ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року м.Дніпро Справа № 904/4176/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив Комфорт на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 (суддя Назаренко Н.Г., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 21.04.2023)

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Обслуговуючого кооперативу "Житлового кооперативу "Комфорт", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді у розмірі 1 063 767, 03 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житлового кооперативу "Комфорт" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №610 від 08.10.2013 у розмірі 1 063 767, 03 грн., з яких: 572 756, 88 грн. - основний борг; 27 444, 44 грн. - 3 % річних; 163 399, 13 грн. - інфляційні втрати; 239 424, 88 грн. - пеня; 60 741, 70 грн. - 7 % штрафу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №610 від 08.10.20213 в частині повної та своєчасної оплати поставленої теплової енергії, у зв`язку з чим позивач нарахував за п.7.2.7 договору неустойку (штраф і пеню), а також інфляційні втрати та 3% річних згідно зі ст.625 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Житловий кооперативу "Комфорт" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль основний борг в розмірі 572 756,88 грн., інфляційні втрати в розмірі 163 398,00 грн., 3% річних у розмірі 27 444,44 грн., штраф у розмірі 20 046,50 грн., судовий збір у розмірі 12 055,14 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням у частині стягнення штрафу, 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 210888,94 грн., до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Обслуговуючий кооператив Житловий кооператив Комфорт, в якій, з посиланням на порушення при його ухваленні норм матеріального та процесуального права, нез`ясування обставин справи, просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області в частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив Комфорт на користь Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль штрафу, 3% piчних та інфляційних втрат, нарахованих за період дії воєнного стану та прийняти у цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль про стягнення з Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив Комфорт інфляційних втрат за період з 24.02.2022 по 30.09.2022, 3% річних за період з 24.02.2022 по 07.11.2022, штрафу 7 % - за період з 24.02.2022 по 07.11.2022; судові витрати по cправі віднести на позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що колективний договір про надання комунальної послуги, у тому числі послуги з постачання теплової енергії, укладається правлінням кооперативу від імені, за рахунок та безпосередньо в інтересах членів житлово-будівельного кооперативу, як співвласників багатоквартирного будинку, а не самого кооперативу.

Таким чином, Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 610 від 08 жовтня 2013 року укладений Кооперативом в інтересах громадян - членів кооперативу, оскільки спрямований не на задоволення потреб Кооперативу, як юридичної особи, а безпосередньо на задоволення потреб в опаленні квартир членів кооперативу - мешканців житлового будинку, тобто споживачами послуг з теплопостачання за вказаним Договором є саме населення міста.

Розглянувши справу, господарський суд не дослідив на якій правовій підстави, від імені та інтересів кого та для задоволення потреб якої категорії осіб Кооператив діяв, укладаючи Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 610 від 08 жовтня 2013 року, обмежившись лише посиланням на суб`єктний склад сторін договору, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для застосування до спірних відносин Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206 в частині заборони нарахування стягнення штрафу, відсотків річних та інфляційних втрат за період дії воєнного стану.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо задоволення скарги, зазначає, що відповідач є колективним споживачем, який від імені всіх фізичних осіб-членів кооперативу та співвласників багатоквартирного будинку з метою укладання договору про теплопостачання відповідно до своєї статутної мети для забезпечення та сприяння членам кооперативу та співвласникам будинку в отриманні житлово-комунальних послуг належної якості та у встановлений строк.

Згідно п.9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуг» колективний споживач - юридична особа, що об`єднує споживачів у будівлі та в їхніх інтересах укладає договір про надання комунальної послуги.

Позивачем з відповідачем укладено Договір №610 від 08.10.2013 саме як з юридичною особою.

У постанові Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», на яку посилається відповідач зазначено, що нарахування неустойки забороняється тільки населенню, а тому відповідач не підпадає під вказане визначення, оскільки нормативні приписи зазначеної урядової постанови стосуються населення, а не юридичних осіб.

Жодним законодавчим актом не заборонено виконавцю житлово - комунальних послуг нараховувати та стягувати неустойку, інфляційні нарахування, 3% річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасну та внесену не в повному обсязі споживачами-юридичними особам плату за надані послуги. Формулювання ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів.

Від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких посилається на висновки, викладені у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2023 у справі № 904/4310/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Антонік С.Г., Березкіна О.В.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 31.05.2023 здійснено запит матеріалів справи №904/4176/22 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

07.06.2023 матеріали справи №904/4176/22 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.06.2023 (суддя доповідач Іванов О.Г.), апеляційну скаргу відповідача залишено без руху, оскільки не визнано поважними підстави пропуску строку, наведені у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

19.06.2023 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 09.06.2023 надійшла заява про усунення недоліків скарги, у якій наведене нове клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду. Апелянт у заяві зазначив, що ухвалу суду від 09.06.2023 отримав у цей же день 09.06.2023.

Ухвалою суду від 20.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі №904/4176/22; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.08.2023 на 11:00 год.; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.

03.08.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4176/22 у зв`язку з відставкою судді Антоніка С.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023, справу №904/4176/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Верхогляд Т.А.

06.10.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4176/22 у зв`язку з відставкою судді Березкіної О.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2023, справу №904/4176/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Парусніков Ю.Б., Верхогляд Т.А.

В судовому засіданні 11.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки предметом апеляційного оскарження є стягнення штрафу, 3% річних та інфляційних втрат в загальному розмірі 210888,94 грн., при цьому, апелянт не оскаржує рішення суду в частині основної заборгованості, а також відмови у нарахуванні пені, то рішення суду переглядається лише у межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з наданням послуг теплопостачання, наявністю підстав для стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, правомірність нарахування штрафних санкцій.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (реорганізоване на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") (продавець) та Житлово-будівельним кооперативом "Комфорт" (в подальшому змінено назву на Обслуговуючий кооператив "Житловий кооператив "Комфорт" (споживач, покупець) укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 610 від 08.10.2013.

Відповідно до п. 1.1 договору визначено, що за цим договором теплопостачальна організація продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Сторони зобов`язуються керуватись договором, чинним законодавством України та зокрема, наступними нормативно-правовими актами: Законом України "Про теплопостачання"; Законом України "Про житлово-комунальні послуги"; Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання"; Правилами технічної експлуатації електричних станцій і мереж №296 від 13.06.2003; Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж №71 від 14.02.2007; Правилами користування тепловою енергією, затверджені Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007; Правилами підготовки теплових господарств до опалювального періоду №620/378 від 10.12.2008; Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 (п. 1.2. договору).

У п. 2.1. договору визначено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах, визначених згідно з додатком №1 до цього договору, на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального періоду; гаряче водопостачання - протягом року.

Згідно пунктів 6.1., 6.2, 6.3 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Оплата за теплову енергію здійснюється споживачем-покупцем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 (тридцяти) відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 (п`ять) днів до початку здійснення споживання. Решта 70 (сімдесят) відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачується споживачем-покупцем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором.

Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 20-ого числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 07.10.2014, керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 10.3 договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

На виконання умов договору, у період з січня 2021 по квітень 2021, позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 714 310,56 грн., що підтверджується актами надання послуг № 144 від 31.01.2021 на суму 251 918,40 грн., № 1287 від 28.02.2021 на суму 218 696,22 грн., № 2461 від 31.03.2021 на суму 203 688,82 грн., № 3718 від 30.04.2021 на суму 76 007,17 грн.

Відповідач частково розрахувався за поставлену теплову енергію в розмірі 177 553,70 грн., що не заперечує.

Отже, сума заборгованості становить 572 756,88 грн.

З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з оплати поставленої теплової енергії є таким, що настав.

Несплата зазначеної суми заборгованості і стала підставою звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався тим, що в частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 572 756,88 грн. вимоги є законними і обґрунтованими.

При перевірці розрахунку трьох процентів річних, суд помилок не виявив, тому задовольнив вимоги в цій частині у повному обсязі в розмірі 27 444,44 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, суд виявив помилки, тому вимоги в цій частині задовольнив частково в розмірі 163 398,00 грн, а в частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 1,13 грн. відмовив.

Щодо розрахунку штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості, суд першої інстанції виявив помилки, тому позовні вимоги в цій частині задовольнив частково у розмірі 40 092,99 грн., а в частині стягнення штрафу в розмірі 20 648,71 грн. відмовив.

При цьому, розглянувши клопотання відповідача про зменшення штрафу на 90%, суд визнав справедливим та розумним здійснити таке зменшення на 50% до 20 046,50 грн.

Щодо вимог по стягненню пені, суд встановив, що оскільки ані договором між сторонами, ані актом цивільного законодавства не визначено розмір пені, який має стягуватись за невиконання споживачем зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії, тому вимога позивача про стягнення пені у розмірі 239 424,88 грн. є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів лише частково погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, а відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 599 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оскільки доказів оплати у повному обсязі поставленої теплової енергії матеріали справи не містять судом підставно стягнуто 527756,88 грн.

На підставі пункту 7.2.7. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 21.02.2021 по 07.11.2022 у розмірі 239 424,88 грн.

Оскільки ні договором ні актом цивільного законодавства не визначено розмір пені, який має стягуватись за невиконання споживачем зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вимога позивача про стягнення пені у розмірі 239 424,88 грн. є не обґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Стягнення основної суми заборгованості та відмова у стягненні пені у даній справі не є предметом апеляційного оскарження.

Причиною звернення з апеляційною скаргою стала незгода відповідача з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив Комфорт на користь Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль штрафу, 3% piчних та інфляційних втрат, нарахованих за період дії воєнного стану.

