ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" жовтня 2023 р. Справа № 914/791/23

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач),Зварич О.В., Кравчук Н.М.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

з участю: кредитор ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області (суддя Морозюк А.Я.) від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Львівської області ухвалою від 04 квітня 2023 року відкрив провадження у справі №914/791/23 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 , ввів процедуру реструктуризації боргів і мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначив керуючим реструктуризації боргів арбітражну керуючу Москву Юлію Орестівну.

Господарський суд Львівської області ухвалою від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23 визнав вимоги ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в розмірі 3 305 368,00 грн, з яких: 5 368,00 грн судового збору - підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; 3 300 000,00 грн основного боргу - підлягають внесенню до другої черги реєстру вимог кредиторів.

ОСОБА_1 (кредитор у справі №914/791/23) подала апеляційну скаргу, просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі № 914/791/23, постановлену за результатами розгляду вимог кредитора ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення у формі постанови, якою відмовити повністю у визнанні вимоги ОСОБА_3 в розмірі 3 305 368,00 грн.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 25 липня 2023 року поновив ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження і відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23 та витребував матеріали справи№914/791/23.

Представник кредитора ОСОБА_3 адвокат Демчина Марія Сергіївна подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просить залишити таку без задоволення, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її вимог, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23, постановлену за результатами розгляду вимог кредитора ОСОБА_3 , залишити без змін.

Крім цього, у вересні 2023 року представник кредитора ОСОБА_3 адвокат Демчина Марія Сергіївна подала клопотання про закриття апеляційного провадження. Клопотання мотивовано тим, що в силу приписів частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства оскаржувана ухвала постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора ( ОСОБА_3 ) не може бути оскаржена окремо від ухвали, постановленої за результатами попереднього засідання, яку суд постановив теж 30 травня 2023 року.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 14 вересня 2023 року призначив розгляд справи на 12 жовтня 2023 року.

У судовому засіданні 12 жовтня 2023 року суд заслухав представника ОСОБА_3 , яка підтримала клопотання про закриття апеляційного провадження і кредитора ОСОБА_1 , яка заперечила щодо закриття апеляційного провадження через відсутність підстав і ухвалив оголосити перерву на 19 жовтня 2023 року.

У судовому засіданні 19 жовтня 2023 року кредитор ОСОБА_1 підтримала свою позицію про відсутність законних підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки стаття 264 ГПК України, в якій визначені підстави для закриття апеляційного провадження, не містить такої підстави як помилково відкрите провадження.

Колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 з наступних підстав:

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позиція Європейського суду з прав людини засвідчує, що основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинно чинитися правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Згідно з ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути забезпечене, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Така правова позиція наведена в рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі №1-12/2012.

Так, відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Порядок та строки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції регулюється розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (пункт 17).

Водночас, частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За текстом частини 2 статті 9 Кодексу України з процедур банкрутства в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури/процедури погашення боргів, усі ухвали місцевого господарського суду, прийняті у справі про банкрутство (неплатоспроможність), крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України та цим Кодексом.

Статтею 113 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою (частина перша статті 113 КУзПБ).

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Відповідно до частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів (частина 3 статті 47 КУзПБ).

Системне тлумачення пункту 17 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, частини першої статті 2, частини 2 статті 9, частини 2 і 3 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що ухвала суду, постановлена за результатами розгляду вимог окремого кредитора може бути оскаржена в апеляційному порядку лише разом із оскарженням ухвали суду, постановленої за результатами попереднього засідання, в частині конкретних вимог кредиторів.

Отже, у цій справі №914/791/23 суд апеляційної інстанції помилково відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23, постановлену за результатами розгляду вимог окремого кредитора - ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26 лютого 2021 року у справі №29/5005/6381/2011 висловив позицію про те, що процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення зі справи.

Навпаки, відповідне обмеження має на меті забезпечити розгляд справи упродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

Відповідно пункту 4 частини першої статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Статтею 264 ГПК України визначені підстави для закриття апеляційного провадження. Втім, хоча стаття 264 ГГПК України не містить такої підстави для закриття провадження, як помилково відкрите, в даному випадку, процесуально вірними були дії суду апеляційної інстанції щодо закриття апеляційного провадження, оскільки апеляційне провадження у даній справі було відкрите з перегляду ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає оскарженню, і в разі апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" в розумінні статті 6 Конвенції та прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Аналогічний за змістом правовий висновок про закриття апеляційного провадження у випадку його відкриття за переглядом судового рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, викладений у постановах Верховного Суду від 08.01.2019 у справі №922/1906/18, від 13.08.2019 у справі № 5002-17/2743-2009, 20.08.2019 у справі № 910/1702/15-г, від 29.04.2020 у справі №917/1185/18.

Ураховуючи, що Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 25 липня 2023 року помилково відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23 постановлену за результатами розгляду вимог окремого кредитора ОСОБА_3 (яка не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання), таке апеляційне провадження необхідно закрити.

Керуючись ст. 234, 235, 255, 261, 264, 281 Господарського процесуального кодексу України, ст. 2, 9, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 30 травня 2023 року у справі №914/791/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук