ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. Справа№ 910/14156/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 12.10.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023

у справі № 910/14156/23 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса"

про забезпечення позову до його пред`явлення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" про забезпечення позову до його подання відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мартін" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі № 910/14156/23. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Дієса" (ідентифікаційний код 36483471, індивідуальний податковий номер: 03) (далі - Компанія), які знаходяться на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на нерухоме майно, яке належить Компанії, у межах суми майбутнього позову - 3 315 753,45 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дієса" (ідентифікаційний код 36483471, індивідуальний податковий номер: 03) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" (ідентифікаційний код 19257144, індивідуальний податковий номер: 03) судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1345,00 грн. до суду першої інстанції та за подання цієї апеляційної скарги у розмірі 2684,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наявність значної заборгованості Компанії за договором від 15.05.2020 оренди нежитлового об`єкта за адресою: місто Київ, проспект Правди, 47, невчинення нею жодних дій, направлених на погашення існуючої заборгованості у відповідь на неодноразові звернення Товариства, невжиття заходів, спрямованих на добровільне погашення спірної заборгованості, наявність відомостей у мережі Інтернет про скрутне фінансове становище Компанії, а також значного обсягу непогашених грошових зобов`язань, що підтверджується чисельною кількістю судових справ проти відповідача - свідчать про недобросовісність дій Компанії та можливе ухилення нею від виконання судового рішення у разі задоволення позову Товариства.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

02.10.2023 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться необґрунтованісті такої заяви та її передчасність. Відповідач зазначає, що останній тривалий час веде господарську діяльність на ринку країни та має сталий фінансовий стан, незважаючи на воєнну агресію російської федерації, що вказує на відсутність підстав для ухилення від виконання нею рішення суду в майбутньому.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2023 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі № 910/14156/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: Ткаченко Б.О. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Сулім В.В., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі № 910/14156/23. Витребувано матеріали оскарження з суду першої інстанції. Розгляд апеляційної скарги призначено на 12.10.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явивлися в судове засідання 12.10.2023 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

06.09.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Мартін" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Дієса" (ідентифікаційний код 36483471, індивідуальний податковий номер: 03) (далі - Компанія), які знаходяться на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на нерухоме майно, яке належить Компанії, у межах суми майбутнього позову - 3 315 753,45 грн.

В обґрунтування цієї заяви Товариство посилалося на те, що: наявність значної заборгованості Компанії за договором від 15 травня 2020 року № 2.1.59 + 2.1.47. (Ельдорадо) оренди нежитлового об`єкта за адресою: місто Київ, проспект Правди, 47, невчинення нею жодних дій, направлених на погашення існуючої заборгованості у відповідь на неодноразові звернення Товариства, невжиття заходів, спрямованих на добровільне погашення спірної заборгованості, наявність відомостей у мережі Інтернет про скрутне фінансове становище Компанії, а також значного обсягу непогашених грошових зобов`язань, що підтверджується чисельною кількістю судових справ проти останньої та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо накладення арешту приватного виконавця на її майно, - свідчать про недобросовісність дій Компанії та можливе ухилення нею від виконання судового рішення у разі задоволення позову Товариства.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

З огляду на викладені вище норми процесуального законодавства метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Отже, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд, зокрема, має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі №921/40/20.

Водночас достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, а тому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з останньою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №910/13208/19.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, які передбачають обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів констатує, що заявником/скаржником в установленому законом порядку не було долучено до матеріалів справи жодного доказу на підтвердження того, що невжиття вказаних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених або оспорюваних прав чи інтересів, за захистом яких він планує звернутися до суду.

Водночас колегія суддів відхиляючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що саме лише посилання скаржника, як у своїй заяві, так і в апеляційній скарзі на наявність у Компанії спірної заборгованості, непогашення її в добровільному порядку та наявність інших судових справ, у яких відповідачем є Компанія, накладення арештів на нерухоме майно цієї особи, на переконання колегії суддів, не є достатніми підставами для задоволення відповідної заяви.

У заяві про забезпечення позову до його подання Товариство зазначило, що воно має намір подати позов до Компанії, предметом якого буде стягнення вищезазначеної заборгованості та повернення орендованого приміщення. Однак, як вірно вказано судом першої інстанції, у своїй заяві Товариство не навело жодних обставин, які б могли свідчити про відсутність у Компанії необхідної суми грошових коштів, а також про дії останньої, направлені на витрачання нею коштів з метою ухилення від сплати спірного боргу.

У контексті вищевикладеного колегія суддів також констатує, що заявник не навів жодних доводів, які б могли свідчити про вчинення Компанією дій, спрямованих на пошкодження чи знищення спірного нерухомого майна.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності, а також зважаючи на те, що Товариство у своїй заяві про забезпечення позову, так і у апеляційній скарзі не навело достатніх обґрунтувань та не довело належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення його майбутніх вимог до Компанії, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржувану ухвалу постановлено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/14156/23, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартін" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/14156/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2023 у справі №910/14156/23 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мартін".

4. Матеріали справи № 910/14156/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 23.10.2023.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк