У Х В А Л А

18 жовтня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/1113/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Ноувен М.П.,

розглянувши матеріали справи № 927/1113/23,

за позовом: Керівника Чернігівської окружної прокуратури,

вул.Шевченка,1, м. Чернігів, 14000;

в інтересах держави в особі:

Міністерства освіти і науки України,

пр-т Берестейський,10, м.Київ,01135;

Національного університету Чернігівська політехніка,

вул. Шевченка,95, м. Чернігів, 14035;

Північного офісу Державної аудиторської служби України,

вул. Січових Стрільців,15, м. Київ,04053

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ",

пр-т Перемоги,126Б, м. Чернігів,14013;

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 730535,75 грн;

за участю представників:

від позивача 1: не з`явився,

від позивача 2: не з`явився,

від позивача 3: Мойсієнко Н.О.,

від відповідача: Бузина Н.В.,

Прокурор: Кравченко А.А.;

Керівник Чернігівської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Національного університету Чернігівська політехніка, Північного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ.

Так, прокурор просить:

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 12.03.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 26.08.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 30.08.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 04.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 9 від 05.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 10 від 05.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 11 від 28.10.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 12 від 03.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 13 від 22.11.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 14 від 01.12.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- визнати недійсною додаткову угоду № 16 від 30.12.2021 про внесення змін та доповнень до Договору про постачання електричної енергії споживачу № 31026 ВЦ, укладену між Національним університетом Чернігівська політехніка (код 05460798) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ (код 41823846);

- стягнути з ТОВ ЕНЕРА ЧЕРНІГІВ безпідставно отримані кошти в сумі 730535,75 грн.

Позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що внесення додатковими угодами змін до договору вчинено з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення за відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі, отже такі угоди підлягають визнанню недійсними, а надмірно сплачені кошти підлягають поверненню до бюджету.

Враховуючи те, що вищезазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України Про публічні закупівлі, прокурор, посилаючись на приписи ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними. Оскільки позивач-2 сплатив кошти за поставлену електричну енергію відповідно до ціни, вказаній у спірних додаткових угодах, тобто за збільшеною ціною, прокурор на підставі ст. 670 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 730535,75 грн надлишково сплачених позивачем-2 коштів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.09.2023, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив.

Суд дослідив підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Національного університету «Чернігівська політехніка» та встановив наступне.

Згідно з ст.131-1 Конституції України на органи прокуратури України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Виходячи з вимог п.п.1, 2 ч.1 ст. 3 Закону України "Про прокуратуру", діяльність органів прокуратури ґрунтується на засадах верховенства права та законності.

Відповідно до частини 3 статті 23 цього ж нормативно-правового акту, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд зробив висновки у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України в частині представництва прокуром інтересів держави, який уже втратив чинність. Однак висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Відтак, інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає суду підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

При зверненні з даним позовом до суду прокурором визначено суб`єктний склад, зокрема, одним із позивачів прокурором визначено Національний університет «Чернігівська політехніка».

В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначає, що Національний університет «Чернігівська політехніка», шляхом укладення оспорюваних додаткових угод порушила вимоги чинного законодавства, принципи максимальної ефективності та економії, недискримінації учасників, які призвели до безпідставної зміни істотних умов договору та зростання ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо витрачання бюджетних коштів.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в особі Національного університету «Чернігівська політехніка» в суді, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокуратура звернулася з листами-запитами №736вих-22 від 13.12.2022 та №55-75-3854 вих-23 від 19.04.2023, № 55-75-6706вих-23 від 04.07.2023 до Національного університету «Чернігівська політехніка» з проханням надати докази щодо виконання Договору, внесення до нього змін та зазначити інформацію чи звертався Університет з позовною заявою про визнання недійсними додаткових угод до Договору чи про стягнення безпідставно отриманих коштів.

На адресу Чернігівської окружної прокуратури Національний університет «Чернігівська політехніка» листами № 109/05-2057/ВС від 22.12.2022, № 101/11-612/ВС від 19.04.2023, № 101/11-1043/ВХ від 05.07.2023, № 101/11-1144/ВС від 18.07.2023 надав запитувані прокурором документи та повідомив, що з позовною заявою до ТОВ «Енера Чернігів» про визнання додаткових угод недійсними не зверталися.

