СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

24 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 905/518/23

Східний апеляційний господарський суд у складі судді-доповідача Мартюхіної Н.О.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон", с. Рівне, Покровський район, Донецька область (вх. №2182 Д/2),

на рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 (повний текст складено 28.09.2023) у справі №905/518/23 (суддя Хабарова М.В.),

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрзбут-Постачання", м.Київ,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон", с. Рівне, Покровський район, Донецька область,

про стягнення 1395289,05грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрзбут-Постачання" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон" про стягнення основного боргу у розмірі 783778,77грн, пені у розмірі 366965,56грн, 3% річних у розмірі 28145,54грн та інфляційних втрат у розмірі 216399,18грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 у справі №905/518/23 позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 783778,77грн, пеню у розмірі 100484,77грн, 3% річних у розмірі 28089,93грн, інфляційні втрати у розмірі 216399,18грн та судовий збір у розмірі 16931,29грн.

В порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України нараховано до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних на суму основного боргу, що становить 783778,77грн, за період з 11.03.2023 і до моменту виконання рішення суду.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто позивачу з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 15002,66грн, сплачений згідно платіжної інструкції №429 від 19.04.2023.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, відповідач ТОВ "VIP Бетон" звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 у справі №905/518/23 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

До апеляційної скарги скаржником додано клопотання про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у даній справі, яке мотивовано фактичним припиненням господарської діяльності ТОВ "VIP Бетон" у зв`язку з військовою агресією та введенням в Україні воєнного стану, скрутним матеріальним становищем та відсутністю достатніх коштів на банківських рахунках підприємства відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Гетьман Р.А., суддя Шутенко І.А.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначена апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу IV ГПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Порядок та форма звернення з апеляційною скаргою до апеляційного господарського суду визначені Главою 1 Розділу ГПК України.

Статтею 258 ГПК України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовій збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Приписами ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 у справі №905/518/23, яким задоволено позовні вимоги на загальну суму 1128752,65грн.

Отже, станом на дату звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 у справі №905/518/23 апелянт має сплатити судовий збір у розмірі 25396,93грн (1128752,65грн * 1,5% * 150%).

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана у цій справі в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", тому за подання апеляційної скарги на оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає сплаті судовий збір в розмірі 20317,55грн (25396,93грн * 0,8%).

Однак, при поданні апеляційної скарги скаржником в порушення п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі

Як вже зазначалося, апелянт просить відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у даній справі.

В обґрунтування поданого клопотання скаржник зазначає, що ТОВ "VIP Бетон" з 24.02.2022 фактично припинило господарську діяльність у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. На підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та станом на сьогоднішній день діяльність товариства не відновлено.

Апелянт зазначає, що відповідно до численної практики Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Посилаючись на тяжкий матеріальний стан, відсутність жодних інших джерел надходжень у ситуації, що склалась, з метою захисту прав та інтересів ТОВ "VIP Бетон", у зв`язку з необхідністю отримання права на судовий захист та подання апеляційної скарги, ТОВ "VIP Бетон" просить відстрочити сплату судового збору у даній справі до прийняття судового рішення.

На підтвердження доводів щодо відсутності достатніх коштів на рахунках підприємства апелянтом надано довідку АТ "Райффайзен Банк" про залишки на рахунку від 06.09.2023 №В6/19-7708; копію наказу №10 від 24.02.2022 про призупинення роботи на підприємстві на період введення воєнного стану.

Розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Статтею 7 ГПК України передбачено, що правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Згідно із ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване ст. 8 Закону України "Про судовий збір", норма якої є спеціальною.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено право суду враховуючи майновий стан сторони за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З огляду на наведене, звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

У той же час, суд зазначає, що наведеними правовими нормами ст. 8 Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору.

Зокрема, виходячи з положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору в такому випадку:

1) за клопотанням фізичних осіб, тільки за наявності певних умов, або

2) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Цей перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що норми п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а норми п. 3 ч. 1 цієї статті можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18).

Велика Палата Верховного Суду у п. 48 постанови від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…".

Проте, відповідно до п. 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом ст. 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

З урахуванням положень ст. 8 Закону України "Про судовий збір" суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору лише, щодо фізичних осіб за наявності певних умов та юридичних осіб за наявності підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", тобто якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Як свідчать матеріали справи предметом спору у даній справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Також, положення п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію. За таких обставин підстав для відстрочення сплати судового збору у цій справі немає (подібна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 05.03.2021 у справі № 910/9741/20, від 06.01.2021 у справі № 927/579/19, від 31.03.2021 у справі № 903/465/20, від 26.04.2021 у справі № 5028/19/59/2012, від 22.02.2021 у справі № 910/17424/19, від 19.04.2021 у справі № 908/859/20, у постанові від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20).

Суд зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява №24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28 травня 1985 року у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 46 ГПК України встановлено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

В ухвалі від 09.02.2023 у cправі № 910/21018/21 Верховний Суд, відмовляючи податковому органу у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору зазначив, що як органи державної влади, так і суб`єкти господарювання та громадяни поставлені законом у рівні умови, у зв`язку з чим вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним господарюючим суб`єктам перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Таким чином, приймаючи до уваги всі наведені апелянтом доводи, а також посилання на те, що запровадження на території України воєнного стану призвели до погіршення фінансового стану товариства та неспроможність у зв`язку з цим сплатити судовий збір, суд апеляційної інстанції, також враховує, що перелік наведених у ст. 8 Закону України "Про судовий збір" підстав для відстрочення сплати судового збору є вичерпним та не розповсюджується на апелянта як за суб`єктним складом, так і за предметом позову.

Крім того, суд зазначає, що із введенням воєнного стану будь-яких змін до Закону, що передбачають відстрочення сплати судового збору за подання апеляційних скарг з підстав введення воєнного стану не вносилось.

Таким чином, оскільки заявник апеляційної інстанції є юридичною особою, предметом спору не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, правові підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір" відсутні, а господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення сплати судового збору.

За наведених підстав суд відмовляє скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Зазначені обставини, а саме, відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, відповідно до ч. 2 ст. 260 ГПК України є підставою для застосування наслідків, передбачених ст. 174 ГПК України, а саме, залишення апеляційної скарги без руху з метою усунення скаржником протягом 10 днів з моменту отримання цієї ухвали недоліків.

Згідно з ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху вирішується суддею-доповідачем, визначеним в порядку ч. 1 ст. 260 ГПК України протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги ТОВ "VIP Бетон" без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків, а саме, надання доказів сплати судового збору в сумі 20317,55грн.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 258, 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення.

2.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон" на рішення Господарського суду Донецької області від 19.09.2023 у справі №905/518/23 - залишити без руху.

3.Встановити апелянту строк впродовж 10 днів з моменту отримання цієї ухвали на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків, а саме надати до Східного апеляційного господарського суду:

- докази сплати судового збору у сумі 20317,55грн.

4.Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "VIP Бетон", якщо апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги у строк встановлений судом, вона вважається неподаною та повертається апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя - доповідач Н.О. Мартюхіна