 від 08.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн. № 1300 від 09.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1318 від 14.12.2021 на суму 1 000 000,00 грн., № 1325 від 15.12.2021 на суму 1 500 000,00 грн., № 1330 від 16.12.2021 на суму 954 000,00 грн.

Таким чином, Відповідач повернув поворотної фінансової допомоги (позики) за Договором від 01.11.2018 у розмірі 19 860 000,00 грн., що на 6 000 000,00 грн. більше ніж одержав від Позивача.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

03.07.2023 Відповідач направив Позивачеві заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023, в якій повідомив, що, керуючись ст. 601 ЦК України, ТОВ "Дакорт" заявляє про зарахування зустрічних однорідних вимог Відповідача та Позивача на суму 3 500 000,00 грн. Зарахуванням припиняються: зобов`язанням Відповідача перед Позивачем з повернення грошових коштів за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 1ФД-022021 від 25.02.2021 в сумі 3 500 000,00 грн. та зобов`язання Позивача перед Відповідачем з повернення грошових коштів, перерахованих згідно з платіжними інструкціями № 1291 від 01.12.2021, № 1298 від 08.12.2021, № 1300 від 09.12.2021, № 1318 від 14.12.2021, № 1325 від 15.12.2021, № 1330 від 16.12.2021 з призначенням платежу "Повернення повторної фінансової допомоги (позики) згідно Договору № 10ФД-112018 від 01.11.2018 без ПДВ" в сумі 3 500 000,00 грн. Після зарахування заборгованості Відповідача перед Позивачем з повернення грошових коштів за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги)№ 1ФД-022021 від 25.02.2021 складає 0,00 грн. Після зарахування заборгованості Позивача перед Відповідачем з повернення грошових коштів, перерахованих згідно з платіжними інструкціями № 1291 від 01.12.2021, № 1298 від 08.12.2021, № 1300 від 09.12.2021, № 1318 від 14.12.2021, № 1325 від 15.12.2021, № 1330 від 16.12.2021 з призначенням платежу "Повернення поворотної фінансової допомоги (позики) згідно Договору № 10ФД-112018 від 01.11.2018 без ПДВ" складає 2 500 000,00 грн.

Згідно зі ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути правомірними, дійсними, зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину не передбачено законодавством; за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї з сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням.

Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, зарахування можливе за наявності таких умов: правомірність та дійсність вимог, їх зустрічність, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою (правочином), яка оформляється заявою однією з сторін. Зарахування, проведене за заявою однієї сторони, діє з моменту, коли є у наявності всі умови для зарахування.

Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду.

Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 ГК України та статтею 602 ЦК України), то друга сторона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний суд у постанові від 05.02.2020 у справі 910/7570/19.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень ст. 601 ЦК України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Таким чином зобов`язання може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених ст. 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених ст. 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони.

При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 26.11.2019 у справі № 920/240/18.

Позицію Позивача про нарахування пені, 3 % річних та індексу інфляції за Договором від 01.11.2018, суд не приймає, оскільки про нарахування даних штрафних санкцій, Позивач вперше повідомив Відповідачеві тільки у відповіді на відзив, тобто після отримання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023. Тобто на момент подачі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог, Позивач не заявляв Відповідачеві вимог про стягнення пені, 3 % річних та індексу інфляції за Договором від 01.11.2018. Односторонній правочин (заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № 111 від 03.07.2023), вчинений Відповідачем не суперечить ст. 602 ЦК України і не визнаний недійсним у встановленому чинним законодавством порядку.

Також суд не приймає посилання Позивача щодо суперечливої поведінки Відповідача при переплаті 6 000 000,00 грн. за Договором від 01.11.2018, з урахуванням практики Верховного суду від 11.01.2023 у справі № 548/741/21 щодо застосування ст. 1212 ЦК України, оскільки суб`єктний склад, підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини у справі № 548/741/21 не є подібними за суб`єктним складом, підставами позову, змісту позовних вимог та фактичним обставинам у даній справі, у справі № 548/741/21 Особа -1 заздалегідь діяла недобросовісно і суперечливо, оскільки сплачувала кошти, знаючи, що між нею та відповідачем відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів. У даному спорі відсутні підстави визнавати дії Відповідача недобросовісними і суперечливими, оскільки у Відповідача були наявні зобов`язання щодо повернення позики Позивачеві за іншими договорами. Однак, через помилку, Відповідач зазначив у призначені платежу інший договір. Помилковість здійснених платежів Відповідач пояснив тим, що сторони мали тісні стосунки, на час здійснення помилкових платежів, між ними укладено, зокрема, наступні Договори позики: № 1ФД-012018 від 09.01.2018, № 2ФД-022018 від 13.02.2018, № 3 ФД-032018 від 01.03.2018, № 4 ФД-042018 від 17.04.2018, № 5ФД-052018 від 02.05.2018, № 6ФД-062018 від 01.06.2018, № 7ФД-072018 від 02.07.2018, № 8 ФД-092018 від 18.09.2018, № 9 ФД-102018 від 08.10.2018, № 11ФД-122018 від 17.12.2018, № 2 ФД-042019 від 22.04.2019, № 3ФД-052019 від 27.05.2019, № 4 ФД-062019 від 18.06.2019.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги, що зобов`язання за спірним Договором припинено шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог, такий правочин не є недійсним в розумінні статті 215 ЦК України, наведений правочин не визнано недійсним в установленому законом порядку, суд вважає, що у Позивача відсутні підстави для стягнення з Відповідача 3 500 000,00 грн. боргу за Договором позики (безвідсоткової поворотної фінансової допомоги) № 1ФД-022021 від 25.02.2021, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати у справі слід покласти на Позивача.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер Дістрібьюшн" (49069, м. Львів, вул. Т. Шевченка, б. 313, корп. 8, оф. 238, код 37171990) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дакорт" (49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40 А. оф. 7, код 36394005) про стягнення боргу за договором позики.

Судові витрати у справі покласти на Позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений ст.256 ГПК України.

Повне судове рішення складене 23.10.2023.

Суддя С.Г. Юзіков