ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2023 р. Cправа № 902/1087/23

Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., при секретарі судового засідання Глобі А.С.

За участю представників:

позивача Швець О.П., витяг з ЄДРЮОФОПтаГФ,

відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд. 24, м. Вінниця, 21037)

до: Самгородоцької сільскої ради (вул. Миру, буд. 48, с. Самгородок, Хмільницький район, Вінницька обл., 22163)

про стягнення 21448,38 грн.

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство "Вінницяоблтеплоенерго" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Самгородоцької сільскої ради про стягнення 21 448,38 грн заборгованості, з якої 17 389,00 грн - основного боргу, 3 613,42 грн. - пені, 219,21 грн - 3% річних та 226,75 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані не повною сплатою відповідачем отриманих послуг з централізованого опалення.

Ухвалою суду від 21.08.2023 відкрито провадження у справі № 902/1087/23 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

04.09.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позову заперечує.

07.09.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій останній спростовує твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. Дана відповідь на відзив надійшла до суду також засобами поштового зв`язку 11.09.2023.

Ухвалою суду від 07.09.2023 перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.10.2023.

На визначену судом дату в судове засідання 02.10.2023 з`явився представник позивача.

За наслідками судового засідання, суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 18.10.2023 о 12:00 год.

Враховуючи неявку у судове засідання представника відповідача, суд ухвалою від 03.10.2023 повідомив останнього про дату, час та місце наступного судового засідання у порядку визначеному ст. 120, 121 ГПК України.

На визначену судом дату в судове засідання 18.10.2023 з`явилась представник позивача, відповідач правом участі свого представника в судовому засіданні не скористався, про розгляд справи був повідомлений належним чином та в установленому законом порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, оскільки в матеріалах справи наявні відзив на позовну заяву і відповідь на відзив.

Крім того, розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З огляду на викладене розгляд справи по суті відбувається за наявними в справі доказами за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві і відповіді на відзив та просила суд їх задовольнити.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 18.10.2023 в зв`язку з неявкою представників сторін на проголошення вступної та резолютивної частини рішення остання долучена до матеріалів справи без проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов та підстави заперечень відповідача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, КП "Вінницяоблтеплоенерго" є теплопостачальним підприємством, яке надає свої послуги суб`єктам господарювання різних форм власності, що розташовані на території Вінницької області, в тому числі бюджетним установам та комунальним підприємствам.

Взаємовідносини між теплопостачальною організацією та споживачами теплової енергії, споживачами послуг з постачання теплової енергії регулюються Законами України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 р. № 2633- IV, «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. №2189-VIII та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007р. №1198 (далі - Правила №1198), що враховують всі особливості споживання теплової енергії як товарної продукції та споживання послуги з постачання теплової енергії як комунальної послуги.

Згідно договору «Про купівлю - продаж теплової енергії» споживачем теплової енергії по частині не житлового приміщення будівлі фізіотерапевтичного відділення загальною площею 220 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Незалежності,75, постійно була КП «Центральної районної лікарні Козятинської міської ради». Заборгованість за спожиті послуги відсутня.

29.11.2022р. Козятинська міська рада Вінницької області прийняла рішення №344 «Про передачу комунального майна з балансу КП «Козятинської ЦРЛ» на баланс КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради».

16.12.2022р. Козятинська міська рада Вінницької області своїм рішенням №372 «Про затвердження актів приймання- передачі комунального майна з балансу КП «Козятинська центральна районна лікарня» Козятинської міської ради на баланс КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради» підтвердила факт передачі майна.

КП «Вінницяоблтеплоенерго» про вказані дії не повідомлялось. Тому, договір між КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради» та КП «Вінницяоблтеплоенерго» підписаний лише в січні 2023 року. Під час заключення договору з новим споживачем був встановлений факт фактичного використання частини не житлового приміщення будівлі фізіотерапевтичного відділення загальною площею 220 кв.м. Самгородоцькою сільською радою на підставі права власності.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №342249080 від 10.08.2023, Самгородоцький сільській раді належить частина нежитлового приміщення будівлі фізіотерапевтичного відділення літ. «Р» загальною площею 220 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Козятин, вул. Незалежності,75.

20.02.2023 комісія в складі представників КП «Вінницяоблтеплоенерго» та представника споживача Самгородоцької сільської ради скали акт про те, що: відповідно індивідуальної справи приміщення 1-28,29,30,31,32,33,34,35,36; та частини приміщення 37 є опалювальним за рахунок трубопроводів та під`єднаних радіаторів в кількості 3 шт. Вказані приміщення мають загальну систему опалення з усім адміністративним будинком та обладнані лічильником.

Фахівцями КП «Вінницяоблтеплоенерго» складений опитувальний лист теплопостачання по договору №Т-172 від 23.02.2023 для КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської Ради» та акт відсоткового розподілення по приміщеннях теплової енергії від 23.02.2023р., згідно яких, розподілене розрахункове навантаження Гкал/год використовуване для опалення фізіотерапевтичного корпусу літ «р» зафіксоване приладом обліку СВТУ 11 №53 між КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської Ради» та Самгородоцькою сільською радою відповідно до займаної площі.

Аналогічні документи надані Самгородоцькій сільській раді.

В зв`язку з тим що, Самгородоцька сільська рада, як власник вищезазначеного приміщення не здійснила власний обов`язок стосовно укладання договору з виконавцем послуг в особі КП «Вінницяоблтеплоенерго», позивач надсилав на адресу Самгородоцької сільської ради договір купівлі-продажу теплової енергії № Т-175 в двох примірниках з вимогою один підписаний екземпляр повернути (надіслано згідно опису та квитанція Укрпошти №860 від 24.02.2023р., отримано особисто згідно трекінгу укрпошти 07.03.2023), однак договір між сторонами не укладено.

КП «Вінницяоблтеплоенерго» у період з січня по квітень 2023 року, здійснювало постачання теплової енергії до вищезазначеного приміщення у відповідності до положень Законів і Правил, що не виключає можливість стягнення із споживача на користь теплопостачальної організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини підтвердженням яких є надіслані на адресу Самгородської сільської ради щомісячні рахунки на оплату теплопостачання, щодо яких жодних заперечень не надходило

- рахунок №427 від 23.02.2023 та акт здачі-прийняття виконаних робіт №455 від 23.02.2023р (надіслано згідно опису та квитанції Укрпошти №860 від 24.02.2023р., отримано особисто згідно трекінга Укрпошти 07.03.2023),

- рахунок № 633 від 16.03.2023, акт здачі-прийняття виконаних робіт №665 від 16.03.2023р., акт №03 про визначення обсягів реалізованої теплової енергії від 15.03.2023 р. (надіслані згідно опису та квитанції Укрпошти №185 від 21.03.2023р., отримано особисто згідно трекінга Укрпошти 22.03.2023),

- рахунок № 978 від 19.04.2023, акт здачі-прийняття виконаних робіт №1030 від 19.04.2023р., акт №04 про визначення обсягів реалізованої теплової енергії від 14.04.2023 р., акт відключення теплопостачання на опалення в звязку з закінченням опалювального сезону від 14.04.2023, акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2023 по 02.05.2023 (надіслані згідно опису та квитанції Укрпошти №980 від 20.04.2023р., отримано особисто згідно трекінга Укрпошти 08.05.2023).

Також, на адресу споживача 05.06.2023 направлялась претензійна вимога на суму 17388,52 грн. з метою до судового врегулювання спору. Направлено згідно опису та квитанції Укрпошти №389 від 05.06.2023р. отримано особисто згідно трекінга Укрпошти 08.06.2023).

За твердженнями позивача, жодної оплати або іншого повідомлення на адресу КП «Вінницяоблтеплоенерго» від відповідача не надходило.

Дані обставини стали підставою звернення позивача до суду з позовною вимогою про стягнення з відповідача 21 448,38 грн заборгованості, з якої 17 389,00 грн - основного боргу, 3 613,42 грн. - пені, 219,21 грн - 3% річних та 226,75 грн - інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач не погоджується з твердженнями викладеними позивачем у позовній заяві та зазначає, що відповідно до рішення Козятинської районної ради № 05-40-07 від 18 листопада 2020 року «Про передачу із спільної комунальної власності територіальних громад сіл та селищ Козятинського району до комунальної власності Самгородоцької сільської ради майна комунального підприємства «Козятинська районна аптека «Надія» Козятинської районної ради» та вихід із складу засновників даного підприємства», рішення Самгородоцької сільської ради № 11/1-8 від 19 листопада 2020 року «Про прийняття до комунальної власності Самгородоцької сільської ради майна комунального підприємства «Козятинська районна аптека «Надія» Козятинської районної ради», витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, частина нежитлового приміщення будівлі фізіотерапевтичного відділення, площею 220 кв.м, розташоване за адресою: м. Козятин, вул. Незалежності, 75 дійсно перебуває в комунальній власності Самгородоцької сільської ради та обліковується на балансі КП «Надія» Самгородоцької сільської ради.

Листом Самгородоцької сільської ради від 27 лютого 2023 року № 234 на лист КП «Вінницяоблтеплоенерго» від 22 лютого 2023 № 143/01-09 висунуто заперечення щодо оплати вказаного у листі КП боргу, в зв`язку з відсутністю укладеного договору між сторонами: КП «Вінницяоблтеплоенерго» та Самгородоцькою сільською радою та повідомлено Позивача про відсутність необхідності опалення цього приміщення і вирішення питання про відключення наявних там радіаторів, які в будь-якому випадку не забезпечують відповідної кількості тепла. Питання щодо відключення на цей час не вирішено.

За твердженням відповідача, Самгородоцька сільська рада юридично не являється споживачем теплової енергії.

З огляду на викладене, відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач зазначає, зокрема, що 05.06.2023 претензійною вимогою роз`яснювалось відповідачу порядок відключення від централізованої системи опалення будинку, який складається з певних дій виконання, яких належить здійснити відповідачу, а саме:

- Звернутися з заявою із зазначенням причин відключення, а також інформацією про намір влаштування в будівлі системи індивідуального чи автономного теплопостачання до органу місцевого самоврядування відповідно до законодавства.

- Орган місцевого самоврядування на найближчому засіданні за участі заявника приймає відповідно до законодавства рішення щодо відключення будівлі від центрального опалення з урахуванням рекомендації Комісії.

- Для відключення будівлі споживач звертається із заявою до КП «Вінницяоблтеплоенерго» для отримання технічних умов на від`єднання, на підставі яких замовляється розроблення проекту відключення будівлі від центрального опалення, який має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил, і проекту системи індивідуального чи автономного теплопостачання будівлі, який розробляється з урахуванням схеми теплопостачання населеного пункту та має відповідати вимогам чинних державних будівельних норм та правил.

- Після виконання робіт із відключенням будівлі від центрального опалення складається акт про відключення від зовнішніх інженерних систем (мереж) центрального опалення (теплопостачання), який є підставою для припинення постачання теплової енергії та відповідно нарахування за неї.

Жодних дій щодо припинення теплопостачання відповідачем здійснено не було. Крім того, витрати, пов`язані з відключенням від центрального опалення, здійснюються за рахунок споживача.

Крім того, позивач зазначає, що Самгородоцька сільська рада, як власник вищезазначеного приміщення не здійснила власний обов`язок стосовно укладання договору з виконавцем послуг в особі КП «Вінницяоблтеплоенерго», хоча позивач надсилав на адресу Самгородської сільської ради договір купівлі-продажу теплової енергії № Т-175 в двох примірниках з вимогою один підписаний екземпляр повернути, разом з тим відповідно до норм законодавства Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Правові відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною або юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, регулюються, зокрема Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про теплопостачання", Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі за текстом - Правила користування тепловою енергією) та іншими нормативно- правовими актами, що регулюють відносини у цій сфері.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про теплопостачання" від 02.05.2005 № 2633-ІУ відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 4 названого Закону проектування, будівництво, реконструкція, ремонт, експлуатація об`єктів теплопостачання, виробництво, постачання теплової енергії регламентуються нормативно-правовими актами, які є обов`язковими для виконання всіма суб`єктами відносин у сфері теплопостачання.

У статті 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено: - теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; - система централізованого теплопостачання - сукупність джерел теплової енергії, магістральних та місцевих (розподільчих) теплових мереж, що об`єднані між собою та використовуються для теплозабезпечення споживача, населеного пункту, яка включає системи децентралізованого та помірно-централізованого теплопостачання; З аналізу положень зазначених Правил, зокрема, пункту 44, вбачається, що термін споживач застосовується в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання.

Відповідно до змісту положень статті 5 Закону до житлово-комунальних послуг зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 7, ч. 2 ст. 8 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. 2, 3, 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі- продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією; споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Згідно з ч. 2 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

У статті 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

КП «Вінницяоблтеплоенерго» є суб`єктом природної монополії відповідно до положень Закону України «Про природні монополії» та за приписами статті 19 Закону України «Про теплопостачання» як монополіст не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі.

Між тим, взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії згідно до пунктів 1-2, 4 Правил користування тепловою енергією № 1198 визначаються і в тому випадку, коли такий договір відсутній, оскільки вони є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії.

Відповідно до пункту 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Зважаючи на викладене, відповідач є споживачем теплової енергії, між відповідачем та позивачем є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних послуг з постачання теплової енергії, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги.

У постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 25.03.2019 року у справі № 910/12510/17 викладено правовий висновок, відповідно до якого: "укладення договору з теплопостачання відповідно до статті 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил користування тепловою енергією, є не правом споживача послуг, а його обов`язком. А сам лише факт не укладення такого договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від сплати за фактично спожиту теплову енергію в спірний період".

Отже навіть за відсутності договору, при належному підтвердженні матеріалами справи факту постачання теплової енергії споживачу, останній не звільняється від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію.