Суд вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

Обґрунтовуючи підстави представництва інтересів держави в особі Національного університету «Чернігівська політехніка», прокурор у позовній заяві стверджував, що у спірних правовідносинах Університет наділений владними повноваженнями, оскільки є розпорядником бюджетних коштів та стороною Договору.

Відповідно до п. 1.1. Статуту національного університету «Чернігівська політехніка» Національний університет «Чернігівська політехніка» є багатогалузевим класичним закладом вищої освіти…

Університет заснований на державній формі власності і належить до сфери управління Міністерства освіти і науки України.

Університет є юридичною особою, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді. Університет має самостійний баланс, рахунки в установах банків, казначействі, печатки із зображенням Державного Герба України, найменуванням Міністерства освіти і науки України та Університету, штампи та бланки зі своїм найменуванням, власну символіку та атрибутику (п. 1.5. Статуту)

Університет здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України та цього Статуту (п. 1.6. Статуту).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є державною організацією (установа, заклад).

Державний класифікатор України ДК 002:2004 "Класифікація організаційно-правових форм господарювання" (далі - КОПФГ), затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28.05.2004 №97, містить визначення поняття "державна організація (установа, заклад)": утворюється компетентним органом державної влади в розпорядчому порядку на базі відокремленої частини державної власності, як правило, без поділу її на частки, і входить до сфери його управління.

У постановах Верховного Суду від 25.11.2020 у справі №204/6292/18 та від 17.06.2020 у справі №204/7119/18 викладено правовий висновок про те, що саме наявність державно-владних повноважень відокремлює органи державної влади від інших державних установ, які також утворюються державою для здійснення завдань і функцій держави, але на відміну від органів державної влади не наділяються владними повноваженнями. Органи державної влади є складовою частиною державного апарату - системи органів та осіб, які наділяються певними правами та обов`язками щодо реалізації державної влади. Натомість державні організації (установи, заклади) на відміну від державного органу не мають державно-владних повноважень, не виступають від імені держави та виступають частиною механізму, а не апарату держави. Державна організація - це створений державою колектив працівників чи службовців, що характеризується організаційною єдністю, а також наявністю нормативно-визначених повноважень в одній зі сфер суспільних відносин. При цьому, така організація має власний кошторис.

Щодо доводів прокурора про повноваження Університету як розпорядника бюджетних коштів та, у зв`язку з цим, наявність підстав для представництва інтересів держави саме в особі Університету, слід зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 дійшла висновку, що заклад освіти у спірних правовідносинах, які виникли щодо закупівлі природного газу за Договором, діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня (постанова Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 910/11847/19 (підп. 6.49).

У відносинах щодо розрахунків з постачальником природного газу за договором заклад, який є розпорядником бюджетних коштів, виступає не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона у зобов`язальних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду, викладені у підпунктах 6.27-6.29 постанови від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, підпунктах 6.30-6.32 постанови від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18, підпункті 8.30 постанови від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Отже, підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає:

-згідно з відомостями, наявними у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відповідно до положень Статуту Національного університету "Чернігівська політехніка" позивач-2 на момент подання прокурором позову у даній справі є державним закладом (закладом вищої освіти державної форми власності), має самостійний баланс, розрахунковий, поточний, валютний та інші рахунки в установах банків, реєстраційні рахунки в органах Державної казначейської служби України, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді;

- Національний університет «Чернігівська політехніка» у спірних правовідносинах є виключно стороною договору, не здійснює владних управлінських функцій, а тому не є суб`єктом владних повноважень, тобто не має статусу суб`єкта владних повноважень, в особі якого прокурор може звертатися з позовом в інтересах держави.

Відповідно до ч.2 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо: позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 та від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункти 8.33-8.41).

Відтак, суд доходить висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі Національного університету «Чернігівська політехніка», у зв`язку з чим позов Чернігівської окружної прокуратури в цій частині підлягає залишенню без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Керуючись ст. 13, 53, 226, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов прокурора в частині представництва інтересів держави в особі Національного університету Чернігівська політехніка залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень - http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст ухвали складений та підписаний 23.10.2023.

Суддя М.П. Ноувен