УХВАЛА

м. Київ

25.10.2023Справа № 910/2369/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні

клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1»

про розстрочення виконання рішення суду у господарській справі

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1» АДРЕСА_2

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_3

за участю представників

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/2369/23 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 до ІНФОРМАЦІЯ_4» про стягнення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 позов було задоволено частково, вирішено стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1" на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 попередню оплату у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_5., в іншій частині позову відмовлено.

12.09.2023 через загальний відділ діловодства суду від ІНФОРМАЦІЯ_4» надійшло клопотання про розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.09.2023 вказане клопотання передано для розгляду судді Пукшин Л.Г.

Судом було встановлено, що відповідно до бази даних Діловодства спеціалізованого суду матеріали справи №910/2369/23 були скеровані до Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із поданням апеляційної скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 суд ухвалив відкласти вирішення питання щодо розгляду клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1» про розстрочення виконання рішення суду до повернення матеріалів справи №910/2369/23 до Господарського суду міста Києва.

03.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_1» через загальний відділ діловодства суду подано заяву про доповнення клопотання про розстрочення виконання рішення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2023 апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі № 910/2369/23 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі № 910/2369/23 залишено без змін, поновлено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 у справі № 910/2369/23, судовий збір за подачу апеляційної скарги залишено за ІНФОРМАЦІЯ_1", матеріали справи №910/2369/23 повернуто до Господарського суду міста Києва.

12.10.2023 матеріали справи №910/2369/23 повернулись до Господарського суду міста Києва.

16.10.2023 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2023 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.2023 призначено до розгляду клопотання про розстрочення виконання рішення суду у справі №910/2369/23 у судовому засіданні на 25.10.23.

25.10.2023 через підсистему ЕСІТС "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання (заяву), у якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.06.2023.

У судовому засіданні 25.10.2023 суд заслухав представника відповідача, який підтримав подане клопотання про розстрочення виконання рішення та просив задовольнити.

Представник позивача заперечував та просив суд відмовити у задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення.

Розглянувши клопотання про розстрочення виконання рішення суду, заслухавши пояснення представника боржника, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що попередня оплата отримана від ІНФОРМАЦІЯ_2 перерахована в повному обсязі іноземній компанії-постачальнику відповідні докази містяться в матеріалах справи. Відтак, стягнута з ІНФОРМАЦІЯ_1» рішенням суду попередня оплата в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_6 відсутня на рахунках Підприємства.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При цьому, вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Так, відповідно до фінансової звітності ІНФОРМАЦІЯ_1» за 1 півріччя 2023 року (Форма № 2), копія якої міститься в додатках до клопотання, залишок прибутку, що залишається в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_1» складає ІНФОРМАЦІЯ_7 після здійснення обов`язкових платежів на користь держави (зокрема, сплати податку на прибуток) та сплати дивідендів на користь держави за ставкою 80% відповідно до вимог Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 №138.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_1» вважає істотними для прийняття судом рішення стосовно цього клопотання наступні факти. Зокрема, в умовах повномасштабної військової агресії проти України та введеного в Україні воєнного стану на ІНФОРМАЦІЯ_1» покладено виконання ІНФОРМАЦІЯ_8.

ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснює ІНФОРМАЦІЯ_9. Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_1» є невід`ємною складовою ІНФОРМАЦІЯ_10.

Також заявник зазначає, що вжиття заходів забезпечувального характеру в межах виконавчого провадження повністю унеможливить виконання інших поточних державних контрактів, наслідками чого, може стати ІНФОРМАЦІЯ_11.

З огляду на викладене ІНФОРМАЦІЯ_1» просить суд розстрочити виконання рішення суду від 20.06.2023, відповідно до наступного графіку, який не перевищує одного року з дня ухвалення вказаного рішення:

1) часткове погашення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_12

2) часткове погашення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_13

3) часткове погашення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_14

4) часткове погашення заборгованості у розмірі ІНФОРМАЦІЯ_15

Також відповідач у заяві про доповнення клопотання про розстрочення виконання рішення суду зазначив, що неможливість повернення попередньої оплати визнає і сам позивач, а саме листом ІНФОРМАЦІЯ_16 ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2, який був надісланий боржнику 28.09.2023, в якому викладено правовий аналіз стану виконання державних контрактів, ударених ІНФОРМАЦІЯ_17 із суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, уповноваженими здійснювати ІНФОРМАЦІЯ_18.

Зокрема, в листі зазнається, що спецекспортери є держаними комерційними підприємства, заснованими на державній формі власності та перебуваються у сфері управління ІНФОРМАЦІЯ_17, некомерційна діяльність яких здійснюється відповідно до планів, затверджених самим ІНФОРМАЦІЯ_17, яке, в свою чергу, здійснює відповідну контрольну функцію через отримання від спецекспортерів фінансової звітності та інформації про стан виконання фінансових та інвестиційних планів. У зв`язку з цим, резюмує ІНФОРМАЦІЯ_19 ІНФОРМАЦІЯ_2, претензійно-позовна робота стосовно саме спецекспортерів не може вважатись оптимальним інструментом захисту інтересів ІНФОРМАЦІЯ_17.

Також ІНФОРМАЦІЯ_17 визнає, що фактичне виконання рішень судів, якими задовольняються вимоги ІНФОРМАЦІЯ_17 про стягнення зі спецекспортерів основного боргу та штрафних санкцій є малоперспективним, оскільки власні наявні фінансові активи спецекспортерів обмежені, а кошти перераховані таким спецекспортерам як попередня оплата в більшості випадків вже сплачені ними іноземним контрагентам (неризендам). Тому, як вказується в листі, «за фактичного неповернення коштів, сплачених іноземним контрагентам в порядку предоплати, ресурсів для виконання таких судових рішень у спецекспортерів фактично не має».

У своїх запереченнях на клопотання відповідача позивач зазначив що, відповідно до контракту укладеного між сторонами, відповідач зобов`язався поставити позивачу ІНФОРМАЦІЯ_20. Проте відповідач порушив умови контракту що, стало підставою для застосування до відповідача штрафних санкцій. Клопотанням про розстрочення виконання рішення, відповідач відстрочує закупівлю ІНФОРМАЦІЯ_21, що є недопустимим під час повномасштабної збройної агресії рф проти України. Позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочення виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Відстрочення/розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Так, згідно зі ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, при вирішенні питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки/розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки або розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що відстрочка або розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача, при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої відстрочки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), суд, який надає відстрочку виконання рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Суд зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Цей строк встановлений законом і суд не має права встановлювати інший термін відстрочки або розстрочки рішення.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідачем (боржником) підтверджено належними та допустимими доказами наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення та з якими закон пов`язує наявність правових підстав для відстрочення виконання судового рішення.

Судом також прийнято до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконанні рішення суду таким чином, щоб продовжити господарську діяльність, а матеріальний інтерес позивача, натомість, полягає у виконанні рішення суду у даній справі повністю та протягом розумного строку.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1» про розстрочення виконання рішення у справі № 910/2369/23 від 20.06.2022.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1» про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/2369/23 від 20.06.2023 задовольнити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/2369/21 від 20.06.2023, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2023, наступним чином:

- ІНФОРМАЦІЯ_22

- ІНФОРМАЦІЯ_23

Ухвала набирає законної сили 25.10.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 30.10.2023

Суддя Л.Г. Пукшин