ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" жовтня 2023 р. Справа № 924/895/23

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Танасюк О.Є., секретар судового засідання Андрєєв В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства „Акцент-Банк", м. Дніпро

до фізичної особи-підприємця Супрунюк Олега Васильовича, м. Хмельницький

про стягнення заборгованості за кредитним договором №20.46. від 17.12.2020 в розмірі 156136,44 грн. станом на 15.08.2023, з яких: 102391,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25099,69 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 20145,00 грн. - загальний залишок заборгованості за винагородою, 1000,00 грн. - штраф (фіксована складова); 7500,00 грн. - штраф (змінна складова)

Без виклику (повідомлення) сторін.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2023 відкрито провадження у справі №924/895/23 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - строк для надання відповіді на відзив, відповідачу - строк для подання заперечень.

Позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором №20.46. від 17.12.2020, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит (встановлення кредитного ліміту) в розмірі 150000,00 грн. строком на 36 місяців (до 16.12.2023) зі сплати процентів у розмірі 20,90% річних.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвала суду від 28.09.2023 направлялася відповідачу на адресу зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських організацій, повернуті відділенням поштового зв`язку з причини відсутності адресата за вказаною адресою.

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання адресатом кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2018р. у справі №904/9904/17).

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати, повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

17.12.2020 між акціонерним товариством "Акцент-банк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Супрунюк Олегом Васильовичем (Позичальник) укладено кредитний договір №20.46. (далі - договір).

У розділі „А. Істотні умови договору" сторони узгодили вид кредиту - строковий кредит; ліміт договору: 150000,00 грн. на фінансування поточної діяльності; термін повернення кредиту - 16.12.2023.

У п. А3 визначено, що Позичальник здійснює погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток №1 цього Договору). Ануїтетний платіж включає, в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

- Сума щомісячного ануїтетного платежу = Сума кредиту за Договором*((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.) * Процентна ставка за місяць)/((1+Процентна ставка за місяць) строк кредитування (міс.)-1);

- Сума щомісячного платежу за % = (залишок заборгованості за Кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;

- Сума щомісячного платежу за основним боргом = Сума щомісячного погашення Кредиту-Сума щомісячного платежу за %.

Згідно зі ст. ст. 212, 651 ЦК України у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 13 червня 2024 року.

Згідно з п. п. А6, А8 договору за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно, виходячи, з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів "факт/360"). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за Кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день. Розподіл внесених коштів на погашення кредиту проводиться в відповідну дату згідно з Графіком платежів.

У випадку порушення Позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку, передбаченого п. А3 цього договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою, передбаченою повідомленням (п. А7 договору).

Пунктом А8 передбачено, що нарахування процентів здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому, день видачі та день повернення кредиту вважається одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів „факт/360").

Позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 процентів від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Позичальник сплачує Банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі нуль цілих нуль сотих процентів від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту (п. п. А10, А11 договору).

У п. А12 договору зазначено, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей Договір, шляхом підписання Сторонами договору змін до цього Договору.

Згідно з п. 1.1 договору Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього Договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим Договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається Банком у безготівковій формі шляхом, перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Термін повернення кредиту зазначений у п. А3 цього Договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п. п. А12, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору (п. 1.2 договору).

Усі істотні умови кредитування наведені у Розділі А цього Договору - „Істотні умови кредитування" (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору Банк зобов`язується: надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів Позичальника на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього Договору, а також за умови виконання Позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.1, 2.2.12 цього Договору (пп. 2.1.2); виконувати розрахункові документи Позичальника згідно п. п. 2.4.3, 2.4.4 цього Договору в день надходження до Банку розрахункового документа (платіжного доручення) за наявності технічної можливості для здійснення відповідної операції (пп. 2.1.6).

Позичальник зобов`язується: сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п. п. 4.1, 4.2, 4.3 цього Договору (пп. 2.2.2); повернути кредит у терміни, встановлені п. п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього Договору (пп. 2.2.3); сплатити Банку винагороду відповідно до п. п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього Договору (пп. 2.2.5); доручає Банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використовування (пп. 2.2.6).

За умовами п. 2.3.2 договору Банк має право при настанні будь-якої з наступних подій, зокрема порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, у т.ч. у випадку порушення цільового використання кредиту, на свій розсуд змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.

Банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків Позичальника згідно з п. 2.2.6 цього Договору при настанні термінів будь-якого з платежів, передбачених цим Договором, у межах сум, що належать до сплати Банку (пп. 2.3.4).

3а користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору Позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А6 цього Договору (п. 4.1 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що відповідно до ст. 212 ЦКУ у випадку порушення Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього Договору, Позичальник сплачує Банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А7 цього Договору (за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов цього Договору, встановленого п. А3 цього Договору).

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 4.1, 4.2 цього Договору, здійснюється згідно до п. А8 цього Договору (п. 4.3 договору).

У п. 4.7 договору зазначено, що у випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим Договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню.

Згідно з п. 4.9 договору зобов`язання за цим Договором, у тому числі строк виконання яких згідно з умовами цього Договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від Позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим Договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків Банку згідно з п. п. 2.2.13, 2.3.13 цього Договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього Договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього Договору.

Остаточне погашення заборгованості за цим Договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього Договору. Під реалізацією права Банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього Договору, Сторони узгодили дії Банку по розподілу грошей, отриманих від Позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті Договору. При цьому, Сторони узгодили, що додаткових вимог до Позичальника щодо реалізації Банком свого права по стягненню неустойки не потрібні.

Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п. 4.10 договору).

Відповідно до п. 4.11 договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

За умовами п. 5.7 договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагорода, неустойки - пені, штрафів за цим Договором встановлюються Сторонами тривалістю 5 років.

У п. 5.8 договору зазначено, що у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, що спричинило звернення Банку до судового органу, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень +5% від суми встановленого у п. А2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Цей Договір вважається укладеним з моменту підписання його Сторонами. Цей Договір у частині п. 4.4 цього Договору набуває чинності з моменту підписання цього Договору, в решті частин - з моменту надання Позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих, коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим Договором (п. п. 6.1, 6.2 договору).

У п. 6.3 договору зазначено, що він може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим Договором порядку.

Договором передбачена можливість сплати процентів у режимі 24/7/365, тобто погашення що здійснюються у будь-яку годину, у будь-який календарний день, у тому числі у вихідні та святкові дні, починаючи з дати підписання договору (п. 7.3. договору).

До договору сторонами підписано додаток 1 - графік погашення, в якому узгоджено терміни повернення частин кредиту та сплати процентів (17 число кожного місяця за період з січня 2021 року по грудень 2023 року); розміри частин кредиту та суми процентів, що підлягають сплаті у відповідну дату; суми комісійних винагород.

Відповідно до меморіального ордеру №TR.16164582. 28823.64999 від 17.12.2020 на виконання договору позивачем перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти в сумі 150000,00 грн.

У виписці з особового рахунку відповідача за період з 17.12.2020 по 15.08.2023 відображено, зокрема надходження коштів на погашення кредиту та їх розподіл на сплату заборгованості за тілом кредиту, відсотках, комісії (у тому числі прострочених).

Позивач у вимозі від 01.08.2023 просив відповідача погасити поточну заборгованість за кредитом у розмірі 147336,71 грн. до 08.08.2023. Зазначено, що вказана заборгованість складається з наступного: 102391,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 49,45 грн. - залишок заборгованості за поточними процентами; 24750,51 грн. - залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 20145,00 грн. - залишок заборгованості по комісії.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №20.46. від 17.12.2020 станом на 15.08.2023 у відповідача наявна заборгованість в загальному розмірі 147636,44 грн., з яких: 102391,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 25099,69 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 20145,00 грн. - загальний залишок заборгованості по комісії.

Враховуючи, що відповідач не погасив заборгованість за кредитним договором №20.46. від 17.12.2020, позивач звернувся з позовом про її стягнення в судовому порядку.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2020 між акціонерним товариством "Акцент-банк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Супрунюк Олегом Васильовичем (Позичальник) укладено кредитний договір №20.46., відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит лімітом 150000,00 грн. на фінансування поточної діяльності в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди в обумовлені цим Договором терміни (термін повернення кредиту - 16.12.2023).

Відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком (ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач на виконання умов договору надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 150000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №TR.16164582. 28823.64999 від 17.12.2020.

Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У п. А3 договору сторони визначили, що позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає, в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування.

За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п. п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А6 цього договору (п. 4.1 договору).

Згідно з п. А6 договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних.

Позичальник щомісячно сплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79 процентів від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів (п. А10 договору).

Як зазначалося вище, у додатку №1 до договору - графіку погашення сторонами узгоджено щомісячні терміни повернення частин кредиту та сплати процентів і винагороди, а також визначено розміри відповідних щомісячних платежів.

Однак, як убачається з матеріалів справи, відповідачем допущено порушення строків сплати визначених умовами договору щомісячних платежів.

З огляду на положення аб. 6 п. А3, п. 2.2.3 кредитного договору, позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.08.2023 погасити всю наявну заборгованість у розмірі 147336,71 грн. до 08.08.2023. Зазначено, що вказана заборгованість складається з наступного: 102391,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 49,45 грн. - залишок заборгованості за поточними процентами; 24750,51 грн. - залишок заборгованості за процентами, нарахованими на залишок простроченої заборгованості за кредитом; 20145,00 грн. - залишок заборгованості по комісії, до 08.08.2023, вказуючи при цьому, що станом на 18.04.2023 кількість днів прострочення за кредитом склала 396 днів.

Судом враховується, що згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За приписами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З банківської виписки з особового рахунку відповідача за період з 17.12.2020 по 15.08.2023, розрахунку заборгованості слідує, що відповідач не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання з повернення наданого кредиту та сплати процентів і винагороди (комісії) в обумовлений кредитним договором строк, в результаті чого у відповідача утворилась, зокрема, заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 102391,75 грн. та заборгованість за винагородою (комісією) в сумі 20145,00 грн. Доказів, які б спростовували зазначене, та доказів щодо погашення заявленої до стягнення суми заборгованості з повернення кредитних коштів суду не подано. З урахуванням наведеного позовні вимоги щодо стягнення 102391,75 грн. заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 20145,00 грн. заборгованості за винагородою (комісією) підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення з відповідача 25099,69 грн. заборгованості за процентами судом береться до уваги те, що відповідно до п. п. 4.1, 4.10 за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А6 цього договору; розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

За приписами ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 розтлумачила термін „користування чужими коштами". Так, термін „користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, „користування кредитом" - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Разом з цим, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за „користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було реалізовано право зміни умов договору, встановлене у п. А3, а саме: позивач з огляду на порушення відповідачем строків сплати періодичних платежів направив відповідачу вимогу (від 01.08.2023), встановивши інший термін повернення кредиту - до 08.08.2023.

Враховуючи, що зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник після цього не отримує від кредитора відповідне благо, тому безпідставним є й нарахування процентів за користування кредитом після пред`явлення вимоги.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом до моменту пред`явлення до відповідача вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як слідує з наданого позивачем розрахунку та змісту вимоги від 01.08.2023, станом на час звернення позивача з вимогою до відповідача його заборгованість за процентами становила 24799,96 грн. (49,45 грн. - залишок заборгованості за поточними процентами; 24750,51 грн. - залишок заборгованості за процентами), які підлягають до стягнення.

Враховуючи зазначене, у позові в частині стягнення 299,73 грн. (25099,69 - 24799,96) заборгованості за процентами необхідно відмовити з підстав їх нарахування за межами строку кредитування (після пред`явлення вимоги від 01.08.2023).

Також позивач просить стягнути з відповідача штраф в загальній сумі 8500,00 грн. (1000,00 грн. - фіксована складова, 7500,00 грн. - змінна складова).

Судом враховується, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 5.8 договору сторони передбачили, що у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж 30 днів, що спричинило звернення Банку до судового органу, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень + 5% від суми встановленого у п. А2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Беручи до уваги зазначені умови договору, порушення відповідачем термінів платежів по грошових зобов`язаннях зі сплати основної заборгованості, процентів та винагороди понад 30 днів, звернення позивача до суду з цим позовом, суд доходить висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у загальному розмірі 8500,00 грн. (1000,00 грн. - фіксована складова та 7500,00 грн. (5% х 150000,00 грн.) - змінна складова).

Контррозрахунку, доказів сплати заборгованості за кредитним договором або належних та допустимих доказів, які б її спростовували, суду не подано.

Суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

З огляду на вище зазначене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в розмірі 155836,71 грн., з яких: 102391,75 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 24799,96 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами; 20145,00 грн. - загальний залишок заборгованості за винагородою, 1000,00 грн. - штраф (фіксована складова); 7500,00 грн. - штраф (змінна складова).

В решті позову щодо стягнення 299,73 грн. заборгованості за процентами необхідно відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Супрунюк Олега Васильовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь акціонерного товариства "Акцент-Банк" (49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд. 11, ) 102391,75 грн. (сто дві тисячі триста дев`яносто одну гривню 75 коп.) загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 24799,96 грн. (двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 69 коп.) загального залишку заборгованості за процентами; 20145,00 грн. (двадцять тисяч сто сорок п`ять гривень 00 коп.) загального залишку заборгованості за винагородою, 1000,00 грн. (одну тисячу гривень 00 коп.) штрафу (фіксована складова); 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) штрафу (змінна складова), 2678,85 грн. (дві тисячі шістсот сімдесят вісім гривень 85 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.10.2023р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи; 2 - ТОВ „Акцент-Банк" - ел. пошта: ; 3 - ФОП Супрунюк Олег Васильович ( АДРЕСА_1 ) - рек. з повідомленням.