ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
13 жовтня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/450/21
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Стадник М.С.
за участі секретаря судового засідання Василишин О.С.
розглянувши клопотання представника позивача Фізичної особи-підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (адвокат Суп М.Б.) № б/н від 25.097.2023 ( вх. №7817 від 28.09.2023) про ухвалення додаткового рішення про ухвалення додаткового рішення у справі №921/450/21
про: стягнення 100 000,00грн.
За участі представника позивача адвоката Ганги Дмитра Григоровича, ордер ВІ №1137848 від 11.04.2023, в режимі відеоконференції.
В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Ухвалою господарського суду від 22.09.2023 позов залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили.
Представник відповідача (адвокат Суп М.Б.) подала клопотання № б/н від 25.09.2023 (вх. №7817 від 28.09.2023) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 35 840,00грн, в порядку ст. 129, 244 ГПК України.
Ухвалою суду від 29.09.2023 розгляд заяви призначено на 13.10.2023. Учасники справи повідомлені про дату і час судового засідання.
В обґрунтування поданої заяви заявник посилається на те, що відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката, згідно Договору про надання правничої (правової) допомоги від 14.08.2021 року укладеного між Фізичної особою підприємцем Дергуном І.В. та адвокатом Суп С.Б., на підтвердження чого подано Договір про надання правничої допомоги та Акт приймання-передачі наданих послуг від 25.09.2023. Звертає увагу суду, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Позивач подав заяву №б/н від 13.10.2023 (вх.№8240 від 13.10.2023) про зменшення витрат відповідача на правову допомогу та відмову у стягненні, в обґрунтування такої посилається на те, що заява представника відповідача не містить жодного обґрунтування наявності необґрунтованих дій позивача, що мало б наслідком стягнення з останнього понесених відповідачем судових витрат, а подана позивачем заява про залишення позову без розгляду на яку посилається відповідач, є правом позивача передбаченим нормами ГПК України що не є зловживанням правом чи недобросовісними діями. При цьому, посилається на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №92/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20 та від 15.09.2021 у справі №902/136/21. Звертає увагу суду, що сума наданої правової допомоги по 5280грн за складання відзиву на позовну заяву та відзиву на заяву про зміну підстав позову є завищеною, як і сума 5280грн за участь представника відповідача у 4-х судових засіданнях, загальною тривалість за твердження відповідача 5 годин, тоді як не всі засідання зазначені відповідачем тривали годину, а сукупність таких становить не більше 2-х годин. Щодо суми правової допомоги у розмірі 20 000,00грн за рішення прийняте у корись клієнта, зазначає, що залишення позову без розгляджу не є позитивним результатом, оскільки не вирішує спір по суті, так як не є відмовою від позову, що не позбавляє позивача прав на повторне звернення до суду.
Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (адвокат Суп М.Б.) № б/н від 25.097.2023 ( вх. №7817 від 28.09.2023), суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч.1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат па професійну правничу допомогу з метою розподілу судових втрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Згідно ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Аналіз ст.129-130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.
Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо.
Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 922/592/17.
Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ГПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ГПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №148/312/16-ц та від 14.01.2021 у справі №521/3011/18.
Звертаючись з заявою, відповідач не навів жодних обґрунтувань щодо наведених вище обставин, та доказів на їх підтвердження.
У зв`язку з чим, у суду відсутні підстави вважати, що спір виник внаслідок неправильних чи необґрунтований дій позивача, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 42, 123, 124, 126, 129, 130, 232-235, 237, 238, 240, 241, 244, 255ГПК України, господарський суд
1. В задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (адвокат Суп М.Б.) № б/н від 25.09.2023 ( вх. №7817 від 28.09.2023) відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня складення її повного тексту (18.10.2023), до Західного апеляційного господарського суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Ухвала суду розміщена у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua/.

Копію ухвали направити: ) Приватному підприємству Білявинці (юридична адреса: вул. Студинського, буд. 7, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, 47722; фактична адреса: вул. Медова, 12-А, м. Тернопіль, 46008); адвокату Суп М.Б. (електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Суддя М.С. Стадник