РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2023Справа № 910/4017/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Лобок К.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" (вул. Центральна, буд. 28, с. Багате, Ізмаїльський р-н, Одеська область, 68671)

до 1) Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (вул. Бориса Грінченка, буд. 1, м. Київ, 01001);

2) Офісу Генерального прокурора (вул. Різницька, буд. 13/15, м. Київ, 01011)

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державної казначейської служби України (вул. Бастіонна, будинок 6, м. Київ, 01601)

про стягнення 3 500 212,09 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Воронков В.О.;

від відповідача-1: Делявська Г.М.;

від відповідача-2: Кудіна Т.А.;

від третьої особи: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПП "Дінекс-Трейд" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА) та Офісу Генерального прокурора про стягнення 3 500 212,09 грн майнової шкоди.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.05.2022 справу № 910/4017/22 передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

03.06.2022 до суду надійшло клопотання позивача про долучення письмових доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4017/22, розгляд справи визначено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.07.2022. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Державну казначейську службу України.

29.06.2022 до суду від відповідача-2 надійшла заява про продовження процесуального строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2022 заяву Офісу Генерального прокурора про продовження процесуального строку на подання відзиву задоволено та продовжено строк для подання відзиву до 18.07.2022.

04.07.2022 до суду засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" від представника третьої особи надійшли письмові пояснення.

05.07.2022 до суду засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" від представника відповідача - 2 надійшов відзив.

05.07.2022 до суду засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" від представника відповідача - 1 надійшов відзив.

14.07.2022 через електрону пошту Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 заяву представника позивача про розгляд справи в режимі відеоконференції задоволено.

18.07.2022 через електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача - 1 у підготовче засідання 20.07.2022 не з`явився, проте 19.07.2022 через відділ діловодства суду останнім було подане клопотання відкладення розгляду справи.

Представник третьої особи у підготовче засідання 20.07.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №172.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечував проти відкладення підготовчого засідання.

Представник відповідача - 2 у підготовчому засіданні не заперечував проти відкладення підготовчого засідання.

Судом у підготовчому засіданні 20.07.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотання представника відповідача - 1 про відкладення розгляду справи та відкладено підготовче засідання на 03.08.2022.

Крім того, судом у підготовчому засіданні 20.07.2022 без виходу до нарадчої кімнати постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду заяви позивача про зупинення провадження у справі до встановлення фактичних обставин справи.

20.07.2022 через електрону пошту суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.07.2022 заяву Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" про участь у підготовчому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

Представник третьої особи у підготовче засідання 03.08.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 03.08.2022 представник позивача підтримав подану ним заяву про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача-1 залишив розгляд заяви позивача про зупинення провадження у справі на розсуд суду.

Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення заяви позивача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2022 заяву Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" про зупинення провадження у справі задоволено частково та зупинено провадження у справі №910/4017/22 до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/7665/19.

05.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі.

06.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2023 поновлено провадження у справі №910/4017/22 та призначено підготовче засідання на 21.08.2023.

25.07.2023 через електронну пошту суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 задоволено заяву представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Представник третьої особи у підготовче засідання 21.08.2023 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.09.2023.

У судове засідання 13.09.2023 представник третьої особи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

У судовому засіданні 13.08.2023 оголошувалася перерва до 18.10.2023.

У судове засідання 18.10.2023 представник третьої особи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з огляду на що, керуючись положеннями п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника третьої особи.

Відповідно до ст. 233 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.10.2023 відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к задоволено клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим слідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генерального прокуратури України Шевченка А.Г. про накладення арешту; накладено арешт на майно, а саме: на зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» за адресами: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16; Одеська область, Татарбунарський район, с. Дивізія, вул. Колхозна, 20 А і Одеська область, Біляєвський район, с. Яськи, вул. Севастопольська, 18, заборонивши вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном; передано АРМА в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19 - 24 Закону, зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території ТОВ «Білгород-Дністровський Елеватор».

Метою накладення зазначеного арешту стало збереження конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Водночас, з матеріалів справи вбачаться, що на частину вищевказаного майна було також накладено арешт й ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 у справі №916/328/19 за позовом ПП «Дінекс-Трейд» до ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Так, означеною ухвалою суд задовольнив заяву ПП «Дінекс-Трейд» про забезпечення позову; наклав арешт на пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, згідно з карткою кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 по ПП «Дінекс-Трейд», що зберігається на території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, з передачею її на відповідальне зберігання приватному підприємству «Влахос».

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.05.2019 у справі №916/328/19 позов Підприємства задоволено повністю; усунуто перешкоди у здійсненні ПП «Дінекс-Трейд» права користування та розпорядження своїм майном шляхом зобов`язання ТОВ «Білгород-Дністровський Елеватор» утриматися від вчинення будь-яких дій, що перешкоджатимуть ПП «Дінекс-Трейд» у здійсненні ним вантажо-розвантажувальних робіт, вивозу з території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, пшениці 6 класу врожаю 2018 року насипом у кількості 829 тон насипом згідно картки кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 по ПП «Дінекс-Трейд».

У зазначеному рішенні у справі № 916/328/19 Господарським судом Одеської області встановлено такі обставини.

03.12.2018 між ПП "Дінекс-Трейд" (поклажодавець) та ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" (зерновий склад) було укладено Договір № 53/Т/18 складського зберігання зерна (далі - Договір №53/Т/18), згідно з яким поклажодавець зобов`язується передати зерновому складу плоди зернових, зернобобових та олійних культур (надалі - "зерно") за заліковою вагою в кількості, яка визначається по фактичній кількості зерна, що надійшло від поклажодавця, і засвідчується відповідними складськими документами, а зерновий склад зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання, при необхідності довести його до необхідних кондицій умов зберігання, на визначених цим договором умовах і в установлений строк повернути його поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим договором та законодавством.

На виконання умов Договору № 53/Т/18 ПП "Дінекс-Трейд" згідно з карткою кількісно-якісного обліку за формою-36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 передало ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" на зберігання пшеницю 6-го класу у кількості 829 тон - спірне майно.

Відповідно до умов Договору № 53/Т/18 строк зберігання зерна встановлено тривалістю до 30.04.2019.

Згідно з Договором № 53/Т/18 ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" (зерновий склад) взяло на себе зобов`язання із забезпечення належного зберігання зерна та здійснення його відпуску поклажодавцеві, забезпечення доступу поклажодавця до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання.

При цьому "зерновий склад" - ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор", не має права розпоряджатися зерном (його частиною) поклажодавця, крім випадків, передбачених законодавством та цим договором (пункт 5.1 Договору №53/Т/18).

01.02.2019 позивач з метою реалізації своїх повноважень з розпорядження належною йому на праві власності сільськогосподарською продукцією звернувся до ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" з листом-вимогою про відвантаження на автотранспорт пшениці 6 класу у кількості 829 тон - об`єкта Договору №53/Т/18, проте до теперішнього часу попри числені звернення керівництва Господарства до Елеватора за його фактичним місцезнаходженням з вимогою про відвантаження переданої Елеватору на зберігання пшениці 6 класу у кількості 845 тон, керівництвом Елеватора як усні, так і письмові вимоги ігноруються, директор та бухгалтер Елеватора на телефонний зв`язок не виходять.

Враховуючи викладене, у зв`язку з ухиленням Елеватора від виконання умов пунктів 3.1 і 5.1 Договору №53/Т/18 в частині зобов`язань зернового складу з забезпечення відпуску поклажодавцю належного йому зерна, а також порушенням відповідачем вимог ст. ст. 525, 526, 629, 953 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України у Підприємства виникли об`єктивні побоювання щодо порушення Елеватором права власності позивача та законного володіння на об`єкт Договору №53/Т/18, переданий Підприємством Елеватору, згідно з карткою кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 по ПП "Дінекс-Трейд".

Отже, виходячи з положень законодавства та умов Договору №53/Т/18, наявні правові підстави для усунення Елеватором перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом зобов`язання останнього утриматися від вчинення будь-яких дій, що перешкоджатимуть Підприємству у здійсненні ним вантажно-розвантажувальних робіт, вивозу з території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, пшениці 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом згідно з карткою кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019 по ПП "Дінекс-Трейд".

Як вбачається з матеріалів даної справи, 23.05.2019 ТОВ «РМ Консалтинг» на замовлення АРМА було складено звіт про незалежну оцінку майна, об`єктом оцінки якого стало майно: «пшениця вагою 2011,256 тн., пшениця (зерносуміш) вагою 84,965 тн, горох вагою 29,807 тн, ячмінь вагою 4,596 тн, насіння соняшника вагою 596,431 тн, що зберігається на складах за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Маршала Бірюзова, буд. 16».

У вказаному звіті, зокрема, зазначено, що вся інформація фінансового, економічного і технічного характеру, надана замовником чи уповноваженими ним особами, в усній чи письмовій формі, підтверджена чи не підтверджена документально, приймалася як достовірна; оцінювач не проводив спеціальної перевірки її достовірності, у зв`язку з тим, що відповідальність за достовірність наданої інформації несе замовник, оцінювач не несе відповідальності за висновки, зроблені на основі наданої замовником інформації чи документів, що містять недостовірні відомості; при виконанні робіт оцінювач не проводив обміру представленого до оцінки майна, а користувався даними технічних паспортів (інвентаризаційних справ) або іншої наданої замовником документації і не несе відповідальності за відхилення фактичних даних відносно наданої замовником документації.

Згідно зі звітом вартість 1 (однієї) тони зерна складає 1 177,79 грн, а вартість 2011,256 тон - 2 368 841,23 грн.

Відповідно до офіційного сайту державного підприємства «Сетам» (далі - ДП «Сетам») 24.05.2019 останнім було опубліковано оголошення стосовно продажу виявлених зернових культур в такій кількості: «пшениця - 1 741,256 мт (об`єм - 2385,86 м3, натура - 0,7298232, вага - 1741,256 тн), пшениця (зерносуміш) - 84,965 мт (об`єм - 116,39 м3, натура - 0,7300026, вага - 84,965 тн), горох - 29,807 мт (об`єм - 38,71 м3, натура - 0,7700077, вага - 29,807 тн), ячмінь - 4,596 мт (об`єм - 7,15 м3, натура - 0,6427972, вага - 4,596 тн), пшениця - 270,000 мт (об`єм - 360,00 м3, натура - 0,75, вага - 270,000 тн), насіння соняшника - 29,961 мт (об`єм - 103,30 м3, натура - 0,29, вага - 30,000 тн), насіння соняшника - 566,470 мт (об`єм - 1531,00 м3, натура - 0,37, вага - 566,500 тн) [згідно інспекційного звіту № №PC/PC/L19AP231]»; номер лоту: 352541; стартова ціна: 3 777 460,32 грн; місцезнаходження майна: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова 16;

Підприємство звернулося до АРМА з заявою від 28.05.2019 №б/н про недопущення порушень законодавства України, у якій просило вжити в межах своїх повноважень заходи щодо скасування АРМА на 30.05.2019 аукціону, реєстраційний номер лота 352541, з реалізації «зернових культур, виявлених в наступній кількості: пшениця - 1 741,256 мт (об`єм - 2385,86 м3, натура - 0,7298232, вага - 1741,256 тн), пшениця (зерносуміш) - 84,965 мт (об`єм - 116,39 м3, натура - 0,7300026, вага - 84,965 тн), горох - 29,807 мт (об`єм- 38,71 м3, натура - 0,7700077, вага - 29,807 тн), ячмінь - 4,596 мт (об`єм - 7,15 м3, натура - 0,6427972, вага - 4,596 тн), пшениця - 270,000 мт (об`єм - 360,00 м3, натура - 0,75, вага - 270,000 тн), насіння соняшника - 29,961 мт (об`єм - 103,30 м3, натура - 0,29, вага - 30,000 тн), насіння соняшника - 566,470 мт (об`єм - 1531,00 м3, натура - 0,37, вага - 566,500 тн)», місцезнаходження майна: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, в частині майна, визначеного ухвалою господарського Одеської області від 14.02.2019 у справі №916/328/19 про забезпечення позову.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів №409118 30.05.2019 відбулися торги за лотом №352541, переможцем яких визначено ТОВ "Карел-Груп", ціна продажу 3 777 460,32 грн.

03.06.2019 АРМА (продавець) і ТОВ «Карел-Груп» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу активу №13, за умовами якого:

- у порядку та на умовах, визначених договором, продавець зобов`язується передати, а покупець зобов`язується прийняти активи за специфікацією, що є невід`ємною частиною договору (додаток) і сплатити за них певну грошову суму (пункт 1);

- місцезнаходження активів: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 (пункт 2);

- реалізація активу здійснюється продавцем згідно з положеннями статей 1, 9, 21 Закону і на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к (пункт 3);

- ціна договору за активи становить 3 777 460,32 грн згідно з протоколом електронних торгів від 30.05.2019 №409118 (пункт 4).

За специфікацією до вказаного договору найменування активу: зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території елеватора за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16; одиниця виміру, вага - 2727,124 мт.

АРМА листом від 21.06.2019 №4541/1-33-19/6 повідомило ПП «Дінекс-Трейд» про те, що частиною восьмою статті 21 Закону передбачено, що у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, АРМА у триденний строк повертає їх законному власнику, а в разі їх реалізації - повертає одержані від цього кошти, а також проценти, нараховані як плата за користування банком такими коштами; на даний час жодних рішень, які б скасовували арешт прийнятих в управління активів на адресу АРМА від прокурора або суду не надходило, у зв`язку з чим рекомендовано звертатися до слідчого, детектива, прокурора, слідчого судді, суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25.09.2019 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к в частині накладення решту на майно - пшеницю 6-го класу врожаю 2018 року насипом у кількості 829 тон, яка належить ПП «Дінекс-Трейд» та зберігається на території елеватора, розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, з забороною вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпоряджання та користування вказаним майном з передачею цього майна на відповідальне зберігання АРМА.

Київським апеляційним судом встановлено таке:

- головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 02.02.2019 №00000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 191 Кримінального кодексу України;

- за доводами клопотання про накладення арешту досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Агроінвестгруп» та підконтрольних їм елеваторів, зокрема ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор», зловживаючи своїм службовим становищем, вчинили розкрадання ввіреного їм майна на підставі договорів складського зберігання майна (зернових культур), чим спричинили збитки державі та комерційним структурам в особливо великих розмірах;

- в рамках вказаного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, а саме: зернових культур, круп`яних та олійних культур, які перебувають на території ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор», зокрема, за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, зазначивши, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження є збереження речових доказів;

- при цьому постановою слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України Драчук Ю.П. від 04.02.2019 зазначене майно, а саме: зернові культури, крупяні та олійні культури, які перебувають на території ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор», зокрема, за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №00000087;

- задовольняючи подане клопотання, слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення відповідності майна критеріям статті 98 Кримінального процесуального кодексу України;

- відповідно до вимог статті 171 КПК України законодавець зобов`язує сторону, яка звертається до суду з клопотання про арешт майна, зазначити таке: підстави і мету такого заходу забезпечення кримінального провадження згідно з положеннями статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинувачем, осудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України;

- проте вказаних вимог закону прокурором не дотримано; зокрема, у клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено кількості та виду зернових культур, які належить арештувати, та його власників; також у такому клопотанні відсутнє мотивування, за якими критеріями статті 98 КПК України майно підпадає під ознаки речових доказів; крім того, до клопотання не долучено документів, які б свідчили про те коли, ким і на яких підставах були передані зернові культури на зберігання Елеватору, зокрема, за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16;

- у зв`язку з цим стороною обвинувачення в розумінні вимог статті 173 КПК України не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні прокурор, а слідчий суддя відповідно до статті 94 КПК України належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення;

- що стосується постанови слідчого про визнання майна речовим доказом, то в ній також не зазначено конкретно які зернові культури та в якій кількості є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також відсутнє мотивування, за якими критеріями статті 98 КПК України майно підпадає під ознаки речових доказів, що позбавляє суд можливості провести аналіз та зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою, визначеною пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом, ПП "Дінекс-Трейд" зазначило, що зазнало збитків унаслідок спільних протиправних дій відповідачів, а саме:

- протиправного накладення прокуратурою арешту на актив (зернові культури), що встановлено в ухвалі Київського апеляційного суду від 25.09.2019 у справі № 757/5804/19-к;

- дій АРМА, яке, не зважаючи на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 у справі № 916/328/19 про накладення з метою забезпечення позову арешту на пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, що зберігається на території елеватора, яку позивач надіслав АРМА напередодні аукціону, здійснило продаж активу за ціною, значно нижчою від цін, які діяли на той момент на такі ж зернові культури врожаю 2018 року на внутрішньому ринку України.

Позивач переконаний, якщо б його не було протиправно позбавлено відповідачами права на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, він міг би отримати від реалізації своєї сільськогосподарської продукції 4 476 600,00 грн на підставі договору купівлі-продажу № 20.10.20-1 від 23.01.2019, укладеного з ТОВ «-Південний торговий дім-».

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою у розумінні ст. ст. 22, 1166, 1176, 1190, 1192 ЦК України для стягнення з відповідачів майнової шкоди у розмірі 3 500 212,09 грн (реальна вартість сільськогосподарської продукції згідно з договором купівлі-продажу № 20.10.20-1 від 23.01.2019 у розмірі 4 476 600,00 грн за мінусом перерахованих (повернутих) АРМА грошових коштів у розмірі 976 387,91 грн, що були одержані від реалізації на аукціоні 30.05.2019 належної позивачу пшениці).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У пункті 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, згідно з ч. 2 цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 56 Конституції України надає право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У силу ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За приписами частин 6, 7 статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Отже, з наведених норм слідує, що за загальним правилом, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Однак, деліктній відповідальності органів державної влади, їх посадових або службових осіб притаманні певні особливості, відмінні від загальних правил деліктної відповідальності, які обумовлені законодавцем у спеціальних нормах ЦК України, а саме: необхідною підставою для притягнення органу державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадової або службової особи до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії такої особи чи органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, у той час як наявність їх вини не є обов`язковою.

Обов`язок щодо доведення наявності зазначених трьох умов у силу ст. 74 ГПК України покладено на позивача, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст.1173 ЦК України. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у п. 32 постанови від 03.09.2019 у справі № 916/1423/17, застосовуючи положення статей 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Як уже зазначалося, предметом спору у цій справі є позовна вимога ПП "Дінекс-Трейд» до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Офісу Генерального прокурора про стягнення 3 500 212,09 грн майнової шкоди на підставі статей 22, 1166, 1173, 1174,1176, 1190 ЦК України, якої позивач зазнав внаслідок спільних протиправних дій відповідачів.

В обґрунтування наявності неправомірних рішень (дій) відповідачів, ПП "Дінекс-Трейд» у позовній заяві зазначає, що арешт на зернові культури накладено прокуратурою протиправно, що встановлено ухвалою Київського апеляційного суду від 25.09.2019. Тоді як АРМА, не зважаючи на ухвалу Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 у справі № 916/328/19 про накладення арешту на спірне майно, що зберігалося на території елеватора, здійснило продаж активу за ціною, значно нижчою від цін, які діяли на той момент на такі ж зернові культури врожаю 2018 року на внутрішньому ринку України.

Так, ухвалою Київського апеляційного суду від 25.09.2019, на яку посилається позивач, скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к в частині накладення арешту, зокрема, на пшеницю 6-го класу урожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, яка належить ПП «Дінекс-Трейд» та зберігається на території ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, з забороною вчинення будь-яких дій щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном з передачею цього майна на відповідальне зберігання АРМА.

У мотивувальній частині вказаної ухвали Київський апеляційний суд дішов висновку, що попри наявність у матеріалах провадження постанови слідчого про визнання вказаного у клопотанні майна речовим доказом у кримінальному провадженні №0000087 від 02.02.2019 року, прокурором під час розгляду справи належним чином не доведено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Також у клопотанні прокурора про арешт майна не зазначено кількості та виду зернових культур, які належить арештувати та його власників. Крім того, до клопотання не долучено документів, які б свідчили про те, коли, ким і на яких підставах були передані зернові культури на зберігання ТОВ «Білгород-Дністровський Елеватор» за адресами: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, та Одеська область, Татарбунарський район, с. Дивізія, вул. Колхозна, 20-А та Одеська область, Біляєвський район, с. Яськи, вул. Севастопольська, 18. У зв`язку з цим стороною обвинувачення в розумінні вимог ст. 173 КПК України не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні прокурор, а слідчий суддя відповідно до приписів ст. 94 КПК України належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. У постанові слідчого про визнання майна речовим доказом також не зазначено конкретно, які зернові культури та в якій кількості є речовим доказом у кримінальному провадженні, а також відсутнє мотивування, за якими критеріями ст. 98 КПК України майно підпадає під ознаки речових доказів, що позбавляє суд можливості провести аналіз та зробити висновки про наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

На переконання суду, означений зміст ухвали Київського апеляційного суду від 25.09.2019 спростовує аргумент відповідача-2 про недоведеність позивачем у розумінні ст. ст. 73, 74 ГПК України допущеної бездіяльності чи протиправної діяльності при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000013 з боку посадових осіб Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), підтверджуючи, натомість, доводи ПП «Дінекс-Трейд» стосовно внесення прокурором клопотання про арешт майна до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності такого арешту, який у даному випадку явно порушує справедливий баланс між гарантованими законом інтересами Підприємства, як власника майна, і завданням цього кримінального провадження.

У свою чергу АРМА, заперечуючи проти позовних вимог, стверджує, що діяло на виконання своїх повноважень, встановлених законом, та на підставі чинної на момент проведення електронних торгів ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к, якою накладено арешт на майно з його передачею АРМА для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19 - 24 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", котру було скасовано ухвалою Київського апеляційного суду лише 25.09.2019.

Оцінюючи вказані доводи відповідача-1, суд виходить з такого.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17, скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення.

З урахуванням наведеного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що факт скасування судового рішення - ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к в частині накладення арешту на спірне майно, є підставою для перегляду всіх юридично значимих дій відповідача-1, які він вчинив в період чинності такого судового рішення, зважаючи на встановлені у цій справі інші обставини недобросовісності дій - проведення реалізації майна позивача за наявності накладеного арешту чинною ухвалою про забезпечення позову у справі №916/328/19.

Повноваження АРМА визначено Законом України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів" (далі - Закон про АРМА) і Положенням про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 613 від 11.07.2018.

Так, названим Законом управління активом визначено як діяльність із володіння, користування та/або розпорядження активами, тобто забезпечення збереження активів, на які накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, та їх економічної вартості або реалізація таких активів чи передача їх в управління відповідно до цього Закону, а також реалізація активів, конфіскованих у кримінальному провадженні чи стягнених за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

У силу ч. 1 ст. 21 Закону про АРМА управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

За приписами частини 4 наведеної норми рухоме майно може бути передано для реалізації без згоди власника за рішенням слідчого судді, суду за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) майно піддається швидкому псуванню; 2) майно швидко втрачає свою вартість; 3) витрати на зберігання рухомого майна протягом одного календарного року становлять більше 50 відсотків його вартості. Реалізація майна у порядку, передбаченому цією частиною, здійснюється за цінами, не нижчими за ринкові.

Частиною 5 ст. 21 названого Закону визначено, що активи, визначені частиною четвертою цієї статті, передаються для реалізації без згоди власника на підставі ухвали слідчого судді або суду про управління активами шляхом реалізації, копія якої надсилається Національному агентству негайно після її винесення з відповідним зверненням прокурора.

Отже, підставою для передачі Національному агентству активів, визначених ч. 4 ст.21 Закону, для їх реалізації за відсутності згоди власника є відповідний процесуальний документ - ухвала слідчого судді або суду із зазначенням про передачу цих активів Агентству саме для їх реалізації.

Правова проблема щодо тлумачення норм КПК України та Закону про АРМА, що стосуються правових підстав для реалізації майна (активів), на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, вирішувалася Великою Палатою Верховного Суду у справі № 910/18647/19.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що порядок зберігання речових доказів та документів в кримінальному провадженні визначений статтею 100 КПК України, частиною 6 якої передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:

1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;

3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан;

4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.

Абзац 7 частини 6 цієї статті визначає, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

На відміну від абзацу 1 частини 6 ст. 100 КПК України перелік майна, визначений статтею 21 Закону про АРМА, не є вичерпним.

Разом з тим, зазначена ст. 21 Закону про АРМА стосується загалом майна як активів, управління якими здійснює Агентство, та до яких належать кошти, майно, майнові та інші права, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні чи у справі про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави або які конфісковані за рішенням суду у кримінальному провадженні чи стягнуті за рішенням суду в дохід держави внаслідок визнання їх необґрунтованими.

Натомість, абзац 7 частини 6 ст. 100 КПК України регулює збереження і реалізацію майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, аналіз наведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що норма абзацу 7 частини 6 ст. 100 КПК України розмежовує (1) передання речових доказів вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб Агентству для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості та (2) передання речових доказів для їх реалізації.

При цьому за змістом частини 6 цієї статті для реалізації можуть бути передані речові докази, зазначені в її абзаці першому, тобто тільки речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати із забезпечення спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню.

У пункті 9.19 вищевказаної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що: «враховує практику розгляду судами питання забезпечення доказів у кримінальному провадженні та значення цього забезпечення і звертає увагу на те, що речові докази відповідно до частини другої статті 84 КПК України є процесуальним джерелом доказів у кримінальному провадженні. При цьому їх зберігання є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, та умовою дотримання прав осіб, права яких, у тому числі й майнові, було обмежено щодо речей чи майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні і на яке ухвалою слідчого судді уже накладено арешт. Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 у справі №758/16546/18, постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 26.08.2020 у справ №757/42018/19к».

Виходячи з аналізу наведених норм, суд повторно акцентує увагу, що підставою для передачі Агентству активів, визначених у частині 4 статті 21 Закону про АРМА, для їх реалізації за відсутності згоди власника є відповідний процесуальний документ - ухвала слідчого судді або суду із зазначенням про передачу цих активів Агентству саме для їх реалізації.

Утім, як уже зазначалося, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к задоволено клопотання заступника начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України Шевченка А.Г. про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме: на зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території елеватора за адресами: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16; Одеська область, Татарбунарський район, с. Дивізія, вул. Колхозна, 20 А, і Одеська область, Біляєвський район, с. Яськи, вул. Севастопольська, 18, із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном; передано АРМА в управління для реалізації або передачі в управління за договором у порядку та на умовах, визначених статтями 1, 9, 19 - 24 Закону зернові культури, круп`яні та олійні культури, які перебувають на території елеватора.

Наведене означає, що спірне майно (зернові, круп`яні та олійні культури) за ухвалою слідчого судді від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к не було передано АРМА виключно для його реалізації відповідним процесуальним документом. Крім того, у мотивувальній частині ухвали слідчим суддею було зазначено про необхідність збереження спірного майна як речового доказу у кримінальному провадженні №0000087.

Постановою Кабінету Міністрів України № 685 від 13.09.2017 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Примірний перелік майна, в тому числі у вигляді предметів чи великих партій товарів, зберігання якого через громіздкість або з інших причин неможливе без зайвих труднощів, або витрати на забезпечення спеціальних умов зберігання якого чи управління яким співмірні з його вартістю, або яке швидко втрачає свою вартість, а також майна у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, що підлягає реалізації.

У постанові було визначено, що цей перелік не є вичерпним, а реалізації може підлягати майно, яке не визначене у ньому, якщо його реалізація забезпечуватиме збереження та/або збільшення вартості такого майна більш ефективно порівняно з його переданням в управління за договором управління майном у порядку та на умовах, визначених законом. Термін «зберігання» у цьому Примірному переліку вживається у значенні будь-яких правовідносин зберігання, на які поширюється норма глави 66 ЦК України, якою відповідні правовідносини врегульовані.

Вказані критерії застосовуються у разі, якщо Агентство наділене деяким розсудом щодо вирішення питання та визначення порядку управління активами, переданими йому відповідно до Закону про АРМА, що, однак, не розповсюджується на випадки передачі активу як речового доказу у кримінальному провадженні на підставі статті 100 КПК України без зазначення про передачу такого активу виключно на реалізацію.

Водночас у цій справі при наявності у АРМА можливості вибору із декількох варіантів визначення порядку управління активами (згідно ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к - майно передано АРМА в управління для реалізації або передачі в управління) відповідачем-1 належними та допустимими доказами не доведено, що у даному випадку єдиним можливим варіантом управління активом - сільськогосподарською продукцією, яка на час виникнення спірних правовідносин та реалізації майна 30.05.2019 зберігалась у спеціально відведеному для тривалого зберігання зерна місці - зерновому елеваторі, розташованому за адресою: 67700, Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Маршала Бірюзова, 16, була його реалізація.

Доказів, на спростування викладеного, відповідачем-1 під час розгляду даної справи до суду надано не було.

Крім того, ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 з метою забезпечення позову у справі № 916/328/19 було накладено арешт на належну ПП "Дінекс-Трейд" пшеницю, що зберігається на території елеватора, тобто встановлено обтяження щодо розпорядження відповідним майном на всій території України. Відповідно до ч.1 ст. 235 ГПК України вказана ухвала набрала законної сили 14.02.2019. Про зазначене судове рішення АРМА було повідомлене позивачем ще до проведення електронних торгів - 28.05.2019, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою позивача від 28.05.2019 про недопущення порушень законодавства України. Отримання вказаної заяви, до якої була додана копія ухвали Господарського суду Одеської області від 14.02.2019 у справі № 916/328/19, підтверджується, зокрема, змістом листа АРМА від 21.06.2019 за вих. № 4541/1-33-19/6.

З огляду на застосовані щодо цього майна заходи забезпечення (накладення арешту в межах справи №916/328/19, який має своїм правовим наслідком заборону на відчуження арештованого майна), що були чинні на час його продажу, за відсутності доказів їх припинення, дії відповідача-1 призвели до незаконного вибуття з власності позивача майна - сільськогосподарської продукції.

Посилання відповідача-1 на встановлений законодавством «принцип пріоритету кримінального арешту» судом відхиляється, позаяк останній не управнює АРМА на цілковите нівелювання правового значення ухвали про накладення арешту, винесеної за правилами ГПК України, враховуючи наявність у АРМА можливості вибору із декількох варіантів визначення порядку управління активами, визначених ухвалою про арешт майна, винесеною за правилами КПК України.

Отже, наведені обставини додатково підтверджують викладений вище висновок суду про недоведеність АРМА здійснення реалізації спірного активу на виконання своїх повноважень, встановлених Законом та ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі №757/5804/19-к.

Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Однак, у справі, що розглядається, діями відповідачів порушуються базові принципи права на вільне володіння власністю, що знайшло своє закріплення в одному з фундаментальних європейських міжнародних договорів - Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. (далі - ЄКПЛ) (ст. 1 Першого Протоколу).

У практиці Європейського суду з прав людини було вироблено три головні критерії для оцінки щодо відповідності конкретного втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, яке би відповідало приписам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Такими критеріями є: чи є втручання в право власності законним (тобто чи передбачений такий захід національним законодавством); чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є втручання в право власності пропорційним переслідуваним цілям (тобто чи забезпечено справедливу рівновагу між інтересами суспільства та інтересами особи, яка страждає від такого втручання).

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20 жовтня 2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), "Кривенький проти України" від 16 лютого 2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07).

У даному випадку законність втручання у право власності визначається з огляду на норми Закону про АРМА, що стосуються чітко визначених правових підстав для передачі Агентству активів та порядку управління цими активами, а також правових підстав для вчинення Агентством дій щодо реалізації майна позивача.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що дії АРМА щодо реалізації активу позивача - сільськогосподарської продукції, за: недоведеності наявності єдиного можливого варіанту управління активом - його продажу з огляду на визначені ухвалою суду альтернативні варіанти порядку управління (для реалізації або передачі в управління за договором); наявності відповідного процесуального документа у господарській справі №916/328/19 - ухвали про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно позивача; обізнаності відповідача-1 з цим процесуальним документом, виключають законність втручання відповідача-1 у право власності позивача шляхом продажу його активу.

За означеного суд дійшов висновку, що встановлені обставини протиправного позбавлення Підприємства права на власний розсуд розпоряджатись своїм майном, наслідком чого стало неотримання прибутку (грошових коштів) від реалізації належної йому сільськогосподарської продукції, дозволяють застосувати такий спосіб захисту порушеного майнового права як відшкодування майнової шкоди.

Досліджуючи природу заявленої до стягнення суми у цій справі, суд зауважує, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно- наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдана шкоди. Отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювана є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.

Так, згідно протоколу № 409118 "Проведення електронній торгів" від 30.05.2019 ціна продажу за лотом № 352541 склала суму у розмірі 3 777 460,32 грн.

Проте, відповідно до листа Торгово-промислової палати України щодо цін на сільськогосподарську продукцію від 17.10.2019 за №2598/08.0-7.3 станом на день проведення електронних торгів, діяли наступні закупівельні оптові ціни на зернові культури врожаю 2018 року (СРТ-завод, грн/т З ПДВ), зокрема: пшениця фуражна 4-6 класів у межах 5 100-5 400 грн/т.

Також відповідно до наявного у матеріалах справи договору купівлі-продажу № 20.01.20-1, укладеного 23.01.2019 Підприємством (постачальник) з ТОВ «-Південний торговий дім-» (покупець), покупець приймає й оплачує пшеницю 6-го класу українського походження врожаю 2018 року насипом здорового товарного вигляду, без зернових шкідників, без цвілі, іншої прихованої зараженості, що відповідає вимогам якості існуючих ДСТУ; передбачений договором товар складається з пшениці 6-го класу у кількості 845 тонн +/-5%, у заліковій вазі за ціною 5 400 грн з ПДВ за одну тонну товару на загальну суму 4 563 000 грн з ПДВ; постачальник підтверджує, що товар належить йому на праві власності та зберігається на території Елеватора, розташованого по вул. Маршала Бірюзова, 16 у м. Білгород-Дністровському Одеської області, згідно з даними картки кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018 по 16.01.2019.

На підставі вказаних доказів судом встановлено, що вартість спірної пшениці 6-го класу у кількості 829 т станом на день проведення електронних торгів складала 4 476 600,00 грн (829 т пшениці 6-го класу*5 400 грн).

З наявної у матеріалах справи ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі № 420/4005/20 вбачається, що після скасування ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к ПП "Дінекс-Трейд" зверталось до Національного агентства та отримало відшкодування у порядку, передбаченому частиною 8 статті 21 Закону України "Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів", у розмірі 976 387,91 грн за продаж 829 тон пшениці, факт чого позивачем та відповідачем-1 у даній справі підтверджується.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами позивача щодо завдання йому шкоди в розмірі 3 500 212,09 грн (реальна вартість сільськогосподарської продукції - 4 476 600,00 грн за мінусом повернутих АРМА грошових коштів - 976 387,91 грн, що були одержані від реалізації на аукціоні 30.05.2019 належної позивачу пшениці).

За встановленого суд дійшов висновку, що позовні вимоги Підприємства про стягнення з Державного бюджету України 3 500 212,09 грн. майнової шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Посилання відповідача-1 на повернення позивачу у порядку приписів ч. 8 ст. 21 Закону про АРМА всієї суми виручених грошових коштів від продажу на електронних торгах зернових культур, належних Підприємству, судом відхиляються з огляду на встановлені обставини реалізації останніх відповідачем-1 за ціною, значно нижчою від цін, які діяли на той момент на такі ж зернові культури врожаю 2018 року на внутрішньому ринку України.

При цьому звіт ТОВ "РМ Консалтинг" про незалежну оцінку майна від 23.05.2019, на який посилається відповідач-1 у контексті доводів про законність визначення ціни активу, судом до уваги не приймається з огляду на положення статей 73, 98 ГПК України, враховуючи при цьому, що він не підтверджується іншими зібраними у справі доказами, а складений винятково з тих вихідних даних, що були надані самим відповідачем-1 у справі, а не в межах даної справи.

Водночас суд звертає увагу відповідача-1 на положення ч. 1 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої обставини, що визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Отже, сам факт повернення коштів ПП "Дінекс-Трейд" за реалізовану на електронних торгах пшеницю 6 класу у кількості 829 тон свідчить про визнання Національним агентством факту зберігання майна (зерна) позивача за Договором складського зберігання зерна №53/Т/18 від 03.12.2018 та реалізації на електронних торгах саме зерна, що належало на праві власності позивачу (зерно 6 класу врожаю 2018 року в кількості 829 тон).

З огляду на зазначене суд відхиляє посилання АРМА на те, що воно не було учасником справи №916/328/19, а тому у розумінні ч. 4 ст. 75 ГПК України позивач в межах даної справи не звільняється від обов`язку з доказування власного речового права на спірне зерно у порядку ст. ст. 73, 74, 76, 80 ГПК України, який останнім не виконано.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідачів та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006) та у справі "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), згідно з якими пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судом, інші доводи та аргументи учасників справи не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

З огляду на встановлені та досліджені у даній справі обставини в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовна вимога Підприємства про стягнення з Державного бюджету України 3 500 212,09 грн майнової шкоди є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За приписами статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 129, 233, 236 - 238, 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів та Офісу Генерального прокурора про стягнення 3 500 212,09 грн майнової шкоди задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ) на користь Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" (68671, Одеська область, Ізмаїльський р-н, с. Багате, вул. Центральна, буд. 28, ) 3 500 212 (три мільйони п`ятсот тисяч двісті дванадцять) грн 09 коп майнової шкоди, 52 503 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот три) грн 18 коп судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 25.10.2023.

Суддя М.Є. Літвінова