РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023Справа № 922/2606/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича

до 1) Фізичної особи-підприємця Кутєпова Валерія Миколайовича

2) Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій"

про визнання недійсним свідоцтва та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача: Барабаш О.В.

від відповідача 1: Сулейманова М.І.

від відповідача 2: Фінагіна В.Б.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Романов Ігор Юрійович звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кутєпова Валерія Миколайовича та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання незаконним рішення, визнання недійсним свідоцтва, зобов`язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 15.08.2006 відповідачем було зареєстровано знак для товарів і послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" (свідоцтво України № НОМЕР_1), однак, така реєстрація, за твердженням позивача, порушує норми законодавства та права позивача як виробника товарів під назвою "ІНФОРМАЦІЯ_1". Враховуючи зазначене, позивач просив суд визнати незаконним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою № m200506093 від 03.06.2005 про реєстрацію знаку для товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Кутєповим Валерієм Миколайовичем, а свідоцтво України на знаки для товарів та послуг № НОМЕР_1 від 15.08.2006 повністю недійсним; зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.08.2006 та здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність", а також стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 150000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2018 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича передано за підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 у справі №922/2606/18 (суддя Зеленіна Н.І.) відмовлено у відкритті провадження за позовом Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича до Фізичної особи-підприємця Кутєпова Валерія Миколайовича та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов`язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди та повернуто заявнику позовні матеріали.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.01.2019 апеляційну скаргу ФОП Романова Ігоря Юрійовича задоволено; ухвалу господарського суду міста Києва від 31.10.2018 у справі №922/2606/18 скасовано, а справу скеровано до Господарського суду міста Києва для розгляду позовної заяви ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП Кутєпова Валерія Миколайовича, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов`язання вчинити дії та стягнення 150 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу від 15.01.2019 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича передано для розгляду судді Картавцевій Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2019 суд ухвалив: позовну заяву Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича залишити без руху.

05.02.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 суд ухвалив, зокрема: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 05.03.2019.

05.03.2019 до відділу діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позов.

У підготовче засідання 05.03.2019 з`явились представник позивача та представники відповідача 2, представники відповідача 1 у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача 2 подав заяву про застосування строку позовної давності.

У підготовчому засіданні 05.03.2019 оголошено перерву до 19.03.2019.

У підготовче засідання 19.03.2019 з`явились представник позивача та представник відповідача 2, представники відповідача 1 у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду, у підготовчому засіданні 19.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 02.04.2019.

20.03.2019 до відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

У підготовче засідання 02.04.2019 з`явились представник позивача та представник відповідача 2, представники відповідача 1 у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином. Представник відповідача 2 подав додаткові документи, представник позивача подав суду клопотання про призначення судової експертизи, відповідно до якого просив суд поставити на експертизу такі питання: чи є знак для товарів і послуг за номером НОМЕР_1 від 15.08.2006 таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар?; чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 15.08.2006 тотожним або схожим з твором "Оригінал-макет упаковка "ІНФОРМАЦІЯ_1", свідоцтво №68790 від 25.11.2016, настільки, що їх можна сплутати?

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов висновків про задоволення вказаного клопотання та про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

Відповідно до ст. 100 ГПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

При цьому, за приписами п.2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу, - на час проведення експертизи (ст. 229 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 суд ухвалив: призначити у справі №922/2606/18 судову експертизу, проведення якої доручити атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз; зупинити провадження у справі № 922/2606/18 на час проведення експертизи.

13.06.2019 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судовх експертиз надійшло клопотання № 13529/19-53 про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 поновлено провадження у справі № 922/2606/18, а також задоволено клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 13529/19-53 та зобов`язано сторін у строк до 21.06.2019 надати суду відповідні матеріали, що необхідні для проведення судової експертизи у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2019 провадження у справі № 922/2606/18 зупинено.

24.06.2019 та 03.07.2019 через відділ діловодства суду від Міністерство економічного розвитку і торгівлі України надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, а саме: копія матеріалів заяви на реєстрацію авторського права.

11.07.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшла заява.

05.08.2019 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання № 13529/19-53, у якому експерт повторно просив надати додаткові матеріали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 поновлено провадження у справі № 922/2606/18, а також задоволено клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 13529/19-53 та зобов`язано сторін у строк до 04.09.2019 надати суду відповідні матеріали, що необхідні для проведення судової експертизи у даній справі.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2019 провадження у справі № 922/2606/18 зупинено.

03.09.2019 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Листом № 01-16186/19 від 11.09.2019 матеріали справи № 922/2606/18 скеровано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

11.09.2019 відділом діловодства суду від Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича (позивача) отримано документи на виконання вимог ухвали суду від 28.08.2019 (супровідний лист № б/н від 09.09.2019 з додатками).

Листом № 922/2606/18 від 13.09.2019 документи, отримані 11.09.2019 відділом діловодства суду (супровідний лист № б/н від 09.09.2019 з доданими до нього документами) скеровано до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

13.02.2020 матеріали справи № 922/2606/18 повернулися до Господарського суду міста Києва без виконання експертного дослідження, у зв`язку з не оплатою експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2020 поновлено провадження у справі № 922/2606/18. Підготовче засідання призначено на 10.03.2020.

10.03.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про залучення представника та клопотання про призначення експертизи.

У підготовче засідання 10.03.2020 з`явився представник відповідача 2, представники позивача та відповідача 1 у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце підготовчого засідання були повідомлені належним чином.

Представник відповідача 2 залишив вирішення питання щодо клопотання позивача про призначення експертизи на розсуд суду.

Розглянувши клопотання позивача, суд дійшов висновків про задоволення вказаного клопотання та про необхідність призначення у даній справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2020 суд ухвалив: призначити у справі №922/2606/18 судову експертизу, проведення якої доручити атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На вирішення судової експертизи поставити наступні питання: чи давало можливість комерційне (фірмове) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1" вирізнити Фізичну особу-підприємця Романова Ігоря Юрійовича з-поміж інших осіб станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)? Чи вводило в оману споживачів комерційне (фірмове) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1" щодо справжньої діяльності Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича, а саме: виробництво парфумних і косметичних засобів; оптова торгівля парфумними та косметичними товарами станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)? Чи було відоме в Україні комерційне (фірмове) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить Фізичній особі-підприємцю Романову Ігорю Юрійовичу, станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)? Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати з комерційним (фірмовим) найменуванням "ІНФОРМАЦІЯ_1", що належить Фізичній особі-підприємцю Романову Ігорю Юрійовичу, який одержав право на нього до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005) щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг? Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу? Зупинити провадження у справі № 922/2606/18 на час проведення експертизи.

14.05.2020 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання № 10752/20-53 про надання додаткових матеріалів.

Дослідивши клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 суд ухвалив: поновити провадження у справі № 922/2606/18; зобов`язати позивача та відповідача 1 у строк до 29.05.2020 надати суду матеріали, що необхідні для проведення судової експертизи у даній справі, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів про активне безперервне використання комерційного (фірмового) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1", починаючи з 1999 року при "виробництві парфумних і косметичних засобів, оптовій торгівлі парфумними та косметичними товарами" станом до дати подання матеріалів заявки на видачу свідоцтва України № НОМЕР_1 (03.06.2005), а саме: документально підтверджені відомості із чітко визначеними датами про використання комерційного (фірмового) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1", у тому числі, першого його використання; у мережі Інтернет, у тому числі, у назвах веб-сайтів із використанням словесного позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1" у складі доменного імені; у публікаціях, рекламних матеріалах, друкованих виданнях, офіційних бланках, господарських договорах, товарних накладних, рахунках-фактурах, іншій документації, пов`язаній із комерційною діяльністю; у вивісках, назвах магазинів, кіосків, салонів краси, торговельних мережах, спеціалізованих магазинах тощо; на упакуваннях товарів не у якості назви фарби, а у якості ідентифікації виробника, реалізатора, та/або назви цілісного майнового комплексу, тобто із розрізняльною частиною та вказівкою на організаційно-правову форму суб`єкта господарювання; матеріали із чітко визначеними датами, що свідчать про відомість в Україні комерційного (фірмового) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1", яке пов`язується споживачами з діяльністю саме фізичної особи - підприємця Романова І.Ю., а також матеріали про види фактичної діяльності фізичної особи - підприємця Романова І.Ю. із використанням комерційного (фірмового) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1"; документально підтверджені відомості щодо використання зареєстрованого знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1; документально підтверджені факти щодо сплутування споживачами особи, яка виробляє товари та/або надає послуги, враховуючи використання комбінованого позначення "ІНФОРМАЦІЯ_1", комерційного (фірмового) найменування "ІНФОРМАЦІЯ_1" та використання зареєстрованого знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 . Роздруківки з мережі Інтернет, у тому числі за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 із відгуками "незалежних споживачів" (із фотокопіями) щодо фарби, виробленої як ФОП Романовим І.Ю., так і ФОП Кутєповим В.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2020 провадження у справі № 922/2606/18 зупинено на час проведення експертизи.

17.06.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку на подання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи до 06.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 поновлено провадження у справі № 922/2606/18. Продовжено позивачу строк для подачі додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи до 06.07.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2020 зупинено провадження у справі.

22.06.2023 до відділу діловодства суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у господарській справі №922/2606/18 від 19.06.2023 № 10752/20-53.

Приписами ст. 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

З огляду на наведене, наявні підстави для поновлення провадження у справі, оскільки усунуті обставини, які викликали зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 суд ухвалив: поновити провадження у справі № 922/2606/18 та призначити підготовче засідання на 18.07.2023.

17.07.2023 через відділ діловодства суду від Фізичної особи-підприємця Кутєпова Валерія Миколайовича надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 18.07.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 922/2606/18.

У підготовче засідання 18.07.2023 представники сторін не прибули.

Суд розглянувши клопотання відповідача 1 про участь у судовому засіданні, призначеному на 18.07.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 922/2606/18 відмовив у його задоволенні, оскільки заяву подано пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання.

При цьому, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі змінилось найменування відповідача 2 з Міністерства економічного розвитку і торгівлі на Міністерство економіки України.

У підготовчому засіданні 18.07.2023 судом оголошено перерву до 08.08.2023.

02.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 08.08.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 922/2606/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.08.2023 суд ухвалив: відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Кутєпова Валерія Миколайовича про участь у підготовчому засіданні, призначеному на 08.08.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 922/2606/18.

Водночас, 04.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшло клопотання про здійснення процесуального правонаступництва та відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 08.08.2023 прибув представник позивача, представники відповідачів не прибули.

Представник позивача подав та підтримав заяву про відмову від позову в частині позовних вимог та заяву про заміну відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 суд ухвалив: прийняти відмову позивача - Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича від позову в частині позовних вимог про визнання незаконним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою № m200506093 від 03.06.2005 про реєстрацію знаку для товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Кутєповим Валерієм Миколайовичем та стягнення з відповідача 1 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн; закрити провадження у справі № 922/2606/18 у частині позовних вимог про визнання незаконним рішення Державної служби інтелектуальної власності України за заявкою № m200506093 від 03.06.2005 про реєстрацію знаку для товарів та послуг "ІНФОРМАЦІЯ_1" за Кутєповим Валерієм Миколайовичем та стягнення з відповідача 1 на користь позивача моральної шкоди у розмірі 150 000,00 грн; замінити відповідача 2 у справі № 922/2606/18 - Міністерство економіки України (ідентифікаційний код: 37508596) на Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» (ідентифікаційний код: 44673629); підготовче засідання відкласти на 19.09.2023.

09.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшов відзив.

28.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив та клопотання про закриття провадження у справі.

28.08.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання відповідача 1, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення засідання 19.09.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

30.08.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2023 заяву Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича про забезпечення позову у справі № 922/2606/18 повернуто заявникові.

13.09.2023 через відділ діловодства суду від представника позивача Охромєєва Ю.Г. надійшла заява про припинення судового представництва у справі № 922/2606/18.

19.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про долучення доказів.

У підготовче засідання 19.09.2023 прибули представники позивача та відповідача 2. Представник відповідача 1 взяв участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача подав клопотання про поновлення строків на подання відповіді на відзив, до якого долучено відповідь на відзив УКРНОІВІ у господарській справі № 922/2606/18.

У підготовчому засіданні оголошено перерву до 10.10.2023.

02.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання відповідача 1, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення засідання 10.10.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

У підготовче засідання 10.10.2023 прибули представники позивача та відповідача 2. Представник відповідача 1 взяв участь в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За наслідками розгляду клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив, судом задоволено зазначене клопотання, про що в підготовчому засіданні 10.10.2023 без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу.

Розглянувши заяву відповідача 2 про закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Так, обґрунтовуючи заяву відповідач 2 зазначає, що спір у справі № 922/2606/18 не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки, власником оскаржуваного свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку є фізична особа - Кутепов Валерій Миколайович , а відтак провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Вищий суд з питань інтелектуальної власності розглядає справи щодо прав інтелектуальної власності, зокрема:

1) справи у спорах щодо прав на винахід, корисну модель, промисловий зразок, торговельну марку (знак для товарів і послуг), комерційне найменування та інших прав інтелектуальної власності, в тому числі щодо права попереднього користування;

2) справи у спорах щодо реєстрації, обліку прав інтелектуальної власності, визнання недійсними, продовження дії, дострокового припинення патентів, свідоцтв, інших актів, що посвідчують або на підставі яких виникають такі права, або які порушують такі права чи повязані з ними законні інтереси;

3) справи про визнання торговельної марки добре відомою;

4) справи у спорах щодо прав автора та суміжних прав, в тому числі спорах щодо колективного управління майновими правами автора та суміжними правами;

5) справи у спорах щодо укладання, зміни, розірвання і виконання договору щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, комерційної концесії;

6) справи у спорах, які виникають із відносин, повязаних із захистом від недобросовісної конкуренції, щодо: неправомірного використання позначень або товару іншого виробника; копіювання зовнішнього вигляду виробу; збирання, розголошення та використання комерційної таємниці; оскарження рішень Антимонопольного комітету України із визначених цим пунктом питань.

Відповідно п.п. 15, 16 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, Вищий суд з питань інтелектуальної власності починає свою роботу з дня, наступного за днем опублікування Головою Вищого суду з питань інтелектуальної власності в газеті "Голос України" повідомлення про початок роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності; до початку роботи Вищого суду з питань інтелектуальної власності справи щодо прав інтелектуальної власності розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, судами відповідно до правил юрисдикції (підвідомчості, підсудності), які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

З наведених правових норм вбачається, що за загальним правилом господарські суди розглядають справи у спорах за участю юридичних осіб та громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності. Участь фізичних осіб, які не є суб`єктами підприємницької діяльності допускається лише у випадках, передбачених законодавчими актами України. Такий випадок був передбачений, зокрема, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, яка відносить до підвідомчості господарських судів справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником, у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Так, з матеріалів справи вбачається що позивачем та відповідачем 1 є фізичні особи-підприємці, а тому, спір у даній справі підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Більше того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2018 у справі №922/2606/18 було відмовлено у відкритті провадження за позовом ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП Кутєпова Валерія Миколайовича та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов`язання вчинити дії та стягнення 150 000,00 грн. моральної шкоди та повернуто заявнику позовні матеріали.

Разом з тим, постановою Північного апеляційного суду міста Києва від 03.01.2019 апеляційну скаргу ФОП Романова Ігоря Юрійовича задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.10.2018р. у справі №922/2606/18 скасовано, а справу скеровано до Господарського суду міста Києва для розгляду позовної заяви ФОП Романова Ігоря Юрійовича до ФОП Кутєпова Валерія Миколайовича, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання недійсним свідоцтва України НОМЕР_1, зобов`язання вчинити дії та стягнення 150 000 грн. моральної шкоди.

З огляду на викладене, судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача 2 про закриття провадження у справі.

Поряд з цим, у підготовчому засіданні 10.10.2023 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 17.10.2023.

11.10.2023 через відділ діловодства суду від відповідача 1 надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За наслідками розгляду клопотання відповідача 1, головуючим суддею Картавцевою Ю.В. прийнято рішення про можливість проведення засідання 17.10.2023 в режимі відеоконференції, про що повідомлено заявника.

У судове засідання 17.10.2023 прибули представники позивача та відповідача 2. Представник відповідача 1 взяв участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечили.

У судовому засіданні 17.10.2023 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначає, що у 1999 році ним було розроблено зображення упаковки фарби ІНФОРМАЦІЯ_1, відтак, Романову І.Ю. як автору зазначеного зображання належать всі майнові та немайнові права інтелектуальної власності на твір.

Відповідно до Свідоцтва «Про присвоєння товару ідентифікаційного номеру в міжнародній системі товарної нумерації ЕАТ4», №2292-1 від 07.09.1999 та Свідоцтва «Про присвоєння товару ідентифікаційного номеру в міжнародній системі товарної нумерації ЕАГЧ», №2292-2 від 03.04.2000 було присвоєно ідентифікаційні номери 011 та 028 товару «Гель-краска для бровей и ресниц «ІНФОРМАЦІЯ_1» для чорного та коричневого тонів на ім`я Приватного підприємця Романова Ігоря Юрійовича.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2000 між ПП Романовим І.Ю. (замовник) та ТОВ «ПП Фоліо Плюс» (виконавець) було укладено Договір № 124-П, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався виготовити упаковки під фарбу для волосся «ІНФОРМАЦІЯ_1» в кількості 15000 штук по ціні 0,166666 грн без ПДВ за 1 шт.

Матеріали справи № 922/2606/18 містять зразки пакування, що виготовлялися відповідно до Договору №124-П від 25.05.2000.

Також, матеріалами справи підтверджується, що Романов Ігор Юрійович є автором складеного твору «Оригінал-макет упаковки «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Упаковка «ІНФОРМАЦІЯ_1») відповідно до свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір та власником знаку для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», зареєстрованого для товарів та послуг 35 класу МКТП (зокрема, послуги щодо роздрібного або оптового продажу косметичних виробів, у тому числі туші (фарби) для вій та брів; представлення товарів на засобах інформування з метою роздрібного продажу косметичних виробів, у тому числі туші (фарби) для вій та брів), відповідно до свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_2 .

Звертаючись до суду з позовом у справі № 922/2606/18 позивач зазначає, що у 2006 році йому стало відомо про те, що Кутєпов Валерій Миколайович отримав свідоцтво України № НОМЕР_1 від 15.08.2006 на комбінований знак для товарів і послуг, клас 3: косметика для брів, туш (фарба) для вій та брів.

28 травня 2008 року позивач отримав від Кутєпова Валерія Миколайовича претензію, у якій останній вимагав припинити використання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Однак, позивач вважає, що свідоцтво України № НОМЕР_1 від 15.08.2006 підлягає визнанню недійсним та є таким, що не підлягає правовій охороні, оскільки, зареєстроване позначення є схожим настільки, що його можна сплутати з фірмовим найменуванням, яке належить позивачу, який у свою чергу, одержав право на нього до дати подання заяви до Державного департаменту інтелектуальної власності, щодо отримання свідоцтва на знак для товарів і послуг. Зазначений знак (торговельна марка) також є твором, права на який не належать відповідачу, а належать Романову І.Ю .

Позивач стверджує, що Кутєтов В.М. виробляє та розповсюджує продукцію, яку практично неможливо відрізнити від продукції позивача, використовуючи при цьому упаковку, яку він зареєстрував як знак для товарів і послуг № НОМЕР_1. Враховуючи дуже низьку якість продукції, яку відповідач виробляє та розповсюджує, він фактично вводить в оману споживачів тим, що використовує зображення упаковки, автором якої є позивач, та завдає шкоди діловій репутації позивача.

З огляду на викладене, позивач (враховуючи заяву про відмову від позову в частині позовних вимог) просить суд:

- визнати повністю недійсним свідоцтво України на знаки для товарів та послуг № НОМЕР_1 від 15.08.2006;

- зобов`язати Державну організацію "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.08.2006 та здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечує та зазначає, зокрема, наступне:

- після подання заявки ФОП Кутєповим В.М. була проведена експертиза відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» та відповідно до висновку формальної експертизи, заявка ФОП Кутєпова В.М. відповідала вимогам ст. 7 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг»;

- твердження про відомість в Україні комерційного найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить ФОП Романову І.Ю. спростовуються висновком експерта № 10752/20-53 від 19.06.2023;

- позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2, також, заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує на таке:

- під час проведення кваліфікаційної експертизи заявки відповідача-1 експерт закладу експертизи не мав технічних можливостей виявити об`єкти авторського права, тим більше якщо на дату подання заявки відповідний об`єкт не мав державної реєстрації, у зв`язку з чим експерт не знав і не міг знати про твір позивача, а відтак, було установлено, що заявлене на реєстрацію позначення відповідає умовам надання правової охорони;

- позивач в установленому законом порядку не скористався правом на подання до закладу експертизи заперечення проти спірної заявки щодо невідповідності наведеного в ній позначення умовам надання правової охорони, таким чином, на момент розгляду заявки №m200506093 від 03.06.2005 усі дії щодо державної реєстрації торговельної марки та видачі свідоцтва України № НОМЕР_1 здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, відтак, відповідач-2 жодним чином не порушував прав та інтересів позивача;

- позивач не довів правових підстав позову, зокрема, висновок експерта, в якому зазначено, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послуги - не є належним доказом, оскільки, судовим експертом порушено методику визначення можливості введення в оману під час відповіді на питання № 5 у Висновку № 10752/20-53. Так, відповідач 2 не погоджується з позицією експерта щодо одночасного застосування абз. 5 ч. 2 ст. 6 та абз. 4 ч. 3 ст. 6 Закону;

- позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки, з 15.08.2006 він міг довідатися про порушення його прав та про особу, яка його порушила, відтак, строк у межах якого позивач міг звернутися до суду з вимогою про визнання недійсним свідоцтва України № НОМЕР_1 сплив ще у 2009 році.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами (надалі - ГК України).

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 1 ст. 157 ГК України).

Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 494 ЦК України).

Відповідно до п. 3 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" від 23.12.1993 постановлено, що відповідність знаків умовам їх реєстрації визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки; свідоцтво України може бути визнано недійсним у разі невідповідності знака умовам його реєстрації, визначеним законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Судом встановлено, що датою подання відповідачем 1 заявки № m200506093 є 03.06.2005.

Оскільки відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки, відповідність торговельних марок умовам надання правової охорони має розглядатися, виходячи із дати подання відповідачем 1 вказаної вище заявки.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (в редакції, яка діяла станом на дату подання спірної заявки), (далі - Закон) правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Абзацом 5 частини 2 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" визначено, що не можуть одержати правову охорону позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу.

Відповідно до абзацу 5 частини 2 статті 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з фірмовими найменуваннями, що відомі в Україні і належать іншим особам, які одержали право на них до дати подання до Установи заявки щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг.

Як визначено підпунктом «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони.

Крім того, підпунктом «в» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» передбачено, що свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі видачі свідоцтва внаслідок подання заявки з порушенням прав інших осіб.

Так, для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, в межах розгляду справи № 922/2606/22 було призначено судову експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1. Чи давало можливість комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» вирізнити Фізичну особу-підприємця Романова Ігоря Юрійовича з-поміж інших осіб станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)?

2. Чи вводило в оману споживачів комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо справжньої діяльності Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича, а саме: виробництво парфумних і косметичних засобів; оптова торгівля парфумними та косметичними товарами станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)?

3. Чи було відоме в Україні комерційне (фірмове) найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить Фізичній особі-підприємцю Романову Ігорю Юрійовичу, станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005)?

4. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 тотожним або схожим настільки, що його можна сплутати з комерційним (фірмовим) найменуванням «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить Фізичній особі-підприємцю Романову Ігорю Юрійовичу, який одержав право на нього до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005) щодо таких же або споріднених з ними товарів і послуг?

5. Чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу?

За результатами проведеного експертного дослідження, судовим експертом Наталією Ковальовою складено Висновок експерта № 10752/20-53 від 19.06.2023 за результатами проведення судової експертизи у сфері інтелектуальної власності у господарській справі № 922/2606/18 (далі - Висновок експерта), у якому судовий експерт дійшла наступних висновків:

1. Словесне найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» за сукупністю ознак не є комерційним (фірмовим) найменуванням і, відповідно, не могло вирізнити Фізичну особу-підприємця Романова Ігоря Юрійовича з-поміж інших осіб станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005).

2. Словесне найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» за сукупністю ознак не є комерційним (фірмовим) найменуванням і, відповідно, не могло вводити в оману споживачів щодо справжньої діяльності Фізичної особи-підприємця Романова Ігоря Юрійовича, а саме: виробництво парфумних косметичних засобів; оптова торгівля парфумними та косметичними товарами станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005).

3. Позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить Фізичній особі-підприємцю Романову Ігорю Юрійовичу, станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005) в якості комерційного (фірмового) найменування в Україні відоме не було.

4. Відсутність в наданих на дослідження матеріалах, документального підтвердження використання словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» в якості комерційного (фірмового) найменування, зумовлює неможливість надання відповіді на поставлене питання.

5. Знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3 ст. 98 ГПК України).

Згідно з ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Так, у висновку судовий експерт, зокрема, зазначила, що під час попереднього дослідження наданих матеріалів, експерт звернула увагу на той факт, що у поставлених перед нею питаннях фігурує таке поняття як «комерційне найменування» відносно чітко визначеного товару - «фарба для вій та брів», отже, йдеться саме про фірмову назву товару, а не його виробника. Даний висновок підтверджено Свідоцтвом «Про присвоєння товару ідентифікаційного номеру в міжнародній системі товарної нумерації ЕАN», №2292-1 від 7 вересня 1999р. Вказаним свідоцтвом було присвоєно ідентифікаційний номер 011 товару «Гель-краска для бровей и ресниц «ІНФОРМАЦІЯ_1», тон чорний», приватного підприємця Романова Ігоря Юрійовича.

Враховуючи викладене вище, а також відсутність в наданих на дослідження матеріалах, документального підтвердження використання словесного позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» в якості комерційного (фірмового) найменування, експерт дійшла висновку, що словесне найменування «ІНФОРМАЦІЯ_1» за сукупністю ознак не є комерційним (фірмовим) найменуванням і, відповідно, не могло вирізнити Фізичну особу-підприємця Романова Ігоря Юрійовича з-поміж інших осіб станом до дати подання заявки на видачу свідоцтва на знак для товарів і послуг НОМЕР_1 (03.06.2005).

Разом з тим, досліджуючи питання щодо того чи є знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, експерт зазначила, що домінуючим елементом у складі досліджуваної етикетки (знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 (дата подання заявки 03.06.2005), зареєстрованого на ім`я Кутєпова Валерія Миколайовича для такого товару, як «косметика для брів, туш (фарба) для вій та брів», є його назва - «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У свою чергу, відповідно до Свідоцтва «Про присвоєння товару ідентифікаційного номеру в міжнародній системі товарної нумерації ЕАТ4», №2292-1 від 07.09.1999 та Свідоцтва «Про присвоєння товару ідентифікаційного номеру в міжнародній системі товарної нумерації ЕАN», №2292-2 від 03.04.2000 було присвоєно ідентифікаційні номери 011 та 028 товару «Гель-краска для бровей и ресниц «ІНФОРМАЦІЯ_1» для чорного та коричневого тонів на ім`я Приватного підприємця Романова Ігоря Юрійовича.

Отже, принаймні з вересня 1999 року, на шість років раніше за дату подання заявки на видачу Свідоцтва НОМЕР_1, торгову назву «ІНФОРМАЦІЯ_1» активно використовував для такого самого товару (гель-краска для бровей и ресниц) Приватний підприємець Романов Ігор Юрійович.

Враховуючи викладене вище та результати, отримані при дослідженні зображень етикеток, експерт дійшла висновку про схожість до ступеня сплутування комбінованого позначення-етикетки (Договір №124-П Е 25.05.2000), виготовлених на замовлення ПП Романова І.Ю. та етикетки, що є об`єктом торговельної марки за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 15.08.2006, права на яку належать Кутєпову В.М .

Експерт зазначає, що одночасне використання схожого до ступеня сплутування комбінованого позначення-етикетки, права на які належать Романову І.Ю. та етикетки, що є об`єктом торговельної марки за свідоцтвом України НОМЕР_1 від 15.08.2006, права на яку належать Кутєпову В.М. для одного і того ж товару (Косметика для брів, туш (фарба для вій та брів), вочевидь не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Так, оманливими або таких що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу, віднесено позначення, які породжують у свідомо споживача асоціації, пов`язані з певною якістю, географічним походженням товарів або послуг або з певним виробником, які насправді не відповідають дійсності. Позначення може бути визнане оманливим або таким, що здатне вводити в оману, коли є очевидним, що воно в процесі використання як знака не виключає небезпеку введення в оману споживача.

Цим зумовлено той факт що не реєструються як торговельні марки позначення, які відтворюють: промислові зразки, права на які належать в Україні іншим особам; назви відомих в Україні творів науки, літератури і мистецтва або цитати і персонажі з них, твори мистецтва та їх фрагменти без згоди власників авторського права або їх правонаступників (ч. 4 ст. 6 Закону).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, та інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до правочину або закону.

Відповідно до Статті 8 Закону України «Про авторське право і суміжні права» об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме: 1) літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо); 2) виступи, лекції, промови, проповіді та інші усні твори; 3) комп`ютерні програми; 4) бази даних; 5) музичні твори з текстом і без тексту; 6) драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні та інші твори, створені для сценічного показу, та їх постановки; 7) аудіовізуальні твори; 8) твори образотворчого мистецтва; 9) твори архітектури, містобудування і садово-паркового мистецтва; 10) фотографічні твори, у тому числі твори, виконані способами, подібними до фотографії; 11) твори ужиткового мистецтва, у тому числі твори декоративного ткацтва, кераміки, різьблення, ливарства, з художнього скла, ювелірні вироби тощо; 12) ілюстрації, карти, плани, креслення, ескізи, пластичні твори, що стосуються географії, геології, топографії, техніки, архітектури та інших сфер діяльності; 13) сценічні обробки творів, зазначених у пункті 1 цієї частини, і обробки фольклору, придатні для сценічного показу; 14) похідні твори; 15) збірники творів, збірники обробок фольклору, енциклопедії та антології, збірники звичайних даних, інші складені твори за умови, що вони є результатом творчої праці за добором, координацією або упорядкуванням змісту без порушення авторських прав на твори, що входять до них як складові частини; 16) тексти перекладів для дублювання, озвучення, субтитрування українською та іншими мовами іноземних аудіовізуальних творів; 17) інші твори.

Відповідно до статті 11 зазначеного вище Закону первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей.

Так, судовий експерт зазначила, що матеріали, надані на дослідження, містять документи та відомості які дають підстави вважати, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , який є схожим до ступеня сплутування з етикеткою (упаковкою), виготовлених відповідно до договору №124-П від 25.05.2000 на замовлення ПП Романова І.Ю., є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар. Свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 68790 від 25.11.2016 року на ім`я Романова І.Ю. - «Складений твір «оригінал-макет упаковки «ІНФОРМАЦІЯ_1» («Упаковка «ІНФОРМАЦІЯ_1»), лише підтверджує право автора Романова Ігоря Юрійовича на позначення, яке виникло з моменту його створення та було дійсним як на момент укладання Договору №124-П від 25.05.2000, так і на момент подачі заявки на видачу свідоцтва України на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 , тобто станом на 03.06.2005.

Відтак, експерт дійшла висновку, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє то або надає послуги.

Оцінюючи Висновок експерта, суд вважає, що зазначений висновок містить відповіді на порушені питання, які є обґрунтованими та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи. Зазначений висновок складений судовим експертом Ковальовою Н.М. - завідувачем відділу товарознавчих та спеціальних видів досліджень лабораторії інженерно-транспортних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень, судовим експертом вищого кваліфікаційного класу, яка має вищу економічну освіту (освітньо-кваліфікаційний рівень - магістр), відповідну вищу освіту у сфері інтелектуальної власності (освітньо- кваліфікаційний рівень - спеціаліст), вищу освіту за спеціальністю «Товарознавство та комерційна діяльність» (освітньо-кваліфікаційний рівень - бакалавр), кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та споживчих товарів» (свідоцтво № 56-23/Д від 02.02.2023, видане ЦЕКК при Міністерстві юстиції, дійсне до 02.02.2026), 13.1.1 «Дослідження, пов`язані з літературними, художніми творами та інші», 13.4 «Дослідження пов`язані з промисловими зразками», 13.6. «Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями» (свідоцтво № 184-21/Д від 15.07.2021, видане ЦЕКК при Міністерстві юстиції, дійсне до 15.07.2024). Стаж експертної роботи з 2002 року. Крім того, у Висновку експерта зазначено, що експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок відповідно до ст. 384 Кримінального кодексу України та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 385 Кримінального кодексу України.

Відтак, суд приймає вказаний висновок як належний та допустимий доказ, при цьому суд не бере до уваги доводи відповідача щодо неналежності висновку, оскільки, вони є необґрунтованими.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що знак для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1 є таким, що може ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послуги, тобто, оспорюваний знак не відповідає умовам надання правової охорони.

Разом з тим, відповідачами були подані клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Частинами 4, 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо позовні вимоги визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу, тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право.

Для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України у визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. За змістом наведеної норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, вирішуючи спори щодо визнання недійсними свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, суд виходить із того, що початок перебігу позовної давності для звернення до суду з такими позовами не може автоматично збігатися з датою публікації відомостей про реєстрацію знака для товарів і послуг.

Це право пов`язане, зокрема, з початком виникнення відповідного конфлікту на ринку щодо оспорюваного позначення, наприклад, початком використання спірного позначення на ринку.

Так, звертаючись до суду з позовом у справі № 922/2606/18 позивач зазначав, що у 2006 році йому стало відомо про те, що Кутєпов Валерій Миколайович отримав свідоцтво України № НОМЕР_1 від 15.08.2006 на комбінований знак для товарів і послуг, клас 3: косметика для брів, туш (фарба) для вій та брів.

Більше того, 28 травня 2008 року він отримав від Кутєпова Валерія Миколайовича претензію, у якій останній вимагав припинити використання торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

З огляду на викладене, суд констатує, що станом на момент звернення до суду з позовом у справ № 922/2606/18 позивачем пропущено трирічний строк позовної давності.

При цьому, наведені пояснення щодо неможливості звернення до суду в межах визначених законодавством строків через значні судові витрати, судом до уваги не беруться, оскільки, жодних належних доказів (зокрема, доказів складного фінансового становища позивача) суду не надано.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, оскільки, позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання повністю недійсним свідоцтва України на знаки для товарів та послуг № НОМЕР_1 від 15.08.2006 та зобов`язання Державної організації "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" внести до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про визнання недійсним повністю свідоцтва № НОМЕР_1 від 15.08.2006 та здійснити відповідну публікацію про це в офіційному бюлетені "Промислова власність".

Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.10.2023

Суддя Ю.В. Картавцева