СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 905/965/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Попков Д.О.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства "Селидівська центральна міська лікарня Донецька область, м.Селидове, на рішення господарського суду Донецької області від 06.06.2023 року у справі №905/965/22,

за позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" м.Київ,

до - Комунального некомерційного підприємства "Селидівська центральна міська лікарня Донецька область, м.Селидове,

про - стягнення 139 511,41 грн,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (надалі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради» (надалі - Відповідач) про стягнення з останнього на користь Позивача заборгованості за Договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» у розмірі 139511,41 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 06.06.2023 року у справі №905/965/22 вищезазначені позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість у розмірі 102463,20грн, пеню у розмірі 12407,88 грн, 3% річних у розмірі 2299,11грн., інфляційні втрати у розмірі 22341,21грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 2684грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, за змістом якої просив означене рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було в повному обсязі досліджено всі обставини справи, зокрема, щодо належного відправлення Позивачем Відповідачу рахунку на оплату, оскільки відправлення без опису вкладення не дає можливості встановити відправку саме вказаного рахунку. Також зазначав, що з 04.11.2023р. послуги з постачання природного газу надавалися Відповідачу іншим постачальником - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на підставі укладеного договору, якого не було залучено до участі у справі, що, в свою чергу, позбавляє вказану особу права вимоги оплати за постачання природного газу з Відповідача за цей період.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №905/965/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення та встановлено строк учасникам справи для надання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи у строк до 11.09.2023р. (включно). Вказаною ухвалою повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі частини 10 статті 270 ГПК України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, на підставі якого заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема зазначив, що неотримання рахунку на оплату товару та акту приймання-передачі не впливає на обов`язок покупця оплатити товар, а посилання Відповідача на неотримання актів не має значення для справи, оскільки своєчасна оплата за поставлений природний газ не ставиться в залежність від отримання актів. У спірний період листопаду 2021 року саме Позивач здійснював постачання природного газу Відповідачу як постачальник «останньої надії», що підтверджується даними з Інформаційної платформи оператора ГТС, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про включення Відповідача до Реєстру споживачів Позивача.

Враховуючи положення ч. ч. 13, 14 ст. 8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

постачання в період жовтня-листопада 2021 року Позивачем Відповідачу природного газу на підставі типового Договору на постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі - договір) затвердженого постановою НКРЕКП від30 вересня 2015 року № 2501;

виставлення Позивачем Відповідачу рахунків на оплату (природного газу) №26844 за період з 1 по 31 жовтня 2021 року в сумі 106109,47 грн за спожитий газ в кількості 26,316.04м3 та №34833 за період з 1-30 листопада 2021 року в сумі 102463,20 грн за спожитий природний газ в кількості 6,099.00м3;

здійснення 29.11.2021 Відповідачем часткової оплати вартості поставленого природного газу у розмірі 106109,47 грн за період з 01.10.2021 по 19.09.2022;

направлення 06.10.2022 Відповідачу вимоги №119/4.3-16583-2022 про сплату заборгованості за природний газ (основний борг) в сумі 102463,20 грн до 19.10.2022, яка залишена Відповідачем без задоволення.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

Вищезазначений факт неналежного виконання Відповідачем умов спірного Договору щодо своєчасної оплати поставленої Позивачем електроенергії став підставою звернення останнього до господарського суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та нарахування на неї пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність Позивачем факту невиконання Відповідачем своїх зобов`язань зі сплати заборгованості за поставлений природний газ, що є підставою до нарахування на суму заборгованості пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами регулюються нормами законодавства щодо постачання природного газу.

Статтею 712 ЦК передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю- продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно із пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2496 (далі-Правила) договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу.

Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.

Типовий договір постачання природного газу постачальником "останньої надії" (далі - Типовий договір) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2501 від 30.09.2015, який відповідно до пункту 1.1 є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу Постачальником "останньої надії".

За цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. (п. 2.1. Типового Договору).

Відповідно до Правил постачання діючий постачальник - постачальник природного газу, до реєстру споживачів якого включений cпоживач у відповідному періоді постачання.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивача визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу, за результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 22.07.2020 № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а Відповідач є бюджетною установою (відповідно до Бюджетного кодексу України), який включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем, до портфеля постачальника «останньої надії» з наведених вище підстав підтверджується:

- листом оператора ГТС з інформацією щодо остаточної локації відборів споживача з ЕІС-кодом;

- інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10);

- відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС- кодом (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

За змістом ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

З урахуванням умов п.п.4.3, 4.4 Типового договору постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено), а споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем сформовано рахунки на оплату за природний газ за жовтень листопад 2021 року №26844 та №34833 на загальну суму 208572,67 грн, які були направлені Відповідачу рекомендованими листами.

Вказані рахунки Відповідачем сплачено частково у розмірі 106109,47 грн., частина боргу в сумі 102463,20 грн за листопад 2021 року, залишилась несплаченою, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказана сума заборгованості, строк зі сплати якої настав, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідач в доводах апеляційної скарги зазначав про те, що Позивачем було направлено спірні рахунки рекомендованими листами, а не цінними листами з описом вкладення, а отже висловлював сумнів, чи дійсно вказані рахунки було відправлено на адресу Відповідача.

Разом з тим, Відповідач не зазначає, що в отриманих повідомленнях було інше за змістом вкладення, ніж зазначені рахунки.

Крім того, вищенаведений зміст умов п.4.3 Типового договору чітко визначає порядок виставлення рахунків на оплату поштою, або через електронний кабінет, а відтак направлення рекомендованого листа саме з оголошеною цінністю, описом вкладення та повідомленням про вручення, як на це вказує Відповідач, умовами укладеного між сторонами Договору не вимагається.

Доводи апелянта стосовно наявності укладеного Договору на постачання природного газу з іншою особою, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки будь-яких доказів цього ним не надано.

Відповідачем не спростовано, що у спірний період він не був включений до реєстру споживачів жодного з постачальників, не надав доказів складання актів приймання- передачі природного газу від інших постачальників у спірний період, а тому спожиті об`єми природного газу автоматично включені оператором газотранспортної системи до портфеля постачальника «останньої надії».

Водночас, Позивачем надана інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ (Форма №10); витяг з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо фактичних обсягів споживання природного газу споживачем, відомості з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо споживача з ЕІС-кодом (надається у вигляді принтскрину з особистого кабінету позивача на інформаційній платформі Оператора ГТС).

Доводи щодо необхідності залучення у якості третьої особи ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз трейдінг», також не беруться колегією суддів до уваги, оскільки посилання на обмеження відповідного права зазначеної особи, оскаржуване рішення не містить

Крім того, з урахуванням значного проміжку часу між зазначеного Відповідачем моменту укладення Договору до розгляду справи судом першої інстанції, Відповідач мав би надати докази відповідної оплати за начебто спожитий у спірний період газ за договором з іншим постачальником, але обставини укладення такого договору як і обставини його виконання Відповідач не навів, відповідних доказів не надав.

Зазначаючи у відзиві на позов укладення 04.11.2021 Договору №04-1053/21 БО-Т із ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз трейдінг», Відповідач не заперечив обставини отримання газу від Позивача, як «постачальника останньої надії» за листопад 2021року, доказів укладення та виконання нового Договору не надав.

Відповідно до п. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь- якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про прострочення Відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, а тому у Позивача в даній ситуації виникло право на нарахування Відповідачу інфляційних, 3% річних за весь час прострочення виконання зобов`язання в порядку, встановленому зокрема ст. 625 ЦК України та пені на підставі п. 4.5. Договору.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованою належним чином та вірною є сума пені у розмірі 12 407,88грн, інфляційної складової у сумі 22341,21 грн та 3% річних у розмірі 2299,11грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру пені через ненадання останніх жодних доказів у підтвердження обставин необхідності такого зменшення.

Будь-яких доказів у підтвердження повної оплати Відповідачем в спірний період надано не було.

Доводів на спростування означеного апеляційна скарга Відповідача не містить.

За таких підстав, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи означене рішення, в повній мірі дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Донецької області від 06.06.2023 року у справі №905/965/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на заявника апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Селидівська центральна міська лікарня Донецька область, м.Селидове, на рішення господарського суду Донецької області від 06.06.2023 року у справі №905/965/22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 06.06.2023 року у справі №905/965/22 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Комунальне некомерційне підприємство «Селидівська центральна міська лікарня Донецька область, м.Селидове.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков