ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Справа№ 910/11487/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі судового засідання: Горді В.В.

за участі представників сторін:

від позивача: Стадник А.С.

від відповідача: Смоляк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 (повний текст складено 23.03.2023)

та на додаткове рішення від 14.03.2023 (повний текст складено 23.03.2023)

у справі №910/11487/22 (суддя - Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ»

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарматна 31А»

про зобов`язання виконати умови договору

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарматна 31А» про зобов`язання виконати умови договору № 24 від 02.06.2014, шляхом надання доступу до елементів інфраструктури будинку № 31 - А по вул. Гарматна в м. Києві для надання електронних комунікаційних послуг населенню.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 у справі № 910/11487/22 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.03.2023 присуджено до стягнення з позивача на користь відповідача 16 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду мотивовано тим, що заявлені ж позивачем вимоги про усунення перешкод у користуванні майном не спрямовані на захист його прав на доступ до інфраструктури об`єкта з метою використання її елементів у спосіб, визначений Законом, тому суд позбавлений можливості відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України захистити таке цивільне право іншим способом.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю ««ПАВУТИНА.НЕТ» звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/11487/22.

31.07.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.08.2023 у зв`язку з перебуванням суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11487/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11487/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та на додаткове рішення від 14.03.2023 та призначено до розгляду на 03.10.2023.

05.09.2023 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Розпорядженням керівника апарату суду від 03.10.2023 у зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/11487/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2023 відкрито апеляційне провадження у справі №910/11487/22 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та на додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Шаптала Є.Ю. Розгляд справи ухвалено здійснювати у раніше визначені дату та час.

У судове засідання 03.10.2023 з`явились представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, а обставини які мають значення для справи - досліджені судом неповно та неправильно, що є підставою для скасування рішення.

Позивач вказує, що до позовної заяви ним було додано копію узгодженого проекту по прокладці кабелю телефонізації, телебачення, радіофікації, які є підтвердженням факту розміщення технічних засобів телекомунікацій у будинку відповідача, а тому посилання суду на відсутність вказівки до якого обладнання має бути надано доступ є безпідставним.

Крім того, апелянт стверджує, що Договір № 24 не припинив свою дію, а тому має виконуватись сторонами.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів позивача, зазначаючи, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а підстави для її задоволення відсутні.

2.4. інші процесуальні дії у справі

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини

02.06.2014 ТОВ «Павутина.Нет» (позивач) і ТОВ «Будівництво та реконструкція» (забудовник) уклали договір № 24, згідно з умовами якого останні домовилися про взаємодію по телефонізації житлового будинку, який будує забудовник за адресою: вул. Гарматна, 29-31 у Солом`янському районі м. Києва, що включає в себе влаштування кабельної каналізації електрозв`язку і будинкової розподільної мережі для встановлення телефонного зв`язку, надання доступу до мережі Інтернет та телебачення.

Відповідно до умов п. 2.2.1 Договору позивач зобов`язався за власний рахунок власними або залученими силами згідно з Правилами визначення вартості будівництва здійснити телефонізацію об`єкта, в т.ч. влаштувати кабельну каналізацію електрозв`язку на об`єкті у відповідності з проектною документацією, отриманою від забудовника, в терміни, що визначені в додатку № 1 до даного Договору.

Забудовник зобов`язався виділити на об`єкті приміщення площею не менше трьох квадратних метрів для встановлення розподільчої шафи та забезпечити вільний доступ до неї працівників позивача, а також передбачити отвір у фундаменті будівлі розміром не менше 300 х 300 мм на рівні прокладення телефонної каналізації для кабельного вводу до розподільчої шафи (п. 2.1.4 Договору).

До обов`язків позивача, згідно з умовами п.п. 2.2.2-2.2.6 Договору, належало: забезпечити наявність ресурсів телекомунікаційної мережі відповідно до потреб; після введення об`єкта в експлуатацію на підставі окремих договорів власними або залученими силами організувати встановлення телефонного зв`язку та надання інших телекомунікаційних послуг за потреби споживачам об`єкта; надавати канали телекомунікаційних мереж кінцевим споживачам об`єкта згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 7 додатку № 1 до Договору визначено, що після телефонізації об`єкта кабельна каналізація електрозв`язку та будинкова розподільна мережа в повному обсязі перебувають на балансі позивача.

Цей Договір вступає в дію з моменту його підписання і є чинним до 31.12.2014. Дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік у разі, коли жодна із сторін не повідомить іншу сторону не менше ніж за 30 календарних днів до закінчення терміну дії Договору, встановленого п. 6.1, про відмову від продовження строку дії Договору (п.п. 6.1, 6.2 Договору).

На виконання умов вказаного Договору позивач здійснив роботи з будівництва телефонної каналізації та прокладання волоконно-оптичного кабелю зв`язку (телефонізації, телебачення, радіофікації) на дільниці буд. № 29-31 по вул. Гарматній у м. Києві (будівельна адреса).

Після введення у 2014 році житлового будинку по вул. Гарматній, 29-31 в експлуатацію та присвоєння йому поштової адреси: вул. Гарматна, 31-А у м. Києві, позивач розпочав надання телекомунікаційних послуг розташованим у цьому будинку споживачам.

14.10.2020 установчими зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого по вул. Гарматній, 31-А у м. Києві, утворено ОСББ «Гарматна 31А» (відповідач) і зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, про що внесено відповідний запис за № 000043435 від 22.10.2020.

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/9727/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Павутина.Нет» до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гарматна 31А» про усунення перешкод у користуванні майном. Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у позові відмовлено. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі № 910/9727/21 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 встановлено, що з 27.03.2021 відповідач припинив електропостачання належного позивачу обладнання та обмежив доступ представників позивача до свого будинку. Водночас, обладнання позивача на об`єкті відповідача не вилучалося і не демонтовувалося.

Також встановлено, що 15.11.2020 рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: місто Київ, вул. Гарматна, 31-А (протокол № 1 від 23.11.2020), з 01.12.2020 усі функції з управління багатоквартирним будинком № 31-А по вул. Гарматній у м. Києві передано відповідачу.

Згідно вимог ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином обставини, які встановлені у справі № 910/9727/21 мають преюдиційне значення та повторного доведення не потребують.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що відповідач перешкоджає йому в доступі до інфраструктури об`єкта, який статтею 1 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» визначено як право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів телекомунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу.

Позивач просить суд зобов`язати відповідача виконати умови договору № 24 від 02.06.2014, шляхом надання доступу до елементів інфраструктури будинку № 31 - А по вул. Гарматна в м. Києві для надання електронних комунікаційних послуг населенню. Проте, позивач не вказує з якого саме устаткування складаються технічні засоби телекомунікацій, розміщенні у будинку відповідача, і до якого останній припинив подачу електроенергії.

Як правильно вказав суд першої інстанції, до набрання чинності Законом України «Про доступ до об`єкта будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» між ОСББ та провайдерами укладались договори про встановлення сервітуту. Предметом таких договорів є надання доступу до елементів інфраструктури будинку для встановлення інтернет-провайдером власної телекомунікаційної мережі та власних технічних засобів на об`єктах сервітуту.

Отже, усталеним правилом поведінки в подібних правовідносинах було укладення між сторонами договорів сервітуту, що не суперечить вимогам закону.

Всупереч ст. 74 ГПК України позивачем не подано доказів та не наведено аргументів, що Договір № 24 містить елементи сервітутного договору.

За правилами глави 32 ЦК України право сервітуту може бути надане тільки власником майна. Законодавство не передбачає можливості надавати сервітут особою, яка не є власником майна, відносно якого надається сервітут (окрім земельного сервітут).

Додатково слід звернути увагу на те, що сервітут має визначати обсяг прав щодо користування особою чужим майном (ч. 1 ст. 403 ЦК України).

Позивачем не доведено, що ТОВ «БУДІВНИЦТВО ТА РЕКОНСТРУКЦІЯ» (як сторона договору) було власником об`єкта інфраструктури житлового будинку по вул. Гарматна 31-А.

Крім того, договором № 24 не встановлений обсяг використання об`єкта сервітуту, його ідентифікація та режим доступу до нього.

Тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що спірний договір не містить в собі елементів договору сервітуту.

Відповідно до положень п. 6.4. Договору № 24 жодна зі сторін не має права віддавати або передавати свої зобов`язання в будь-якій формі третім сторонам, без письмової згоди на те іншої сторони.

Вказане положення договору підтверджує те, що договір № 24 не є сервітутом чи договором з доступу до елементів інфраструктури.

Водночас, матеріали справи не містять доказів, що права та обов`язки за Договором № 24 перейшли до відповідача, а тому позивач не наділений правом зобов`язувати відповідача виконувати умови вказаного договору.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити реальне поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач, тобто встановити, чи є особа, за позовом якої порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин, оскільки лише наявність такого права обумовлює виникнення в інших осіб відповідного обов`язку перед особою, якій таке право належить і яка може вимагати виконання такого обов`язку (вчинити певні дії) від зобов`язаних осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Водночас для належного захисту такого права позивач мав би чітко вказати, до якого обладнання має бути надано доступ та де воно розміщено, при чому такі вимоги мають бути конкретизованими, оскільки в іншому випадку навіть у випадку задоволення позову таке рішення не зможе бути виконано, однак позовні вимоги мають абстрактний характер.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач перешкоджає його доступу до інфраструктури об`єкта доступу, який статтею 1 Закону України «Про доступ до об`єктів будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку електронних комунікаційних мереж» визначено як право замовника на користування елементами інфраструктури об`єкта доступу для розміщення, модернізації, експлуатаційного та технічного обслуговування технічних засобів телекомунікацій відповідно до законодавства та на підставі договору з доступу. Тому просить зобов`язати відповідача виконати умови договору № 24 від 02.06.2014, шляхом надання доступу до елементів інфраструктури будинку № 31 - А по вул. Гарматна в м. Києві для надання електронних комунікаційних послуг населенню

Заявлені ж позивачем вимоги про усунення перешкод у користуванні майном не можуть бути задоволені з посиланням на вказаний договір, оскільки відповідач не є стороною вказаного правочину, а позивач не довів що позовні вимоги спрямовані на захист його прав на доступ до інфраструктури об`єкта з метою використання її елементів у спосіб, визначений Законом, тому суд позбавлений можливості відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України захистити таке цивільне право іншим способом.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів обсягу порушеного права яке могло б бути захищене в межах даного судового процесу, а тому права позивача не можуть бути захищені в обраний ним спосіб.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що позивач не довів обґрунтованість заявленого позову, а тому у задоволенні позову суд першої інстанції відмовив правомірно.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Крім того суд зазначає, що до набрання чинності Законом України «Про доступ до об`єкта будівництва, транспорту, електроенергетики з метою розвитку телекомунікаційних мереж» між ОСББ та провайдерами укладались договори про встановлення сервітуту. Предметом таких договорів є надання доступу до елементів інфраструктури будинку для встановлення інтернет-провайдером власної телекомунікаційної мережі та власних технічних засобів на об`єктах сервітуту.

Відповідно ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони зобов`язані керуватися положеннями актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі. Тому застосуванню підлягають положення законодавства, які регулюють сервітутні правовідносини.

За правилами глави 32 ЦК України право сервітуту може бути надане тільки власником майна. Законодавство не передбачає можливості надавати сервітут особою, яка не є власником майна, відносно якого надається сервітут (окрім земельного сервітут).

Частинами 1, 2 ст. 14 ЦК України встановлена заборона на примушення особи до вчинення дій, які не є обов`язковими для неї за договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи, якщо протилежне не зазначено в договорі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Перелік способів захисту прав та інтересів визначений у ч. 2 ст. 16 ЦК України, якими можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про телекомунікації» визначено, що технічні засоби телекомунікацій - обладнання, станційні та лінійні споруди, призначені для утворення телекомунікаційних мереж.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

Колегія суддів дослідила доводи позивача, що ним до позовної заяви ним було додано копію узгодженого проекту по прокладці кабелю телефонізації, телебачення, радіофікації, які є підтвердженням факту розміщення технічних засобів телекомунікацій у будинку відповідача, а тому посилання суду на відсутність вказівки до якого обладнання має бути надано доступ є безпідставним, оскільки позовні вимоги визначаються не додатками до позовної заяви, а саме прохальною частиною позову, а оскільки прохальна частина позову не містить ні переліку обладнання до якого має бути надано доступ ні його розташування, задоволення позовних вимоги у обраний позивачем спосіб не призведе до відновлення прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Щодо доводів позивача, що Договір № 24 не припинив свою дію, а тому має виконуватись сторонами, колегія суддів зазначає, що відповідач не є стороною вказаного договору, а тому на нього не можуть бути покладені обов`язки щодо його виконання.

Заперечуючи щодо законності додаткового рішення, позивач вказує, що задоволені судом судові витрати є необґрунтованими через не співмірність зі складністю справи, наданих послуг та їх необхідністю, досвідом адвоката, часом витраченим адвокатом та обсягом наданих послуг.

При цьому, жодних конкретних заперечень, щодо того чому адвокатські витрати в розмірі 16 000,00 грн не відповідають вимогам обґрунтованості та співмірності апелянтом не зазначено, а тому у скасуванні додаткового рішення суд апеляційної інстанції також відмовляє у зв`язку з необґрунтованістю.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення та додаткове рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Рішення Господарського суду Київської області від 17.03.2023 у справі №911/2564/22 та додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 підлягають залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та на додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАВУТИНА.НЕТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.02.2023 та на додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.03.2023 у справі №911/2564/22 та додаткове рішення від 14.03.2023 у справі №910/11487/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 30.10.2023.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді І.А. Іоннікова

Є.Ю. Шаптала