Стягуючи 3% річних в розмірі 27 444,44 грн. суд зазначив, що сума є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Зменшуючи суму стягнення штрафу та інфляційних втрат, суд керувався помилкою в розрахунках.

Відхиляючи заперечення Кооперативу щодо відсутності правових підстав в частині стягнення штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат суд зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», встановлює заборону нарахування штрафних санкцій щодо прострочення сплати житлово-комунальних послуг населенню, а не юридичним особам, тому, зважаючи на те, що стороною Договору № 610 від 08.10.2013 - покупцем теплової енергії є саме Кооператив, як юридична особа, правові підстави для застосування до вказаних правовідносин положень вказаної Постанови КМУ у даному випадку відсутні.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частинами 4, 6 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача про неправомірні висновки місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та відсотків річних, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.2.7 договору, за порушення строків сплати споживачем за отриману теплову енергію, з нього стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

При цьому, судом першої інстанції здійснено описку у номері підпункту договору (зазначено п.п.7.2.3), втім, таку помилку суд вправі виправити самостійно.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022) введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, і станом на момент звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом по даній справі триває.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 3, 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю.

Так, мешканцями будинку створено неприбуткову організацію - обслуговуючий кооператив з метою забезпечення житлом членів кооперативу, належного утримання будинку, забезпечення в отриманні житлово - комунальних послуг.

Однак, положення вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 прямо не забороняють нарахування обслуговуючим кооперативам, які є юридичними особами, 3% річних та інфляційних втрат, не зважаючи на ті обставини, що ці неприбуткові організації створені мешканцями будинку (населенням) для забезпечення таких мешканців комунальними послугами та оплата таких комунальних платежів здійснюється за рахунок мешканців та за тарифами для населення. Зазначене не відповідає засадам справедливості, оскільки безпідставно ставить об`єднання мешканців, які уклали колективний договір на отримання комунальної послуги, у гірше становище порівняно з мешканцями, які мають відповідні індивідуальні договори.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, враховуючи невиконання відповідачем умов договору купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 610 від 08.10.2013 в частині повної та своєчасної оплати поставленої за цим договором теплової енергії в гарячій воді і ненадання ним доказів, які б спростовували таке порушення, наявними є підстави для стягнення з відповідача інфляційних втрат, трьох процентів річних та штрафу.

При цьому, з огляду на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 5 березня 2022 року № 206, в частині заборони на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних втрат, процентів річних в період дії воєнного стану, не підлягають задоволенню, як такі, що нараховані позивачем: інфляційні втрати - за період з 24.02.2022 по 30.09.2022; 3% річних - за період з з 24.02.2022 по 07.11.2022; штраф 7 % - за період з 24.02.2022 по 07.11.2022.

В цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

За перерахунком суду апеляційної інстанції, стягненню з відповідача підлягає: три процента річних у період з 21.02.2021 по 23.02.2022 у сумі 15298,86 грн., інфляційні втрати за період з 01 03.2021 по 23.02.2022 у сумі 49272, 27 грн.

За перерахунком суду першої інстанції, сума штрафу дорівнює 40092, 99 грн.

З посиланням на справедливість та розумність зазначений розмір зменшено на 50% - до 20 046,50 грн., з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду зміні в частині стягнення відсотків річних та інфляційних втрат.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується, що за оцінкою суду, справедливим та розумним буде зменшення штрафу, що підлягає задоволенню із розміру 40 092,99 грн., на 50% до 20 046,50 грн.

Апеляційним господарським судом встановлено, що відповідачем за розгляд апеляційної скарги згідно платіжної інструкції № 404 від 23.05.2023 був сплачений судовий збір в сумі 18082,71 грн, тоді як враховуючи суму оскарження згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі №904/4176/22 та норму ч.4 ст.6 Закону України «Про судовий збір» він мав складати 4745, 00 грн, тобто наявна переплата в 13337,71 грн.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного, відповідач не позбавлений права звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення надмірно сплаченого судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу Житловий кооператив Комфорт на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі № 904/4176/22 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі № 904/4176/22 в частині стягнення інфляційних втрат та відсотків річних скасувати та змінити в частині розподілу судового збору.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Обслуговуючого кооперативу "Житлового кооперативу "Комфорт" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 49 272,27 грн. інфляційних втрат, 15 298,86 грн 3% річних, 10 161,10 грн. судового збору за подачу позову.

В іншій частині рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 у справі № 904/4176/22 залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Обслуговуючого кооперативу "Житлового кооперативу "Комфорт" 1723,38 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано суддями Івановим О.Г. та Парусніковим Ю.Б. 23.10.2023, суддею Верхогляд Т.А., - 24.10.2023.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Ю.Б. Парусніков