ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4485/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Київстар", м. Київ

про стягнення 30 782,16 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях звернулося до господарського суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення 30 782,16 грн, з яких: 30 729,69 грн неустойка, 52,47 грн пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди №12/02-4238-ОД від 16.11.2010.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 22.08.2023 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

08.09.2023 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що позивач безпідставно зазначає, що договір оренди № 12/02-4238-ОД від 16.11.2010 є припиненим з 01.08.2020. 17.06.2020 відповідач звернувся до позивача із заявою про продовження строку дії договору оренди. На виконання вимог договору оренди позивач уклав договір страхування орендованого майна, про що свідчить сертифікат № 41 від 29.01.2020. Крім того, з метою виконання п.5.6. договору орендар здійснював безперервне страхування орендованого майна, про це свідчить сертифікат 1574 від 27.01.2021 до генерального договору добровільного страхування майна. Станом на 2020 рік ДСНС не видавала дозволів, оскільки останні були скасовані чинним на той час законодавством. Після одержання заяви від відповідача про продовження строку дії договору оренди у позивача виникає обов`язок протягом десяти робочих днів з дати отримання такої заяви прийняти одне з рішень: про оголошення аукціону; про відмову у продовженні договору. Позивач не надав суду жодного доказу, що орендодавець відповідно до абз. 6 п. 144 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна» оприлюднив рішення про оголошення аукціону та оголошення про проведення аукціону в Електронній торговій системі протягом 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення, тобто не пізніше 02.07.2020. Позивач не надав суду жодного доказу, що він прийняв рішення про відмову у продовженні договору в строк, визначений п.144 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483 «Деякі питання оренди державного та комунального майна». Отже, відповідач вдповідно до умов договору оренди звернувся до позивача із заявою про продовження строку дії договору оренди. Водночас позивач всупереч вимог Постанови КМУ № 483 не прийняв жодних рішень, передбачених постановою за наслідками розгляду зазначеної заяви. З огляду на зазначене, у період з вересня 2020 року по жовтень 2021 року відповідач сплачував орендну плату згідно з діючим договором оренди, відтак, вимоги про сплату неустойки є безпідставними та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. За період користування орендованим майном за договором № 12/02-4238-ОД відповідач з вересня 2020р. по вересень 2021 р. сплатив позивачу орендну плату в сумі 8036,76 грн та Криворізькому професійному будівельному ліцею орендну плату в сумі 8036,76 грн, а всього в сумі 16 073,48 грн. У зв`язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.11.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України у Дніпропетровській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях) (орендодавець) та Закритим акціонерним товаритсвом «Київстар Дж.Ес.Ем» (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Київстар") (орендар) було укладено договір оренди № 12/02-4238-ОД (далі - договір).

Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно - частину бетонного замощення (майданчик), площею 44,0 кв.м, розміщені за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Перлинна, 8, що перебуває на балансі Криворізького професійного будівельного ліцею (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 14.09.2010 і становить за незалежною оцінкою 13 469,00 грн (п. 1.1. договору).

Орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання -передачі майна (п. 2.1. договору).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами)/за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку жовтень 2010 року 348,22 грн (п. 3.1. договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.3. договору).

Пунктом 3.6. договору передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні: 50% - до державного бюджету у розмірі 174,11 грн; 50% - балансоутримувачу у розмірі 174,11 грн, щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря.

Цей договір укладено строком 1 рік, що діє з 16.11.2010 до 15.10.2011 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов цього договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, договір за заявою орендаря щодо продовження терміну дії, наданою відповідно до п. 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі. (п. 10.1. договору).

Зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін і оформлюються додатковими угодами. Зміни та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною (п. 10.3. договору).

Чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря; ліквідації орендаря - юридичної особи; у разі смерті орендаря (якщо орендарем с фізична особа); та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України (п. 10.9. договору).

Всі зміни та доповнення до цього договору вважаються дійсними лише в тому випадку, якщо вони здійсненні в письмовій формі та підписані обома сторонами (п. 10.10. договору).

У разі припинення або розірвання цього договору орендар зобов`язаний негайно повернути балансоутримувачу майно у стані в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження (п. 10.11. договору).

Актом приймання-передачі від 16.11.2010 позивач передав, а відповідач прийняв в оренду державне окреме нерухоме майно - частину бетонного замощення (майданчик), площею 44,0 кв.м., що перебуває на балансі Криворізького професійного будівельного ліцею та розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Перлинна, 8.

22.12.2011 сторони підписали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди, в якій дійшли згоди доповнити пункт п. 10.1. договору абзацом 2 та викласти в наступній редакції: „Цей договір є пролонгованим з 16.11.2011 по 15.10.2014 включно». Абзац 2 п 10.1 вважати абзацом 3; викласти у наступній редакції пункти 3.1 та 3.6 договору: "3.1.Орендна плата у розмірі 488,86 грн/базова за серпень місяць 2011р./ без ПДВ коригується на індекс інфляції, починаючи з вересня місяця 2011р., розрахована за "Методикою розрахунку та використання плати за оренду державного майна", яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 із змінами та доповненнями до неї. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно чинного законодавства.», « 3.6. Орендна плата згідно розрахунку (додаток 1) перераховується таким чином:

- 50% - до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділеннями казначейства - у розмірі 244,43 грн.;

- 50% - балансоутримувачу у розмірі - 244,43 грн."

18.05.2015 сторони підписали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди, в якій вирішили викласти в п. 1.1. Розділу 1. «Предмет договору вартість орендованого майна» в наступній редакції: «... вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку на 11 грудня 2014 року становить за незалежною оцінкою 15 976,00 грн...» та викласти другий абзац пункту 10.1 в наступній редакції: «Цей договір є пролонгованим з 16.10.2014 по 15.09.2017 (включно)».

13.09.2017 сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди, в якій узгодили у назві розділу 2. "Умови передачі та повернення орендованого майна орендарю" виключити останнє слово «орендарю»; пункт 5.6. розділу 5. "Обов`язки орендаря" викласти в наступній редакції: "Протягом місяця після укладення цього договору застрахувати орендоване майно не менше ніж на його вартість за актом оцінки (або висновку про вартість) на користь балансоутримувача, який несе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об`єкта оренди в порядку, визначеному законодавством, від пожежі, залиття, протиправних дій 3-х осіб, стихійних явищ, і надати орендодавцю та балансоутримувачу копії страхового полісу і платіжного доручення. Розмір франшизи при укладанні договору страхування повинен становити 0%. У разі не відповідності договорів страхування вказаним вимогам, орендар бере на себе зобов`язання відшкодування збитків нанесених державі у разі настання страхового випадку. Постійно поновлювати договір страхування державного майна, щоб увесь строк оренди майно було застрахованим, з одночасним наданням копій договорів страхування та платіжних доручень орендодавцю та балансоутримувачу.»; абзаци 2.3. п. 10.1. розділу 10. строк чинності, умови зміни та припинення договору викласти в наступній редакції: „Цей договір є пролонгованим з 16.09.2017 по 14.09.2020 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди.»

Відповідно до п. 5.20 договору орендар у разі наміру продовжити строк дії договору оренди, зобов`язаний не пізніше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору оренди подати орендодавцю та балансоутримувачу про це заяву з документами щодо виконання умов договору оренди (дозвіл пожежників, копія договору страхування державного майна, платіжні доручення про сплату страхового платежу та ін.).

17.06.2020 на адресу Регіонального відділення надійшов лист ПрАТ «Київстар» від 16.06.2020 № 12820/07, в якому останній просить продовжити термін дії договору оренди від 16.11.2010 № 12/02-4238-ОД на наступний строк.

Однак, як зазначає позивач, 27.12.2019 набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» та Постанова Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №483, якою затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна (далі - Порядок), якими відповідно встановлено порядок продовження договорів оренди державного майна та перелік документів, які зобов`язаний подати орендар з метою його продовження.

Листом № 11-02-03667 від 08.07.2020 позивач повідомив відповідача, що 27.12.2019 набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна». Статтею 18 вищевказаного Закону визначені умови, порядок та строки проведення роботи по продовженню терміну дії договорів оренди, які були укладені до набирання чинності цим Законом. Звернув увагу, що продовження спірного договору оренди буде здійснюватися за результатом проведення аукціону. Регіональне відділення також повідомило, що умовами ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що рішення про продовження терміну дії договору оренди державного майна або про відмову у його продовженні приймається з урахуванням та на підставі інформації орендодавця та балансоутримувача про: наявність або відсутність заборгованості зі сплати орендної плати чи страхових платежів за договором, що продовжується, станом на дату подання довідки; факти суттєвого (більше ніж на три місяці) прострочення сплати орендної плати чи інших обов`язкових за договором платежів; результати перевірок, які балансоутримувач та/або орендодавець здійснювали протягом строку оренди, а також інформація про цільове призначення, за яким об`єкт оренди фактично використовувався протягом строку оренди. У разі якщо перевірками виявлено порушення умов договору оренди, зазначається інформація про вжиті орендарем заходи для припинення порушення або про те, що порушення тривало і після строку, визначеного орендодавцем або балансоутримувачем для усунення порушення. Також Регіональне відділення повідомило ПрАТ «Київстар», що розгляд питання щодо прийняття рішення про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений або рішення про відмову у продовженні договору оренди, буде продовжено після отримання визначеної ст. 18 Закону №157-ІХ інформації та зауважило, що у разі порушення термінів подачі заяви з відповідними документами, у Регіонального відділення будуть відсутні підстави для проведення роботи по продовженню терміну дії договору оренди.

Позивач зазначає, що відповіді, заперечень або інформації в порядку ст.18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ні зі сторони ПрАТ «Київстар», ні зі сторони балансоутримувача до регіонального відділення надано не було.

Листом № 11-02-05783 від 06.10.2020 позивач звернувся до відповідача (як орендаря) та Криворізького професійного будівельного ліцею (як балансоутримувача), яким повідомив, що умови визначені Законом України «Про оренду державного та комунального майна» зі сторони орендаря та балансоутримувача не виконано, інформації для прийняття рішення про призначення аукціону не надано, у зв`язку з чим правові підстави для продовження договору оренди від 16.11.2010 № 12/02-4238-ОД відсутні, а його дію припинено, у зв`язку з закінченням терміну на який його було укладено, 15.09.2020. Позивач також повідомив орендаря та балансоутримувача про необхідність термінового повернення майна за актом повернення майна з оренди. Додатково Регіональним відділенням було зазначено, що у разі невчасного повернення державного майна з оренди до ПрАТ «Київстар» буде застосовано штрафні санкції у вигляді неустойки.

Позивач зазначає, що лист № 11-02-05783 від 06.10.2020 було направлено Регіональним відділенням на адресу відповідача 07.10.2020 цінним листом з описом вкладення за поштовим відправленням № 440. Однак, як зазначає позивач, відповідач відповіді чи заперечень на вищевказаний лист не надав. В судовому порядку припинення дії договору оренди № 12/02-423 8-ОД від 16.11.2010 відповідачем також оскаржено не було.

Актом про повернення майна з оренди від 26.09.2021 орендар повернув зі строкового платного користування майно: частину бетонного замощення (майданчик), площею 44,0 кв.м та розміщене за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Перлинна, 8.

Акт про повернення майна з оренди від 26.09.2021 підписаний сторонами із приміткою, що цей акт складено внаслідок припинення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 16.11.2010 № 12/02-4238-ОД. Дата припинення договору оренди є 15.09.2020. Підставою припинення договору оренди є рішення орендодавця.

Враховуючи припинення договору оренди № 12/02-4238-ОД від 16.11.2010, а також те, що повернення майна за актом про повернення майна з оренди відбулось 26.09.2021, Регіональним відділенням було нараховано неустойку за період з 15.09.2020 по 26.09.2021 у розмірі 30 729,69 грн.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.ч.1,2,5 ст.762 Цивільного кодексу України).

Договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Як вказано вище, 13.09.2017 сторони уклали додаткову угоду про внесення змін до договору оренди, в якій узгодили абзаци 2.3. п. 10.1. розділу 10. строк чинності, умови зміни та припинення договору викласти в наступній редакції: „Цей договір є пролонгованим з 16.09.2017 по 14.09.2020 включно.

27.12.2019 набрав чинності Закон України «Про оренду державного та комунального майна» (введений в дію з 01.02.2020) та Постанова Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, якою затверджено Порядок передачі в оренду державного та комунального майна (далі - Порядок), якими відповідно встановлено порядок продовження договорів оренди державного майна.

Господарський суд наголошує, що відповідно до ч. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Порядок продовження договорів оренди державного та комунального майна, який діяв до 31.01.2020 та був передбачений Законом України № 2269-XII (втратив чинність 31.01.2020), може бути застосовано до процедури продовження тих договорів, строк дії яких закінчився до 01.07.2020 включно, а щодо інших договорів оренди державного та комунального майна (строк дії яких закінчився після 01.07.2020) у силу вимог абзацу 3 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 157-IX має застосовуватися порядок продовження, визначений Законом України № 157-ІХ.

Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів оренди державного та комунального майна, укладених відповідно до положень Закону України № 2269-XII.

Оскільки строк дії договору оренди визначено його сторонами до 14.09.2020 включно, тобто вже після 01.07.2020, то до спірних орендних правовідносин підлягали застосуванню положення статей 18, 19 Закону України № 157-ІХ.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції, що діла на момент виникнення спірних правовідносин) продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» без проведення аукціону можуть бути продовжені договори, які:

- укладені та продовжуються вперше, за умови, якщо строк оренди за такими договорами становить п`ять років або менше;

- укладені без проведення аукціону з установами, організаціями, передбаченими частиною першою статті 15 цього Закону;

- укладені без проведення аукціону з підприємствами, установами, організаціями, передбаченими частиною другою статті 15 цього Закону відповідно до вимог статті 15 цього Закону, крім випадків, передбачених абзацами одинадцятим та дванадцятим частини другої статті 15 цього Закону;

- укладені з підприємствами, установами, організаціями, що надають соціально важливі послуги населенню, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, додатковий перелік яких може бути визначений представницькими органами місцевого самоврядування згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» право на отримання в оренду державного та комунального майна без проведення аукціону мають:

- органи державної влади та органи місцевого самоврядування, інші установи і організації, діяльність яких фінансується за рахунок державного або місцевих бюджетів;

- релігійні організації для забезпечення проведення релігійних обрядів та церемоній;

- Пенсійний фонд України та його органи;

- дипломатичні представництва, консульські установи іноземних держав, представництва міжнародних міжурядових організацій в Україні для виконання функцій дипломатичного представництва, консульських і статутних функцій міжнародних міжурядових організацій.

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» право на отримання в оренду державного та комунального майна, що не міститься в Переліку першого типу, без проведення аукціону також мають:

- музеї;

- державні та комунальні підприємства, установи, організації у сфері культури і мистецтв чи громадські організації у сфері культури і мистецтв (у тому числі національні творчі спілки або їх члени під творчі майстерні);

- заклади освіти всіх форм власності, що мають ліцензію на провадження освітньої діяльності;

- громадські організації ветеранів для розміщення реабілітаційних установ для ветеранів;

- реабілітаційні установи для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю для розміщення таких реабілітаційних установ;

- державні та комунальні спеціалізовані підприємства, установи та заклади соціального обслуговування, що надають соціальні послуги відповідно до Закону України "Про соціальні послуги";

- державні видавництва і підприємства книгорозповсюдження;

- вітчизняні видавництва та підприємства книгорозповсюдження, що забезпечують підготовку, випуск та (чи) розповсюдження не менш як 50 відсотків книжкової продукції державною мовою (за винятком видань рекламного та еротичного характеру);

- народні депутати України і депутати місцевих рад для розміщення громадської приймальні;

- потенційні орендарі для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів на строк, що не перевищує п`яти календарних днів протягом шести місяців, а також щодо майна, яке передається суб`єктам виборчого процесу з метою проведення публічних заходів (зборів, дебатів, дискусій) під час та на період виборчої кампанії;

- потенційні орендарі для організації та проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів на строк, що не перевищує 30 календарних днів протягом одного року щодо кожного орендаря, якщо балансоутримувачем є державне або комунальне підприємство, установа, організація, що здійснює діяльність з організації конгресів і торговельних виставок.

З огляду на викладене, оскільки договір оренди вже неодноразово продовжувався, а відповідач (орендар) не належить ні до суб`єктів, перелік яких наведений у частинах першій, другій статті 15 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ні до підприємств, що надають соціально важливі послуги населенню, цей договір підлягає продовженню виключно за результатами проведення аукціону.

Таким чином, у позивача були відсутні підстави для продовження договору оренди без проведення аукціону.

У зв`язку із чим, позивач листом № 11-02-05783 від 06.10.2020 повідомив відповідача, що правові підстави для продовження договору оренди від 16.11.2010 № 12/02-4238-ОД відсутні, а його дію припинено, у зв`язку з закінченням терміну, на який його було укладено.

Після отримання заяви орендаря про продовження договору, який підлягає продовженню за результатами проведення аукціону, орендодавець (або представницький орган місцевого самоврядування чи визначені ним органи) згідно з Порядком передачі майна в оренду приймає одне з таких рішень: про оголошення аукціону, за результатами якого чинний договір оренди може бути продовжений з існуючим орендарем або укладений з новим орендарем; про відмову у продовженні договору з підстав, передбачених статтею 19 цього Закону (ч. 9 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Як вказано вище, строк дії договору оренди визначено його сторонами до 14.09.2020 включно.

Відповідно до п. 10.9. договору чинність цього договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

З огляду на викладене, договір оренди № 12/02-4238-ОД від 16.11.2010 припинив свою дію з 15.09.2020.

У разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди (ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідач повернув орендоване майно балансоутримувачу 26.09.2021 за актом приймання-передачі.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

За змістом наведених норм договір є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном упродовж строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Користування майном за договором є правомірним, якщо воно відповідає умовам укладеного договору та положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини з урахуванням особливостей предмета найму та суб`єктів договірних правовідносин.

Відносини найму (оренди) у разі неправомірного користування майном можуть регулюватися умовами договору, що визначають наслідки неправомірного користування майном, та нормами законодавства, які застосовуються до осіб, які порушили зобов`язання у сфері орендних відносин.

Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим орендна плата за користування майном за умовами договору, що припинився не нараховується.

Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення (ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України).

Неустойка, стягнення якої передбачено ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі (після) припинення договору оренди - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення вказаного договору, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Відповідач доказів вжиття ним заходів щодо своєчасного повернення об`єкта з оренди після закінченням строку договору чи вчинення позивачем перешкод у його поверненні суду не надав.

Суд відзначає, що відповідачем не доведено відсутність своєї вини в порушенні зобов`язань орендаря негайно повернути орендодавцю майно, яке є предметом оренди, після закінчення строку дії відповідного договору оренди.

Отже відсутні підстави для звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності за таке порушення.

Враховуючи вказане, суд приходить до висновку, що неповернення об`єкта оренди за договором у період після закінчення строку дії договору відбулося виключно з вини самого орендаря (відповідача), а тому існують усі правові підстави для застосування до відповідача відповідно до ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України неустойки, розрахованої за безпідставне користування спірним об`єктом оренди після закінчення строку дії договору.

Як свідчать надані позивачем розрахунки, за період з 15.09.2020 по 26.09.2021 сума відповідної неустойки склала 30 729,69 грн.

Заперечуючи позовні вимоги, відповідач вказує на те, що орендар користувався орендованим майном та сплачував орендну плату (орендодавцю та балансоутримувачу) на підставі п.3.6 договору оренди, в тому числі за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року сплатив позивачу орендну плату в сумі 8036,76 грн та Криворізькому професійному будівельному ліцею орендну плату в сумі 8036,76 грн, а всього в сумі 16 073,48 грн, на підтвердження чого надав платіжні доручення.

Господарський суд зазначає, що з наданих відповідачем платіжних доручень вбачається, що у період з 13.10.2020 по 13.10.2021 відповідач сплатив позивачу орендну плату в сумі 8036,78 грн та Криворізькому професійному будівельному ліцею орендну плату в сумі 8036,71 грн.

Суд звертає увагу, що при здійсненні розрахунку неустойки на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України позивачем не враховано сплачені відповідачем кошти за весь час користування нерухомим майном після закінчення договору оренди.

Господарський суд враховує висновки, наведені у постанові Об`єднаної Палати касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 стосовно того, що користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов - неправомірне користування майном, у зв`язку з чим вимога щодо орендної плати за користування майном за умовами договору, що припинився (у разі закінчення строку, на який його було укладено тощо), суперечить змісту правовідносин за договором найму (оренди) та регулятивним нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма статті 762 Цивільного кодексу України ("Плата за користування майном") і охоронна норма частини другої статті 785 Цивільного кодексу України ("Обов`язки наймача у разі припинення договору найму") не можуть застосовуватися одночасно, адже орендар не може мати одночасно два обов`язки, які суперечать один одному: сплачувати орендну плату, що здійснюється за правомірне користування майном, і негайно повернути майно.

Отже, положення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 Цивільного кодексу України про свободу договору не застосовуються до договорів оренди в тій їх частині, якою передбачені умови щодо здійснення орендної плати за період від моменту припинення дії договору до моменту повернення орендованого майна, оскільки сторони в такому випадку відступають від положень актів цивільного законодавства (стаття 6 Цивільного кодексу України).

Неврахування таких висновків щодо застосування положень цивільного та господарського законодавства на практиці призводить до того, що з орендаря, який після припинення строку дії договору не повернув майно орендодавцю на його вимогу, фактично стягується потрійний розмір орендної плати, а саме: безпосередньо орендна плата, а також неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий підхід у регулюванні орендних правовідносин вочевидь не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Також з вищенаведених норм права випливає, що при оренді державного майна орендна плата сплачується орендодавцю та балансоутримувачу, а неустойка, у разі неповернення орендованого майна лише орендодавцю.

Питання сплаченої балансоутримувачу орендної плати після припинення договору оренди повинно вирішуватися між відповідачем та балансоутримувачем.

Таким чином, здійснені відповідачем оплати фактично є частиною неустойки за позадоговірне користування майном. Отже, сплачена орендодавцю орендна плата за період з вересня 2020 року по вересень 2021 року (враховуючи припинення дії договору оренди з 15.09.2020) підлягає зарахуванню в рахунок сплати, передбаченої ст. 785 ЦК України неустойки.

З урахуванням викладеного є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки у розмірі 22 692,91 грн (30 729,69 грн 8036,78грн).

Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 52,47 грн за період 16.10.2017 по 16.09.2020.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Господарський суд зазначає, що чинне законодавство поділяє неустойку на законну і договірну. Необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого неустойка стягується і конкретний її розмір.

Законом, у даному випадку, не передбачено розмір штрафних санкцій, таким чином підлягають застосуванню штрафні санкції, передбачені договором. Господарський суд зазначає, що стягнення пені за несвоєчасну сплату орендної плати не передбачено умовами укладеного між сторонами договору.

Позивач у позовній заяві, як на підставу нарахування пені, посилається на ст. 230 Господарського кодексу України.

Стаття 230 Господарського кодексу України дає визначення штрафним санкціям та визначає суб`єктів застосування штрафних санкцій.

Господарський суд зазначає, що законом, в тому числі ст. 230 Господарського кодексу України не визначено управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого неустойка стягується і конкретний її розмір.

З огляду на викладене, оскільки стягнення пені умовами укладеного між сторонами договору не передбачено, то нарахування позивачем пені за несвоєчасне виконання зобов`язання з оплати орендної плати є необґрунтованим. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 52,47 грн задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: на позивача 705,36 грн (26,28 %), на відповідача 1978,64 грн (73,72%).

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 53, ідентифікаційний код 21673832) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6, ідентифікаційний код 42767945) 24 671,55 грн, а саме: 22 692,91 грн неустойки, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1978,64 грн, про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя І.В. Мілєва