номер провадження справи 28/58/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.10.2023 Справа № 908/1773/22

м.Запоріжжя Запорізької області

За скаргою Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у справі № 908/1773/22

за позовом: Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» (69106, м.Запоріжжя, вул. Оптимістична, буд. 1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (69600, м. Запоріжжя, вул. Теплична, буд. 18)

про стягнення грошових коштів

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: Леухненко Л.П.;

від відповідача: не з`явився;

від ДВС: не з`явився

ВСТАНОВЛЕНО:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.11.2022 у справі №908/1773/22 (суддя Федорова О.В.) позов задоволено, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» стягнуто суму 239512,01 грн основного боргу та суму 3592,68 грн витрат зі сплати судового збору.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 05.12.2022 видано відповідний наказ.

02.10.2023 до господарського суду надійшла скарга Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кеніх Оксани Йосипівни під час виконання судового рішення №908/1773/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу від 02.10.2023 здійснено перерозподіл скарги між суддями та призначено її до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою суду від 04.10.2023 скаргу прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 11.10.2023.

09.10.2023 до суду від позивача надійшло уточнення до скарги, відповідно до якого заявник уточнив вимоги, викладені в скарзі, просив прийняти скаргу з уточненнями до розгляду та визнати дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кеніх Оксани Йосипівни неправомірними, скасувати Постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 26.01.2023 ВП №70852455 Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зобов`язати його поновити виконавче провадження та виконати наказ Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 по справі №908/1773/22; поновити строк для подання скарги.

Ухвалою суду від 11.10.2023 постановлено про оголошення перерви в судовому засіданні та продовження судового засідання з розгляду скарги у справі № 908/1773/22 19.10.2023.

19.10.2023 скаргу розглянуто, за наслідками розгляду скарги постановлено ухвалу. У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними повітряними тривогами через загрозу ракетних обстрілів обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2023.

В судових засіданнях представник позивача (заявника) підтримав скаргу з урахуванням уточнення до неї, що надійшло до суду 09.10.2023. Скарга мотивована тим, що при ознайомленні представника КНП «Міська лікарня №4» ЗМР 24.08.2023 з матеріалами справи стало відомо, що відносно виконавчого провадження ВП №70852455, яке було відкрито 26.01.2023 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області по справі №908/1773/22, 26.01.2023 головним державним виконавцем Заводського ВДВС (наразі Лівобережний ВДВС) Кеніх О.Й. винесена постанова про зупинення вчинення виконавчих дій згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2019 (зі змінами), оскільки боржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» включено до Переліку об`єктів великої приватизації державної власності. Постанова про зупинення виконавчих дій по цьому виконавчому провадження стягувачу (заявнику) не надходила. Крім того, стало відомо, що виконавче провадження ВП №.01.2023 було приєднано до зведеного виконавчого провадження ВП №62736560 з іншими виконавчими провадженнями щодо цього боржника. Постанова про приєднання виконавчого провадження №70852455 від 26.01.2023 до зведеного виконавчого провадження заявнику також не надходила. Заперечуючи проти постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, скаржник, зокрема, посилався на те, що в оскаржуваній поставі відсутні будь-які посилання на норми Законів, на підставі яких вона була винесена. Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», як і Законом України «По виконавче провадження» не встановлюється заборона (мораторій) на звернення стягнення на майно боржника на підставі виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню у разі його включення до переліку об`єктів малої або великої приватизації. До того ж боржник весь час проводив повноцінну господарську діяльність, укладав договори, де брав на себе повну відповідальність щодо їх виконання. За таких обставин дії головного державного виконавця Кеніх О.Й. є неправомірними, а винесена постанова від 26.01.2023 про зупинення виконавчих дій по виконанню провадження №70852455 підлягає скасуванню, а виконавче провадження поновленню.

Представник ДВС в судовому засіданні 11.10.2023 проти скарги заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях на скаргу, що надійшли до суду 09.10.2023, зазначивши, зокрема, про наступне. Дії державного виконавця при винесені постанови про зупинення вчинення виконавчих дій відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а саме пункту 12 частини 1 статті 34 Закону. Так, Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36 затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, до переліку якого, зокрема, включено ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (; розмір пакету акцій (часток), відсотків 51%). В частині 7 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації. Отже до закінчення строку дії зазначених обставин виконавче провадження підлягає зупиненню, а виконавчі дії не проводяться. Просив дії державного виконавця визнати такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 18, 34, 35 Закону України «Про виконавче провадження»; у задоволенні скарги КНП «Міська лікарня №4» ЗМР відмовити; дії головного державного виконавця Кеніх О.Й. визнати законними.

Відповідач (боржник) в судові засідання не з`являвся, про причини неявки суду не повідомляв, пояснень/заперечень по суті поданої позивачем скарги не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про розгляд скарги за відсутності боржника.

Щодо клопотання заявника про поновлення строку для подання скарги, суд, зважаючи на доводи заявника, що викладені у скарзі, вважає за можливе на підставі ч. 2 ст. 341 ГПК України поновити строк для подання скарги, як такий, що пропущений з поважних причин.

Розглянувши матеріали скарги та надані суду копії матеріалів виконавчого провадження, заслухавши заявника (стягувача) та представника державної виконавчої служби, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межам ( ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст. 2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Законодавець покладає на державного виконавця коло обов`язків та надає йому права, які мають бути застосовані державним виконавцем для повного виконання, в даному випадку, рішення господарського суду, тобто державний виконавець повинен вжити всі можливі та необхідні заходи, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», для примусового виконання виконавчого документу.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 цього Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи 26.01.2023 головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кеніх О.Й. за заявою КНП «Міська лікарня №4» ЗМР вих. №01-20/535 від 13.12.2022 винесено постанову ВП №70852455 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 по справі №908/1773/22 про стягнення з ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» на користь КНП «Міська лікарня №4» ЗМР 239512,01 грн основного боргу та 3592,68 грн судового збору.

Цього ж дня головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кеніх О.Й. були винесені:

- постанова ВП №70852455 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження;

- постанова про стягнення з ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» виконавчого збору;

- постанова ВП №70852455 про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу № 908/1773/22 виданого Господарським судом Запорізької області 05.12.2022 до усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій;

- постанова ВП №70852455 про приєднання виконавчого провадження з примусового виконання наказу суду від 05.12.2022 по справі №908/1773/22 до зведеного виконавчого провадження ВП № 62736560, яке веде Заводський ВДВС у м. Запоріжжі Південного МУМЮ (м. Одеса).

Таким чином, на даний час на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 62736560 відносно боржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Предметом оскарження Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради є неправомірність дій головного державного виконавця Заводського ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одема) (наразі - Лівобережний ВДВС) Кеніх О.Й. в частині зупинення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 05.12.2022 по справі №908/1773/22.

Законодавцем визначено чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Оскільки державний виконавець наділений владними повноваженнями, він повинен виконувати ці вимоги законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до яких належать верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Недотримання зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18.01.2018 №2269-VIIІ внесенні зміни до Закону України «Про виконавче провадження», а саме - частину 1 статті 34 «Зупинення вчинення виконавчих дій» доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації».

В частині 7 статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 №36 затверджено перелік об`єктів великої приватизації державної власності, до переліку якого, зокрема, включено ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» (; розмір пакету акцій (часток), відсотків 51%).

В пункті 2 зазначеного розпорядження Фонд державного майна зобов`язано:

1) продовжити приватизацію об`єктів державної власності, включених до переліку, рішення про приватизацію яких були прийняті в 2018 році;

2) забезпечити проведення конкурсного відбору радників для підготовки до приватизації та продажу об`єктів державної власності, включених до переліку, в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

3) у разі, коли у конкурсному відборі радників не виявив бажання взяти участь жоден кандидат, забезпечити підготовку до приватизації (продажу) об`єктів державної власності, включених до переліку, без залучення радників;

4) подавати Кабінетові Міністрів України на затвердження умови продажу об`єктів державної власності, включених до переліку;

5) забезпечити виставлення на продаж об`єктів державної власності, включених до переліку;

6) під час підготовки до приватизації об`єктів державної власності, включених до переліку, враховувати їх кредитні зобов`язання, за якими надано державну гарантію.

Отже на момент винесення державним виконавцем постанови про зупинення вчинення виконавчих дій по виконанню наказу суду від 05.12.2022 по справі №908/1773/22 були наявні правові підстави для застосування положень п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» та зупинення вчинення виконавчих дій, оскільки боржник за виконавчим провадженням перебуває у процесі приватизації об`єктів державної власності.

І на даний час докази, які б свідчили про завершення дій щодо приватизації об`єкта державної власності боржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат» () відсутні.

Як зазначив головний державний виконавець станом на 06.10.2023 до складу зведеного виконавчого провадження входять 159 виконавчих проваджень на загальну суму боргу 147 945 696 грн, зокрема, входить виконавче провадження №70852455, яке було відкрито 26.01.2023 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області №908/1773/22 від 05.12.2022 про стягнення з ТОВ «ЗТМК» на користь КНП «Міська лікарня №4» ЗМР загальної суми боргу в розмірі 243104,69 грн.

За всіма виконавчими провадженнями, які входять до складу зведеного виконавчого провадження винесено постанови про зупинення виконавчих дій, на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», а саме - включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Виходячи з наданих суду документів слідує, що державний виконавець в межах норм чинного законодавства правомірно вчинив дії щодо зупинення вчинення виконавчих дій стосовно боржника ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат».

Слід зазначити, що законом не обумовлено зупинення вчинення виконавчих дій за категоріями стягнення: чи то стягнення заборгованості по заробітній платі, чи заборгованості на користь юридичних, фізичних осіб, чи то держави. Зупиняються всі виконавчі провадження, як то встановлено приписами діючого законодавства.

Отже дії державного виконавця в цій частині відповідають приписам Закону України «Про виконавче провадження» та є законними, правові підстави для визнання дій головного державного виконавця неправомірними та скасування постанови від 26.01.2023 про зупинення вчинення виконавчих дій відсутні.

З огляду на викладене, підстави (в т.ч., на даний час) для зобов`язання державного виконавця поновити виконавче провадження та виконати наказ суду від 05.12.2022 по справі №908/1773/22 також відсутні.

Крім того, суд вважає посилання скаржника щодо відсутності в оскаржуваній постанові положень Закону України «Про виконавче провадження» на підставі яких її було винесено та, як наслідок, наявність підстав для її скасування, безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 Інструкції про організацію примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2015 за №512/5, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, на таку постанову накладається кваліфікований електронний підпис із застосуванням засобів кваліфікованого електронного підпису, які мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Постанови, винесені в межах виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, отримуються стягувачем за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках інформаційної взаємодії.

У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону.

Інші посадові особи органів державної виконавчої служби у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Аналіз оскаржуваної постанови свідчить про дотримання державним виконавцем наведених вище правил її складання.

Відсутність чіткого посилання в оскаржуваній постанові на положення Закону України «Про виконавче провадження», а саме на п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону, не є підставою вважати дану постанову такою, що не відповідає приписам діючого законодавства або винесена незаконно. Постанова містить посилання на розпорядження КМУ №36 від 16.01.2019, згідно з яким ТОВ «ЗТМК» включено до «Переліку об`єктів великої приватизації державної власності» та розпорядження КМУ від 25.11.2020 № 1475-р «Про внесення змін в додаток до розпорядження від 16.01.2019 №36, що, в свою чергу, слугувало підставою для зупинення вчинення виконавчих дії щодо примусового виконання наказу суду від 05.12.2022 у справі № 908/1773/22.

Стосовно неможливості вжиття заходів для виконання рішення суду в порядку, визначеному Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», суд зазначає наступне.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Зокрема стаття 4 передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п.п.2-4, 9 ч. 1ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Так, протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Враховуючи викладені вище обставини, вбачається відсутність підстав щодо вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з метою виконання виконавчого провадження на користь стягувача, оскільки державним виконавцем у зв`язку з зупиненням виконавчих проваджень не можливо вжити заходів щодо звернення стягнення на виявлене у боржника майно та кошти.

На підставі усього вищевикладеного, суд дійшов висновку, що скарга Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кеніх Оксани Йосипівни під час виконання судового рішення у справі № 908/1773/22 є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 341, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №4» Запорізької міської ради на дії головного державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кеніх Оксани Йосипівни під час виконання судового рішення у справі № 908/1773/22 відмовити.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.10.2023.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення (повного тексту ухвали) в порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва