ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/2056/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс»

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023

по справі №916/2056/23

за позовом Фізичної особи-підприємця Пельтека Валерія Івановича

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс»

про стягнення 22 348,70 грн.

суддя суду першої інстанції Пінтеліна Т.Г.

місце винесення рішення: м. Одеса, пр-т Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області.

Повний текст рішення складено та підписано: 07.08.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Пельтек Валерій Іванович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» про стягнення 22 348,70 грн.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним були виконані роботи зі збирання врожаю зернових культур 2020 року, про що свідчить піписаний сторонами без будь-яких зауважень акт виконаних робіт № 2 від 08.07.2020 року. Згідно акту виконаних робіт № 2, виконавець в повному обсязі та якісно виконав послуги по збиранню зернових і технічних культур: ячменю в кількості 28,5 га по ціні 500 грн. на суму 14 250 грн.

Однак в порушення умов Договору, прав та законних інтересів позивача, відповідач не виконав свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з проведення сільськогосподарських робіт.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 позов Фізичної особи-підприємця Пельтека Валерія Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» на користь Фізичної особи-підприємця Пельтека Валерія Івановича основний борг в сумі 14 250 грн., 3% річних в розмірі 1 175,45 грн., інфляційні витрати в сумі 6 923,25 грн. та судовий збір в сумі 2 684 грн.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано наступним.

Позивач на виконання умов Договору виконав роботи зі збирання врожаю зернових культур 2020 року, про що свідчить підписаний сторонами без будь-яких зауважень акт виконаних робіт № 2 від 08.07.2020. Згідно акту виконаних робіт № 2, виконавець в повному обсязі та якісно виконав послуги по збиранню зернових і технічних культур: ячменю в кількості 28,5 га по ціні 500 грн. на суму 14 250 грн.

Відповідачем вартість наданих послуг в сумі 14 250 грн. не сплатив. При цьому відповідачем відповідні обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

Узагальнені вимоги та доводи апеляційної скарги.

05.09.2023 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 по справі №916/2056/23, відповідно до якої скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07 серпня 2023 року у справі №916/2056/23 повністю і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви.

Скаржник зазначає, що згідно п.п. 2.1.1. Договору обсяг та вартість послуг визначається у відповідній таблиці в цьому пункті. В пункті 2.1.1. Договору наведена пуста таблиця, яка не містить істотних умов щодо предмету Договору. Не визначена також вартість послуг за 1 зібраний гектар зернових.

Відсутні також специфікації про обсяг та вартість послуг по збиранню сільськогосподарських культур врожаю 2020. Тобто відсутні докази визначення вартості послуг за 1 зібраний гектар зернових. Тобто предмет угоди сторонами не погоджений.

Скаржник вважає, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь- якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Як вбачається з укладеного Договору, сторонами не було погоджено обсяг послуг, що є необхідними для договорів даного виду.

Скаржник посилається на п.п.3.1., 3.2., 3.3. договору, яким визначено, що за надані виконавцем послуги по збиранню врожаю замовник розраховується готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений в цьому договорі, протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акта виконаних робіт. Сторони також можуть погодити інший вид та строки розрахунку, про що складається додаткова угода, яка підписується сторонами та скріплюється їх печатками.

Тобто строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг по збиранню врожаю визначено 30-тиденним терміном з моменту підписання остаточного акту виконаних робіт.

З огляду на викладене вбачається, що строк виконання зобов`язання з оплати наданих послуг невизначений:

- надана Позивачем копія акту виконаних робіт від 08.07.2020 №2, який за своєю формою не є остаточним, не містить строку оплати послуг;

- вимога про сплату боргу відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК в матеріалах справи також відсутня;

Зважаючи на викладене, оскаржуване рішення господарського суду у справі не можна визнати законним, обґрунтованим, прийнятим у відповідності з нормами процесуального та матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Богатир К.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №916/2056/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/2056/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 по справі №916/2056/23 до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

15.09.2023 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 відкрито апеляційне провадження у справі № 916/2056/23 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023.

Визначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 у справі № 916/2056/23 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено ФОП Пельтека В.І. строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, відзив має надійти до Південно західного апеляційного господарського суду не пізніше десятого дня з дня вручення про відкриття апеляційного провадження у справі, з урахуванням строків поштового перебігу.

28.09.2023 до суду апеляційної інстанції від ФОП Пельтека В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого, просить суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 без змін.

Згідно з частино тринадцятою статті 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 7 статті 252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з частиною другою статті 270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Однак, станом на час ухвалення постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до пункту 4 частини 5 статті 13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого частиною першою статті 273 ГПК України.

Відповідно до приписів статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог статті 282 ГПК України, зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.

22.06.2020 Фізична особа-підприємець Пельтек Валерій Іванович (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» (замовник) уклали Договір про надання послуг по збиранню зернових культур № 22-06-20.

Відповідно до п. 1.1 Договору визначено, що предметом Договору є послуги виконавця з проведення сільськогосподарських робіт: збирання зернових і технічних культур врожаю 2020 року на земельних площах замовник, які виконуються технікою виконавця.

Згідно пунктів 2.1.1-2.1.2. Договору, виконавець зобов`язується провести збирання сільськогосподарських культур врожаю 2020 року власною технікою на площах замовника. Надавати послуги по збиранню врожаю із застосуванням наступної сільськогосподарської техніки: CLAAS LEXION 480, в режимі роботи, яка прийнятна для обох сторін.

Пунктом 2.2.6. визначено, що замовник зобов`язується після закінчення виконання всього обсягу робіт, передбачених пунктом 2.1.1. Договору, підписати остаточний акт виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1. Договору, за наданні виконавцем послуги по збиранню урожаю замовник розраховується готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця, зазначений в цьому Договорі, протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акту виконаних робіт. Сторони узгодили, що остаточна сума Договору вказується в акті виконаних робіт (п. 3.3. Договору).

Умовами п. 5.4. Договору передбачено, що строк дії Договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків до повного його виконання. У випадку відсутності письмового повідомлення жодної зі сторін протягом місяця, що передує даті вказаній у цьому пункті про припинення дії Договору, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих само умовах, на яких був заключений. Відповідно до п. 5.5. Договору, ігші відносини між сторонами, що не пердбачені даним Договором, регулюються чинним законодавством України.

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним були виконані роботи зі збирання врожаю зернових культур 2020 року, про що свідчить піписаний сторонами без будь-яких зауважень акт виконаних робіт № 2 від 08.07.2020 року. Згідно акту виконаних робіт № 2, виконавець в повному обсязі та якісно виконав послуги по збиранню зернових і технічних культур: ячменю в кількості 28,5 га по ціні 500 грн. на суму 14 250 грн.

Однак в порушення умов Договору, прав та законних інтересів позивача, відповідач не виконав свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги з проведення сільськогосподарських робіт.

Таким чином на момент подання позову заборгованість відповідача за договором про надання послуг по збиранню зернових культур № 22-06-20 від 22.06.2020 року складає 14 250 грн.

Позивачем з урахуванням порушення відповідачем строків оплати вартості наданих послуг, відповідно положень ст. 625 ЦК України було нараховано відповідачу 3% річних в розмірі 1175, 45 грн. та інфляційні витрати в сумі 6 923,25грн.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Фізична особа-підприємець Пельтек Валерій Іванович звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Позиція Південно західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України (далі ГК України) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відтак, договір про надання послуг є складним зобов`язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов`язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов`язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

При цьому, з системного аналізу наведених положень ЦК України вбачається, що оплаті підлягає лише надана послуга.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.06.2020 Фізична особа-підприємець Пельтек Валерій Іванович (виконавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» (замовник) уклали Договір про надання послуг по збиранню зернових культур № 22-06-20.

Відповідно до п. 1.1 Договору визначено, що предметом Договору є послуги виконавця з проведення сільськогосподарських робіт: збирання зернових і технічних культур врожаю 2020 року на земельних площах замовник, які виконуються технікою виконавця.

Згідно пунктів 2.1.1- 2.1.2. Договору, виконавець зобов`язується провести збирання сільськогосподарських культур врожаю 2020 року власною технікою на площах замовника. Надавати послуги по збиранню врожаю із застосуванням наступної сільськогосподарської техніки: CLAAS LEXION 480, в режимі роботи, яка прийнятна для обох сторін.

Позивач на виконання умов Договору виконав роботи зі збирання врожаю зернових культур 2020 року, про що свідчить підписаний сторонами без будь-яких зауважень акт виконаних робіт № 2 від 08.07.2020 року. Згідно акту виконаних робіт № 2, виконавець в повному обсязі та якісно виконав послуги по збиранню зернових і технічних культур: ячменю в кількості 28,5 га по ціні 500 грн. на суму 14 250 грн.

Умовами п. 5.4. Договору передбачено, що строк дії Договору встановлюється з моменту його підписання до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків до повного його виконання. У випадку відсутності письмового повідомлення жодної зі сторін протягом місяця, що передує даті вказаній у цьому пункті про припинення дії Договору, Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік на тих само умовах, на яких був заключений. Відповідно до п. 5.5. Договору, інші відносини між сторонами, що не передбачені даним Договором, регулюються чинним законодавством України. Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції відповідач вартість наданих послуг в сумі 14 250 грн. не сплатив. При цьому відповідачем відповідні обставини належними та допустимими доказами не спростовані.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача вартість наданих послуг в сумі 14 250 грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань за Договором №22-06-20 від 22.06.2020 позивачем було нараховано до стягнення відповідачу 3% річних у розмірі 1 175,45 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6 923,25 грн.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки також випливає з вимог ст. 625 ЦК України.

Зокрема, частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з положень статті 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості наданих послуг, позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 1 175, 45 грн., колегією суддів встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1 175, 45 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості наданих послуг, колегія суддів вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні витрати. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми інфляційних витрат в розмірі 6 923, 25 грн., судом встановлено, що розрахунок інфляційних витрат річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційних витрат в розмірі 6 923, 25грн.

Відхилення аргументів апеляційної скарги.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності форми акту виконаних робіт та невизначеності строку оплати послуг.

Так, строк розрахунків передбачено п. 3.1. Договору, відповідно до якого за наданні Виконавцем послуги по збиранню урожаю Замовник розраховується готівкою або шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця, зазначений в цьому Договорі, протягом одного календарного місяця з моменту підписання остаточного акту виконаних робіт. А остаточна сума Договору вказується в акті виконаних робіт (п. 3.3. Договору).

Колегією суддів встановлено, що між сторонами підписаний єдиний Акт виконаних робіт №2 від 08.07.2020, який є документом, що підтверджує факт надання послуги зі збирання ячменю в кількості 28,5 га по ціні 500 грн. на суму 14 250 грн.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 23.12.2020 у справі №910/2284/20).

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Так, колегія суддів вважає, що зазначений акт і є остаточним, адже в укладеному між сторонами Договорі про надання послуг по збиранню зернових культур №22-06-20 від 22.06.2020 не визначено критеріїв щодо форми та змісту, яким має відповідати остаточний акт.

Таким чином, підписавши без зауважень Акт виконаних робіт №2 від 08.07.2020, є доказом належно виконання позивачем послуг та прийняття останніх відповідачем, отже саме на підставі зазначеного Акту виконаних робіт проводяться розрахунки між сторонами.

Отже, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.08.2023 у справі № 916/2056/23 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бессарабія Плюс».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир