ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. Справа№ 910/8485/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Г.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 12.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023

у справі № 910/8485/22 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна"

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

про стягнення 275 940,76 грн.

та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта"

до Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна"

про стягнення 257 692,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

Дочірнє підприємство «Автомаз-Україна» (надалі - «Підприємство», позивач за первісним позовом, скаржник) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (надалі - «Товариство», відповідач за первісним позовом) про стягнення 275 940,76 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу №09/03/2030-МТР від 30.11.2021, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 233 421,04 грн., а також заявляє про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3 491,72 грн. та інфляційних у розмірі 39 028,00 грн.

12.10.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - позивач за зустрічним позовом) до Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна» (далі - відповідач за зустрічним позовом) про стягнення 257 692,42 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані неналежним виконанням Підприємством зобов`язання із своєчасної передачі товару за договором купівлі-продажу №09/03/2030-МТР від 30.11.2021, у зв`язку з чим Товариство заявляє про стягнення штрафу у розмірі 257 692,42 грн.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/8485/22 у задоволенні позовних вимог Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" відмовлено повністю. Зустрічні позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" штраф у розмірі 257 692,42 грн та судовий збір у розмірі 3 865,39 грн. Повне рішення складено 27.02.2023.

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що на момент звернення позивача за первісним позовом до суду строк виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язання з оплати поставленого товару не настав, а відтак порушеного права позивача як на момент подання заяви, так і на момент розгляду даної справи по суті, не існувало.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач за зустрічним позовом у встановлений строк свого обов`язку по поставці товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, 27.03.2023 Дочірнє підприємство "Автомаз-Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 8485-а-1 від 27.03.2023, в якій просить "Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 року у справі № 910/8485/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги первісного позову ДП "Автомаз-Україна" до ПАТ "Укрнафта" про стягнення 275 940,76 грн грошового зобов`язання та відмовити у задоволенні зустрічного позову ПАТ "Укрнафта" до ДП "Автомаз-Україна" про стягнення 257 692,42 грн штрафу".

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки видаткові накладні по Договору підписані обома сторонами і в них відсутні зауваження до товару, на думку скаржника, 30-ти денний строк на оплату товару слід рахувати з дати вказаної в видатковій накладній.

Також скаржник зазначає, що як вказано в п. 5.5. Договору, відвантаження Товару проводиться лише після отримання письмового повідомлення покупця про готовність до прийняття Товару.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті та клопотання учасників апеляційного провадження

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2023, матеріали апеляційної скарги Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/8485/22 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 зобов`язано Господарський суд міста Києва направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 910/8485/22.

10.04.2023 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8485/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 поновлено Дочірньому підприємству "Автомаз-Україна" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 08 лютого 2023 року у справі № 910/8485/22. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" № 8485-а-1 від 27.03.2023 на рішення Господарського суду міста Києва від 08 лютого 2023 року у справі № 910/8485/22 - залишено без руху.

19.04.2023 Дочірнє підприємство "Автомаз-Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з листом від 18.04.2023 про усунення недоліків, відповідно до якої скаржник на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2023 у справі №910/8485/22 надає суду докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/8485/22. Повідомлено учасників апеляційного провадження, що розгляд справи № 910/8485/22 за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 відбудеться 30.05.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22. Повідомлено учасників апеляційного провадження, що наступне судове засідання у справі № 910/8485/22 відбудеться 04.07.2023.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023 відкладено розгляд справи за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22. Повідомлено учасників, що наступне судове засідання у справі № 910/8485/22 відбудеться 18.07.2023.

13.07.2023 рішенням Вищої ради правосуддя Головуючого суддю у справі Чорногуза М.Г. звільнено з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2023, справу №910/8485/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Корсак В.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 розгляд справи призначено на 24.08.2023.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023, у зв`язку з перебуванням суддів Корсак В.А., Шапран В.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустці, справу №910/8485/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2023 прийнято справу №910/8485/22 колегією суддів до свого провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023, у зв`язку з перебуванням судді Майданевич А.Г., на лікарняному з 28.08.2023 справу №910/8485/22 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О., судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 прийнято справу №910/8485/22 за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі № 910/8485/22 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя - Ткаченко Б.О. судді: Гаврилюк О.М., Сулім В.В. Розгляд справи №910/8485/22 за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22 призначено на 12.10.2023.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

Представники позивача та відповідача з`явивлися в судове засідання 12.10.2023 та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 30.11.2021 між Підприємством (далі - продавець) та Товариством (далі - покупець) був укладений договір купівлі-продажу №09/03/2030-МТР (далі - «Договір»), за змістом п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати продукцію (далі - товар) у власність покупця, а покупець прийняти товар та сплатити за нього відповідну грошову суму.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що асортимент, кількість, якість, вартість та інші характеристики товару визначені в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

За змістом п. 3.2 Договору оплата вартості товару здійснюється на умовах, визначених додатками, після отримання покупцем примірника належним чином підписаного сторонами оригіналу договору.

Додатком №1 до Договору сторони погодили умови та деталі поставки, зокрема:

- загальна вартість товару, що поставляється по цьому додатку, складає 3 747 126,97 грн. з ПДВ;

- умови оплати: 25% передоплата, решта по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів;

- термін поставки: поставка всього товару здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту отримання 25% передоплати.

На виконання умов Договору Товариство перерахувало на рахунок Підприємства передоплату у розмірі 936 781,74 грн., що підтверджується платіжним дорученням №18488-П21 від 13.12.2021.

Позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 170 202,78 грн., що підтверджується видатковими накладними №О15-008860 від 28.12.2021, №О15-000095 від 17.01.2022, №О15-000198 від 31.01.2022 та №О15-000227 від 31.01.2022.

Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у розмірі 233 421,04 грн.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що Додатком №1 до Договору сторони погодили умови оплати Товариством замовленого товару, а саме: 25% передоплата, решта по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

У свою чергу, матеріалами справи (платіжне доручення №18488-П21 від 13.12.2021) підтверджується факт здійснення відповідачем за первісним позовом передоплати у розмірі 936 781,74 грн.

На підставі видаткових накладних №О15-008860 від 28.12.2021, №О15-000095 від 17.01.2022, №О15-000198 від 31.01.2022 та №О15-000227 від 31.01.2022 позивач здійснив поставку товару на користь Товариства на суму 1 170 202,78 грн.

У зв`язку з викладеним, Підприємством заявлено вимогу про стягнення з Товариства вартості поставленого та неоплаченого товару на суму 233 421,04 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як було встановлено судом, умовами укладеного між сторонами Додатку №1 до Договору було погоджено умови перерахування решти вартості товару - по факту поставки всього товару протягом 30 календарних днів.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів звертає увагу, що сторони при укладенні Договору були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши Договір, а також додаток №1, який є його невід`ємною частиною.

Таким чином, при укладанні Договору та додатку №1 до нього, відповідач взяв на себе зобов`язання оплатити поставлений товар протягом 30 календарних днів з моменту поставки всього товару, передбаченого таким додатком. При цьому, його умовами сторони визначили перелік товару, що мав бути поставлений на користь Товариства, і загальну вартість - 3 747 126,97 грн.

У контексті вищевикладеного колегія суддів констатує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту здійснення Підприємством поставки всього товару, що був передбачений додатком №1 до Договору, а із пояснень представників сторін вбачається, що поставка відбулась виключно на суму 1 170 202,78 грн. згідно видаткових накладних №О15-008860 від 28.12.2021, №О15-000095 від 17.01.2022, №О15-000198 від 31.01.2022 та №О15-000227 від 31.01.2022.

Тобто, як матеріалами справи, так і поясненнями представників сторін підтверджується факт недопоставлення Підприємством на користь Товариства всього товару, погодженого сторонами у додатку №1 до Договору, в той час як, вірно вказано судом першої інстанції, що умови такого додатку пов`язують настання строку здійснення остаточної оплати саме з моментом його повної поставки.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

В той же час, в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту передання позивачем за первісним позовом відповідачу передбаченого Договором товару в обсягах, визначених додатком №1.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідно до п. 5.5. Договору, відвантаження Товару проводиться лише після отримання письмового повідомлення покупця про готовність до прийняття Товару, колегією суддів оцінюються критично, оскільки як вказувалось колегією суддів вище, відповідно до Додатку №1 до Договору поставка всього товару здійснюється протягом 60 календарних днів з моменту отримання 25% передоплати.

З вищевикладеного вбачається, що всупереч ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, скаржником не було доведено колегії суддів за допомогою належних та допустимих доказів обґрунтованості позовних вимог, зокрема, настання строку остаточного розрахунку за поставлений товар, а відтак колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги у даній справі заявлені передчасно.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів підсумовує, що на момент звернення позивача за первісним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару не настав, а відтак порушеного права позивача як на момент подання заяви, так і на момент апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, не існувало, у зв`язку із чим судом першої інстанції цілком правомірно та обґрунтовано відмовлено у задоволенні первісних позовних вимог.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено колегією суддів раніше, умовами Додатку №1 до Договору було передбачено зобов`язання Підприємства поставити весь визначений додатком товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання передоплати у розмірі 25% від його вартості.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

В той же час, як підтверджується матеріалами справи та не заперечується скаржником у своїй апеляційній скарзі, весь обумовлений додатком №1 до Договору товар так і не був поставлений на користь Товариства, вартість недопоставленого товару становить 2 576 924,19 грн.

Тобто, відповідач за зустрічним позовом у встановлений строк свого обов`язку по поставці товару не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням зобов`язання (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Пунктом 6.9 Договору передбачено, що за порушення строку постачання товару, його приналежностей та/або документів, що його стосуються, у тому числі викликане виявленням нестачі товару або постачання товару, який не відповідає якості та комплектності, що обумовило необхідність заміни або додаткового постачання товару у порядку, визначеному п. 5.12, п. 5.13 договору, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 5%, а в разі прострочення термінів поставки на 30 і більше календарних днів у розмірі 10% від вартості товару непоставленого вчасно.

Колегія суддів, перевіривши наданий позивачем за зустрічним позовом розрахунок заявленого до стягнення з Підприємства штрафу за порушення виконання зобов`язання з поставки товару за Договором, погоджується із висновком суду щодо обґрунтованості зустрічних позовних вимог, у зв`язку із чим судом першої інстанції цілком правомірно стягнуто з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом штраф у розмірі 257 692,42 грн.

Всі інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.02.2023 у справі №910/8485/22 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Дочірнім підприємством "Автомаз-Україна".

4. Матеріали справи № 910/8485/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 23.10.2023.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

О.М. Гаврилюк