Системи опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою Централізованої системи теплопостачання будівлі в якому воно розташоване, тому при подачі теплової енергії в централізовану систему опалення будинку в опалювальні періоди одночасно опалювалось нежитлове приміщення, власником якого є відповідач. Рішення про початок та закінчення опалювального сезону в КП «Центральної районної лікарні Козятинської міської ради», майно якої, за адресою м. Козятин, вул. Незалежності,75, в подальшому було передано до КЗ «Центр надання соціальних послуг Козятинської міської ради», приймає виконавчий комітет Козятинської міської ради, шляхом направлення копії відповідного рішення суб`єктам господарювання на електронну пошту.

При цьому теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо).

На підтвердження обсягу відпущеної відповідачу теплової енергії позивачем надано до матеріалів справи акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки за спірний період, які надсилались позивачем на адресу відповідача, що підтверджується описами та накладними (рахунків та актів за спірний період), які містяться в матеріалах справи.

У зв`язку з тим, що частина приміщення відповідача приєднана до внутрішньобудинкової системи будівлі, то правовідносини між сторонами підпадають під регулювання "Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії , затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі - Правила №830).

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу.

Споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору.

Визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", - за розрахунковим або середнім обсягом споживання) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі ведення обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №7129816/17-ц споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №904/2238/17, від 16.10.2018 у справі №904/7377/17, споживач, який фактично споживає теплову енергію, не вчинивши дій з відключення від послуг теплопостачання відповідно до Правил користування тепловою енергією, не може бути звільнений від оплати вартості спожитої теплової енергії, як особа, що допустила господарське правопорушення у відносинах теплопостачання.

З огляду на викладене, дослідивши надані позивачем докази, судом встановлено, що у спірний період з січня 2023 року по квітень 2023 року позивачем було надано теплопостачання в частині нежитлового приміщення будівлі фізіотерапевтичного відділення, площею 220 кв.м, розташованого за адресою: м. Козятин, вул. Незалежності, 75.

Суд відхиляє твердження відповідача стосовно неналежності наданих позивачем доказів на підтвердження факту постачання саме відповідачу теплоенергії у приміщення за спірний період, оскільки наданими доказами підтверджується факт централізованого постачання теплової енергії у сам будинок № 75 по вул. Незалежності у м. Козятин, у складі якого є нежитлові приміщення загальною площею 220 кв.м власником яких є відповідач, а доказів відключення приміщення відповідача від централізованого теплопостачання матеріали справи не містять, то обов`язок з оплати наданого теплопостачання у ці приміщення за спірний період покладено на відповідача.

Крім того, відповідачем не надано жодних доказів які б спростовували твердження позивача.

Суд також зауважує, що обов`язок з укладення договору про теплопостачання покладено як на позивача так і на відповідача. Позивачем надано суду докази того, що він звертався із пропозицією до відповідача щодо укладення відповідного договору, однак відповідачем не було виявлено ініціативи в укладенні договору.

Відповідачем не надано заперечень щодо здійсненого розрахунку позивачем наданих послуг з теплопостачання на суму 17 389,00 грн за період з січень 2023 року по квітень 2023 року, також матеріали справи не містять доказів оплати вказаної суми боргу, у зв`язку із чим, суд вимоги позову у цій частині задовольняє.

Стосовно стягнення інфляційних втрат у сумі 226,75 грн та 3 % річних у сумі 219,21 грн, то суд враховує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних (в порядку статті 625 ЦК України) є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення матеріальних втрат, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 226,75 грн та 3 % річних у сумі 219,21 грн, тобто у сумах, заявлених позивачем.

Що ж стосується заявлених позивачем до стягнення 3613,42 грн пені, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у справі не укладався якийсь письмовий правочин (договір) щодо встановлення неустойки у формі пені за несвоєчасну сплату послуг з теплопостачання.

Позивачем не наведено норму законодавства на підставі якої ним здійснено нарахування пені (якою встановлений конкретний розмір пені). Тому суд не визнає вимогу позивача щодо стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за законну та обґрунтовану, а відтак не вбачає підстав для її задоволення.

У зв`язку із наведеним суд відмовляє у стягненні з відповідача 3613,42 грн пені.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Ч.2, 3 ст.80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Натомість відповідачем не надано суду належних доказів на спростовування заявлених позовних вимог, в тому числі щодо здійснення оплати за надані послуги.

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240- 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Самгородоцької сільскої ради (вул. Миру, буд. 48, с. Самгородок, Хмільницький район, Вінницька обл., 22163, ) на користь Комунального підприємства "Вінницяоблтеплоенерго" (вул. Вишнева, буд. 24, м. Вінниця, 21037, ) 17 389,00 грн - основного боргу за теплову енергію спожиту за період січень 2023-квітень 2023 року, 219,21 грн. - 3% річних, 226,75 грн. - інфляційних втрат та 2 231,83 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. У позові в частині стягнення 3613,42 грн - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 27 жовтня 2023 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи