РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/8430/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Легкої А.С., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС"

до Київського квартирно-експлуатаційного управління

про стягнення 8 834 217,59 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" звернулось з позовом до Київського квартирно-експлуатаційного управління з вимогою про стягнення заборгованості у сумі 8 834 217, 59 грн., з яких: основна заборгованість - 8 467 240, 34 грн., інфляційні втрати - 265 090, 25 грн., 3% річних - 101 887, 00 грн., за договором про постачання електричної енергії споживачу № 63-2022001 від 23.12.2021 року. Також просив стягнути з відповідача на свою користь 22 500 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.06.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

07.07.2023 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, посилаючись на відсутність заборгованості за спожиту електричну енергію у вересні 2022 в рамках узгодженої договірної ціни та замовлених обсягах по спірному договору. Зазначив, що не підписання ним акту-коригування № УГР000052 12 від 19.12.2022 на акт-коригування № УГР00004606 від 19.12.2022 до акту № УГР00004145 від 30.09.2022 не свідчить про прийняття та погодження з перерахунком, а лише вказує, що між сторонами виникли розбіжності щодо нарахування електричної енергії. Також вказував на не співмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу, розмір яких просив зменшити.

18.08.2023 позивач подав відповідь на відзив. в якій проти викладених відповідачем у відзиві обставинах заперечував.

19.09.2023 суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті.

Ухвалою суду від 03.10.2023 закрито провадження у справі № 910/8430/23 в частині стягнення 101 887 грн. 3% річних.

У судовому засіданні 03.10.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.12.2021 між позивачем (постачальником) та відповідачем (споживачем) було укладено договір № 63-2022001 про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 1.2 Договору умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 2.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу з 01.01.2022 по 31.12.2022 електричну енергію, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість товару у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до пункту 5.4.-5.5. Договору (з урахуванням змін, внесених Додатковою угодою № 53- від 01.12.2022 до Договору № 63-2022001) загальна ціна цього Договору становить 115 244 380,40 грн., крім того ПДВ 23 048 876,08 грн., всього з ПДВ - 138 293 256,48 грн. Ціна, зазначена в п. 5.3. та п. 5.4. Договору, не може змінюватись протягом дії Договору крім випадків, передбачених цим Договором, порядок зміни ціни визначений у Додатку 3 до цього Договору.

За умовами п. 5.6.-5.9. Договору № 63-2022001 місячна вартість електроенергії визначається як добуток ціни та загального обсягу фактично поставленої (спожитої) електроенергії, визначеного згідно з Додатком 2 до цього Договору. Бюджетні зобов`язання за договором виникають між сторонами у разі наявності та в межах відповідних бюджетних призначень та асигнувань, затверджених на 2022 рік. Розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Оплата електроенергії здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника на підставі Рахунку та Акту приймання-передачі в порядку передбаченому Додатком 2.

Відповідно до розділів 3, 4 Додатку № 2 до Договору № 63-2022001 «Комерційна пропозиція» сторонами Договору було узгоджено, що оплата електричної енергії здійснюється Споживачем на підставі рахунків та Актів прийому-передачі товарів та/або наданих послуг (далі Акт), виставлених Постачальником, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника в наступному порядку: розрахунок за спожиту електричну енергію здійснюється протягом 10 (десяти) банківських ДНІВ (з можливістю Споживача відстрочити оплату на строк до 90 календарних днів) з дати отримання рахунку та Акту за розрахунковий період за фактично спожиту електричну енергію відповідно до комерційного обліку.

Оригінали рахунків та Актів на оплату електричної енергії виставляються та надсилаються: рекомендованим листом на поштову адресу Споживача, кур`єром або вручені особисто не пізніше 8-ти робочих днів до відповідного числа, що зазначені в Розділі З комерційної пропозиції, на підставі фактичних обсягів споживання електричної енергії. Рахунок та Акт формуються Постачальником на підставі фактичних даних про обсяги в розрахунковому періоді і відповідної ціни і надаються Споживачу в строк не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим. Споживач зобов`язаний розглянути наданий Постачальником Акт за розрахунковий місяць та за відсутності зауважень, підписати його не пізніше ніж 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання такого Акту від Постачальника, і повернути один примірник Постачальнику.

Додатковою угодою №10 від 20.09.2022 до Договору сторони починаючи з 01.09.2022 узгодили вартість електричної енергії на рівні 3,87836 гри. за 1 кВт/год без ПДВ за об`єкти Відповідача що розташовані в місті Києві, та 3,87836 гри. за 1 кВт/год без ПДВ за об`єкти Відповідача що розташовані в Київській області.

Додатковою угодою №11 від 10.10.2022 до Договору сторони починаючи з 11.09.2022 узгодили вартість електричної енергії на рівні 4,955508 гри. за 1 кВт/ год без ПДВ за об`єкти Відповідача що розташовані в місті Києві, та 5,483364 гри. за 1 кВт/год без ПДВ за об`єкти Відповідача що розташовані в Київській області.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на об`єкти відповідача було поставлено електричну енергію в обсязі 3 405 054,00 кВт/год загальною вартістю 17 288 693,17 грн., яку останній частково оплатив у розмірі 8 821 452,83 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у сторін взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором енергопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Аналогічні положення закріплено і в ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до преамбули вказаного закону, він визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Частинами першою та другою статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно з пунктом 3.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до законів України "Про ліцензування видів господарської діяльності", "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" та "Про ринок електричної енергії" Товариство з обмеженою відповідальністю "Укр Газ Ресурс" є постачальником електричної енергії споживачам на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, згідно з постановою НКРЕКП № 2594 від 03.12.2019.

Спір у справі стосується взаєморозрахунків між сторонами за договором у вересні 2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.09.2022 по 30.09.2022 на об`єкти відповідача було поставлено електричну енергію обсягом 3 405 054,00 кВт/год на загальну суму 17 288 693,17 гри. з ПДВ.

Позивач надав відповідачу рахунок на оплату №4286 від 30.09.2022 року та два примірника Акта приймання-передачі електричної енергії №УГР00004145 від 30.09.2022 на загальну суму 16 880 299,31 грн.

Відповідач погодив, підписав та повернув позивачу його екземпляр підписаного та погодженого Акта приймання-передачі електричної енергії №УГР00004145 від 30.09.2022.

У зв`язку з коригуванням 10.10.2022 вартості електричної енергії у відповідності до додаткової угоди № 11, сторони склали та підписали Акт-Коригування №УГР00004606 від 21.11.2022 до Акту №УГР00004145 від 30.09.2022 на загальну суму 17 276 237,20 грн.

Згідно листа ПРАТ "ДТЕК Київські регіональні електромережі" №04/710/13140 від 19.12.2022 було проведено коригування спожитих обсягів електричної енергії відповідачем в вересні 2022. Загальний спожитий обсяг електричної енергії Відповідача в вересні 2022 року склав: по об`єктах розташованих в місті Києві - 1 972 869,00 кВт/год, по об`єктах розташованих в Київській області 1 432 185.00 кВт/год.

У зв`язку з коригуванням 19.12.2022 обсягів і відповідно загальної вартості електричної енергії спожитої в вересні 2022, позивач склав та направив на адресу відповідача Акт-Коригування №УГР00005312 від 19.12.2022 на Акт-Коригування МУГР00004606 від 19.12.2022р. до Акту №УГР00004145 від 30.09.2022 року на загальну суму 17 288 693,17 гри.

Відповідач підписаний з боку позивача вищевказаний акт коригування не повернув, мотивованої відмови від його підписання не надав.

Судом встановлено, що вищевказані обсяги спожитої відповідачем у вересні 2022 року електричної енергії, що зазначені в названих актах також підтверджуються інформацією наданою Оператором системи розподілу ДТЕК Київські електромережі доданою до листів останнього №№ 1/04/13022 від 01.05.2023, 08/100/5339 від 08.05.2023.

Тому доводи відповідача щодо не згоди з Актом-Коригування №УГР00005312 від 19.12.2022 на Акт-Коригування МУГР00004606 від 19.12.2022р. до Акту №УГР00004145 від 30.09.2022 року є необґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до платіжних інструкцій №№ 301056 від 13.12.2022, 302908 від 13.12.2022, 302909 від 13.12.2022 відповідач перерахував на рахунок позивача 8 821 452,83 грн. в якості оплати за спожиту електричну енергію у вересні 2022 року.

Доказів повної оплати за спожиту відповідачем у вересні 2022 року електричну енергію суду не подано.

Враховуючи відсутність доказів повної оплати спожитої за спірний період електричної енергії, тому посилання відповідача на відсутність заборгованості за спожиту електричну енергію у вересні 2022 в рамках узгодженої договірної ціни та замовлених обсягах по спірному договору є необґрунтованими.

За змістом пунктів 4.1, 4.2 ПРРЕЕ розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Послуги з розподілу або передачі електричної енергії оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Пункт 4.12 ПРРЕЕ визначає, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Відповідно до п. З Комерційної пропозиції що є Додатком 2 до Договору остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію проводиться протягом 10 банківських днів (з можливістю Споживача відстрочити оплату на строк до 90 календарних днів) на підставі Акта купівлі-продажу електричної енергії.

Враховуючи, що Акт приймання-передачі електричної енергії №УГР00004145 на загальну суму 16 880 299,31 грн. було погоджено сторонами 30.09.2022, таким чином, кінцевий строк оплати за спожиту електричну енергію в вересні 2022 року (з урахуванням строків на відстрочку) настав 29.12.2022р.

Враховуючи умови Договору Відповідач повинен був провести доплату в розмірі 395 937,39 гри. за спожиту електричну енергію у відповідності до Акта-Коригування №УГР00004606 від 21.11.2022р. на загальну суму 17 276 237,20 грн. в строк до 19.02.2023р.

Враховуючи умови Договору Відповідач повинен був провести доплату в розмірі 12 455,97 грн. за спожиту електричну енергію у відповідності до Акта-Коригування №УГР00005312 від 19.12.2022р. в строк до 19.03.2023.

Відтак, строк виконання грошових зобов`язань відповідача за спірний період є таким, що настав.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене, оскільки невиконання грошового зобов`язання відповідачем за Договором підтверджується матеріалами справи, доказів повної оплати боргу відповідач не надав, позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 8 467 240,34 (17 288 693,17-8 821 452,83) грн. визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за Договором, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 265 090,25 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 265 090,25 грн. інфляційних втрат, судом задовольняються вказані вимоги в межах поданого розрахунку, оскільки вказані розрахунки є вірними, а доводи відповідача з цього приводу необґрунтовані.

Крім того позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 22 500 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

На підтвердження понесених позивачем судових витрат до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правничої допомоги № 13/5 від 20.05.2019, додаткову угоду № 12/23 від 11.04.2023 до договору, детальний опис надання професійної правничої допомоги, акт про прийняття-передачі наданих послуг № 1/12/23 від 26.05.2023.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване ст. 131-2 Конституції України, ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування витрат на правову допомогу як складової судових витрат (п. 12 ч. 3 ст. 2, ст. 123, ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач подав заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на не співмірність заявлених позивачем витрат на правову допомогу.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи викладене суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 22 500 грн. не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 22 500 грн. не є співмірними із складністю предмету спору, суд, керуючись вимогами щодо співмірності, обґрунтованості, розумності, справедливості та пропорційності доходить висновку про зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу на 30% до 15 750 грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського квартирно-експлуатаційного управління (03186, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 30, код 22991617) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР ГАЗ РЕСУРС" (04070, місто Київ, вулиця Сагайдачного Петра, будинок 25, літ. Б, оф. 5, код 41427817) 8 467 240 (вісім мільйонів чотириста шістдесят сім тисяч двісті сорок) грн. 34 коп. основної заборгованості, 265 090 (двісті шістдесят п`ять тисяч дев`яносто) грн. 25 коп. інфляційних втрат, 130 984 (сто тридцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 96 коп. судового збору, 15 750 (п`ятнадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. витрат на правову допомогу.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складене 19.10.2023

Суддя О.М.Ярмак