УХВАЛА

м. Київ

24.10.2023Справа № 910/3150/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянувши у підготовчому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації)

2. Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області»

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шепеля Олега Костянтиновича

про визнання недійсним статуту, визнання протиправним розпорядження та скасування запису про державну реєстрацію

за участю представників:

позивача - Коцюба А.Є.,

відповідача-1 - не з`явився,

відповідача-2 - Йосипенко С.Т.,

третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації), Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області» про визнання недійсним статуту, визнання протиправним розпорядження та скасування запису про державну реєстрацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 (суддя Морозов С.М.) позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

15.03.2023 від позивача надійшла заява в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.03.2023 недоліки усунуто.

Так, позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій позовні вимоги викладено наступним чином:

- визнати недійсним статут Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області» в новій редакції, зареєстрований розпорядженням Голови Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 13.12.2022 № 939 «Про реєстрацію статутів релігійних організацій» та на підставі чого внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 002000595 від 18.01.2023;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 13.12.2022 № 939 «Про реєстрацію статутів релігійних організацій», яким зареєстровано статут Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області» (нова редакція);

- скасувати запис про державну реєстрацію № 002000595 від 18.01.2023 змін до відомостей про Релігійну організацію «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2023 (суддя Морозов С.М.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3150/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 18.04.2023. Залучено Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Шепеля Олега Костянтиновича до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. Витребувано докази у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зубкової Ольги Леонідівни та відповідачів.

31.03.2023 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

06.04.2023 від Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надійшли пояснення щодо позовної заяви.

18.04.2023 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 18.04.2023 з`явились представники сторін, представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 18.04.2023 оголошено перерву до 30.05.2023.

30.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів.

У підготовче засідання 30.05.2023 з`явились представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 30.05.2023 оголошено перерву до 11.07.2023.

01.06.2023 від позивача надійшли позовна заява в новій редакції та клопотання про витребування доказів.

У підготовче засідання 11.07.2023 з`явились представники учасників справи.

У підготовчому засіданні 30.05.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів та оголосив перерву до 12.09.2023.

03.08.2023 від відповідача-2 надійшла заява про відвід судді Морозова С.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 заяву відповідача-2 про відвід судді Морозова С.М. від розгляду справи № 910/3150/23 задоволено, матеріали справи № 910/3150/23 передано уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023 справу № 910/3150/23 передано на розгляд судді Гумеги О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 задоволено самовідвід судді Гумеги О.В. в розгляду справи № 910/3150/23, матеріали справи № 910/3150/23 передано уповноваженій особі для вирішення питання про повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2023 справу № 910/3150/23 передано для розгляду судді Комаровій О.С.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 прийнято справу №910/3150/23 до провадження новим складом суду, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.09.2023 та, серед іншого, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

25.08.2023 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 20.09.2023 з`явились представники позивача та третьої особи, представники відповідачів не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 20.09.2023 судом розглянуто подане позивачем у цьому ж засіданні клопотання про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.09.2023 клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Київської обласної державної адміністрації належним чином засвідчену копію реєстраційної справи Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області» (ідентифікаційний код: 34162810), в іншій частині у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

05.10.2023 від Київської обласної державної адміністрації надійшли витребувані судом докази.

23.10.2023 від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.09.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 906/1330/21.

У підготовче засідання 24.10.2023 з`явились представники позивача та відповідача-2, представники відповідача-1 та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

Розглянувши у підготовчому засіданні 24.10.2023 клопотання позивача про зупинення провадження у справі, суд дійшов таких висновків.

Порядок та умови зупинення провадження у справі врегульованого нормами статей 227, 228 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Предметом позову у справі № 910/3150/23 є вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним статуту відповідача-2 в новій редакції, визнання протиправним та скасування розпорядження Голови Київської обласної державної адміністрації (Київської обласної військової адміністрації) від 13.12.2022 № 939, яким зареєстровано статут відповідача-2 в новій редакції, а також скасування запису про державну реєстрацію змін до відомостей про відповідача-2 з підстав того, що за Загальні збори Релігійної організації «Релігійна громада парафія Святої великомучениці Параскеви Київської єпархії Української православної церкви (Православної церкви України) с. Блиставиця Бучанського району Київської області», що відбулись 29.10.2022, були неправомочними вирішувати включені до порядку денного питання, зокрема про зміну підпорядкування релігійної громади та внесення змін до статуту, у зв`язку з чим нова редакції статуту відповідача є недійсною, а його державна реєстрація проведена всупереч нормам Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Суд встановив, що ухвалою Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів‚ корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 20.06.2023 справу № 906/1330/21 разом із касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.09.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

У зазначеній справі в касаційному порядку переглядається рішення місцевого господарського суду, залишене без змін постановою апеляційного господарського суду, яким відмовлено у задоволенні позову позивача - настоятеля Релігійної організації УПЦ про визнання недійсним протоколу загальних зборів та визнання недійсним статуту, з підстав того, що оспорювані загальні збори були скликані неуповноваженими особами, без повідомлення настоятеля Релігійної організації УПЦ та дійсних її членів, а рішення про зміну підлеглості релігійної громади в організаційних та канонічних питаннях, внесення відповідних змін до статуту прийнято особами, які не були членами Релігійної організації УПЦ, оскільки їх не було включено до складу парафіяльних зборів Релігійної організації УПЦ. Також позивач у цій справі вважає, що збори були проведені з порушенням процедури, визначеної статутом та Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації», внаслідок прийнятих на цих зборах незаконних рішень, що стосувалися статутної діяльності, зареєстровано статут Релігійної організації в новій редакції, тому протокол та нова редакція статуту мають бути визнані недійсними.

Ухвалою від 27.07.2023 Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 906/1330/21 за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.09.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022.

Суд вважає, що спірні правовідносини у справі № 910/3150/23 та у справі №906/1330/21 є подібними за предметним та суб`єктним критеріями.

Так, мотивуючи наявність підстав для передачі справи № 906/1330/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зазначають, що особливістю цієї справи є те, що позивач як керівник релігійної громади УПЦ заперечує, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту було ухвалено неуповноваженими членами релігійної громади. Тому питання членства в релігійній громаді є одним з ключових у цьому спорі.

У цій справі прямо не оскаржуються дії держави. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін до статуту по суті є рішенням про припинення діяльності Релігійної організації УПЦ, настоятелем (священослужителем) якої був позивач, оскільки його наслідком є необхідність створення нової громади для продовження діяльності громади УПЦ. Таке рішення прийнято іншими особами, які, як і позивач у справі, визначали себе членами релігійної громади УПЦ.

Таке рішення фактично призвело до позбавлення релігійної громади УПЦ, очолюваної позивачем, правоздатності юридичної особи, оскільки статут релігійної організації у новій редакції був затверджений розпорядженням голови Житомирської ОДА і були внесені відповідні зміни до держаного реєстру. Наведене унеможливило здійснення нею прав, пов`язаних з наявністю статусу юридичної особи, наприклад, права володіти та орендувати об`єкт нерухомого майна, права проводити богослужіння в культовій будівлі, реалізувати право на судовий захист, а реалізацію таких прав ЄСПЛ послідовно визнавав невід`ємною складовою здійснення права на сповідування своєї релігії (рішення ЄСПЛ у справі «Релігійна громада Свідків Єгови та інші проти Австрії»).

Релігійна громада УПЦ в селі Калинівка фактично перестала бути зареєстрованою організацією, тому позивач - священнослужитель та інші громадяни, які були її членами, були позбавлені права сповідувати свою релігію спільно з іншими. Наявність у них права утворити нову релігійну громаду (частина восьма статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації») має оцінюватися в контексті дотримання принципу пропорційності, але не впливає і не виключає висновку про наявність втручання в право.

Рішення про зміну підлеглості не приймалось безпосередньо державою, але було наслідком прийнятого 17.01.2019 Закону Украйни № 2673-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи», яким установлено відповідну процедуру.

Окрім того, рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту було зареєстровано державою в особі державної адміністрації в порядку, встановленому статтею 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Закон передбачає можливість відмови, якщо зміни і доповнення статутів або діяльність суперечать чинному законодавству, що означає обов`язок уповноваженого державного органу перевіряти дотримання процедури з метою захисту прав заінтересованих осіб. Без проведення реєстраційних дій первісна релігійна громада не втрачає правосуб`єктності.

З цих підстав Верховний Суд дійшов висновку, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, що були зареєстровані державною адміністрацією, внаслідок чого релігійна громада позивача втратила правоздатність, є «обмеженням» прав позивача сповідувати свою релігію спільно з іншими особами, що гарантовано статтею 9 Конвенції та тлумачиться у поєднанні зі статтею 11 Конвенції.

Суд зауважив, що згідно із чинним законодавством держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і зміну такої підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами (частина третя статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»).

Також закон визначає, що членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення та на вимогах статуту (положення) релігійної громади (частина друга статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»).

В ухвалі про передачу справи на розгляд Великої Палати судді палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду також звертають увагу на те, що рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади (частина четверта статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»).

Отже, Закон чітко передбачає можливість прийняття рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади. Такі положення застосовні, якщо відповідно до вимог статуту (положення) релігійної громади можливо встановити кількість членів релігійної громади.

Водночас, на думку суддів палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, в законі існує прогалина щодо вирішення цього питання, якщо релігійна громада, користуючись своїм правом самостійно вирішувати свої внутрішні справи, не визначила у статуті на власний розсуд порядок прийняття нових та виключення існуючих членів, порядок обліку членів громади. Так само Закон не регламентує порядок правового статусу вірян (прихожан) церкви, що ототожнюють себе як члени релігійної громади, але не визнаються такими її керівником, тощо. Подолання цієї законодавчої прогалини у спосіб, сумісний зі статтями 9, 11 Конвенції, є завданням суду.

Беручи до уваги наявність прогалини в законодавчому регулюванні питання визначення необхідної кількості членів релігійної громади для прийняття рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту у разі, коли загальна кількість членів не визначена, ураховуючи необхідність вирішення питання застосування аналогії закону чи права у цій справі, а також зважаючи на те, що питання у справі стосується захисту прав людини і основоположних свобод, що гарантуються Конституцією України та Конвенцією, і вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі, Суд вважає, що у межах цієї справи наявні ознаки якісного критерію виключної правової проблеми у справі, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

В своїй ухвалі судді палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду також вказали, що аналіз судової практики, здійснений на підставі інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, свідчить що значна кількість справ у спорах, що пов`язані зі зміною підлеглості релігійної громади (в тому числі з «колишніми» керівниками релігійних громад щодо усунення їх від користування будівлями після здійснення зміни підлеглості) розглядаються як в судах господарської (зокрема, справи № 910/12018/22, 910/14722/22, 924/356/23, 924/278/23, 906/820/22, 902/1043/21, 911/1900/22, 903/511/22, 910/13963/21, 727/5571/19, 902/1283/21, 918/74/22, 910/18406/21, 727/5575/19, 910/4517/22 та інші), так і цивільної юрисдикції (справи № 359/1946/23, 567/1464/22, 167/439/22 та інші), що ілюструє наявність кількісного критерію у цій справі.

В ухвалі про передачу справи № 906/1330/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду судді палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала низку питань, які, на її думку, постануть перед Великою Палатою Верховного Суду у цій справі, а саме:

- Яким чином має визначатися членство в релігійній громаді, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та відсутній облік членів релігійної громади?

- Яким чином визначається правомочність (повноважність) загальних зборів (дві третини від кількості членів релігійної громади) приймати рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту, якщо статутом не передбачено фіксоване членство та облік членів релігійної громади?

- Чи порушуються прийняттям рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту права керівника (настоятеля) релігійної організації, що не згодний з таким рішенням, якщо він його оскаржує з підстав прийняття неповноважними членами організації?

- Чи є рішення про зміну підлеглості в канонічних та організаційних питаннях втручанням у право первісної релігійної громади та її настоятеля, що не згодний з таким рішенням, сповідувати свою релігію спільно з іншими в розумінні статті 11 у поєднанні зі статтею 9 Конвенції? Чи було порушено таке право відповідно до конкретних обставин справи?

Таким чином, оскільки правовідносини та склад сторін у справах № 910/3150/23 та № 906/1330/21 є подібними, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі, що розглядається.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача та зупинення провадження у справі № 910/3150/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду рішення Господарського суду Житомирської області від 20.09.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 906/1330/21.

Керуючись статтями 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі № 910/3150/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Житомирської області від 20.09.2022 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 у справі № 906/1330/21.

3. Зобов`язати учасників справи повідомити суд про усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, що передбачені статтями 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 25.10.2023.

Суддя О.С. Комарова