ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/1913/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А.

при секретарі судового засідання Кастровій М.С.

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморський рибний порт (68094, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, )

про стягнення заборгованості за Договором компенсації плати сторонніми особами за користування землею регіональної філії Одеська залізниця АТ Укрзалізниця на ділянках, що не мають кадастрових номерів від 19.12.2019 № ОД/НКМ-19-692д-НЮ в розмірі 2 068 708,56 грн., з якої 1 685 330,50 грн. сума основного боргу, 313 979,38 грн. пеня, 18 838,76 грн. 3 % річних, 50 559,92 грн. інфляційні втрати

Представники:

Від позивача Нікогосян О.С. (ордер від 05.05.2023 серія ВН № 1245258);

Від відповідача Некрасов І.В. (в порядку самопредставництва юридичної особи).

Суть спору:

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чорноморський рибний порт» (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за Договором компенсації плати сторонніми особами за користування землею регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ділянках, що не мають кадастрових номерів від 19.12.2019 № ОД/НКМ-19-692д-НЮ в розмірі 2 068 708,56 грн., з якої 1 685 330,50 грн. сума основного боргу, 313 979,38 грн. пеня, 18 838,76 грн. 3 % річних, 50 559,92 грн. інфляційні втрати.

Ухвалою суду від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.06.2023.

Протокольною ухвалою від 13.06.2023 відкладено підготовче засідання на 30.06.2023.

Протокольною ухвалою від 30.06.2023 відкладено підготовче засідання на 14.07.2023.

Протокольною ухвалою від 14.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06.09.2023.

Протокольною ухвалою від 06.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 20.09.2023.

Протокольною ухвалою від 20.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 06.10.2023.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 12.10.2023.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги із посиланням на статті 509, 525, 530, 612, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, статті 173, 174, 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору компенсації плати сторонніми особами за користування землею регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ділянках, що не мають кадастрових номерів від 19.12.2019 № ОД/НКМ-19-692д-НЮ щодо оплати.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити повністю.

08.06.2023 на адресу суду надійшов Відзив на позовну заяву (вх. № 18962/23) в якому Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач зазначає, що будь-яких умов щодо компенсації Позивачу ПДВ договір не містить. Тобто ТОВ «ЧРП» не має визначеного договором або законом зобов`язання щодо компенсації АТ «Українська залізниця» нарахованого ним ПДВ, а відтак, на думку Відповідача, заборгованість у розмірі 1 685 330,05 грн., яка включає суму безпідставно нарахованого ПДВ розрахована Позивачем безпідставно та стягненню не підлягає.

20.06.2023 на адресу суду надійшла Відповідь на відзив (вх. № 20176/23).

29.06.2023 на адресу суду надійшли Заперечення (на відповідь на відзив) (вх. № 21507/23).

31.08.2023 на адресу суду надійшло клопотання Відповідача (вх. № 29940/23) в якому просив суд надати розстрочку виконання рішення щодо сплати Позивачу заборгованості та штрафних санкцій у розмірі, який визначить суд за результатом розгляду цієї справи, на 12 місяців рівними частками.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

19.12.2019 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір компенсації плати сторонніми особами за користування землею регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» на ділянках, що не мають кадастрових номерів № ОД/НКМ-19-692д-НЮ (далі Договір від 19.12.2019).

Відповідно до пункту 1 Договору від 19.12.2019 земельна ділянка щодо якої укладається договір компенсації, фактично використовується платником (Відповідачем) з метою експлуатації та обслуговування розташованої залізничної під`їзної колії, без права забудови земельної ділянки. Зазначена земельна ділянка загальною площею 12,2400 га знаходиться на території станції Поромна в межах Таїровської селищної ради (за межами населеного пункту) Овідіопольського району Одеської області.

Згідно із пунктами 3, 4 Договору від 19.12.2019 платник зобов`язався на умовах цього договору відшкодовувати товариству (Позивачу) витрати, пов`язані із сплатою останнього земельного податку за зазначену в п. 1 цього Договору земельну ділянку. Розмір плати, яку сплачує платник на користь товариства в якості відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою останнього земельного податку, за цим договором складає:

- 645 562,08 грн. на 2019 рік (53 796,84 грн. на місяць).

Відповідно до пунктів 5, 6 Договору від 19.12.2019 оплата здійснюється платником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок товариства до 15 числа розрахункового місяця. Розрахунковим є місяць укладання договору. Для кожного наступного року розрахунковим є місяць відповідний місяцю укладання договору. Товариство до 5 числа розрахункового місяця виставляє платнику рахунок-фактуру. При формуванні платіжного доручення, платником обов`язково заповнюється поле «Призначення платежу» наступним чином: « 191; № ОД/НКМ-19-692д-НЮ; ТОВ «Чорноморський рибний порт»; без ПДВ». Товариство має право в односторонньому порядку змінити розмір плати, що її сплачує платник в якості відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою земельного податку, за цим договором у разі зміни розміру земельного податку, а саме: зростання індексу інфляції, проведення щорічної індексації нормативної грошової оцінки, зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки, шляхом письмового повідомлення про такі зміни не пізніше ніж за 10 днів до введення таких змін.

Пунктом 12 Договору від 19.12.2019 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами, та діє починаючи з 01.01.2020 до 01.01.2026.

Судом встановлено, що Позивачем на виконання умов Договору від 19.12.2019 виставлені Відповідачу рахунки на відшкодування витрат залізниці, пов`язаних зі сплатою земельного податку на земельну ділянку площею 12,24 га за 2021 рік та 2022 рік, а саме:

від 11.11.2022 № 68/191 774 674,50 грн. (645 562,08 грн. + 129 112,42 грн. ПДВ);

від 11.11.2022 № 69/191 910 656,00 грн. (758 880,00 грн. + 151 776,00 грн. ПДВ).

Норми права які підлягають застосуванню та оцінка аргументів учасників процесу.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини першої статті 6 та частини першої статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що у Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік Позивачем вказано річну суму земельного податку до сплати за земельну ділянку площею 201 700,00 кв.м. у розмірі 1 063 806,14 грн. При цьому, в якості документа якій засвідчує/підтверджує право власності/користування зазначено Акт серії ІІ-ОД № 000018.

У Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік Позивачем вказано річну суму земельного податку до сплати за земельну ділянку площею 201 700,00 кв.м. у розмірі 1 250 540,00 грн. При цьому, в якості документа якій засвідчує/підтверджує право власності/користування зазначено Акт серії І-ОД № 000018.

Вказані суми податку на землю сплачені Позивачем до державного бюджету, що підтверджується платіжними дорученнями. /а.с. 18-20, 39-41/

Отже за умовами Договору від 19.12.2019 Відповідач зобов`язаний був сплатити 1 404 442,08 грн., а саме:

за 2021 рік 645 562,08 грн. (1 063 806,14 / 20,17 га Х 12,24 га = 645 562,08);

за 2022 рік 758 880,00 грн. (1 250 540,00 / 20,17 га Х 12,24 га = 758 880,00).

Суд наголошує, що вказівка в Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік на Акт серії ІІ-ОД, є опискою, адже у Податковій декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік Позивачем було вже зазначено правильну серію акту І-ОД, яка співпадає з серією Державного акту на право постійного користування землею, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 44-53). Зазначена описка не впливає на обов`язок Відповідача зі сплати компенсації за Договором від 19.12.2019.

Щодо доводу Відповідача про виникнення обов`язку на підставі рахунку, суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару (роботи, послуги) не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати, тобто, носить інформативний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою в розумінні приписів статті 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє Відповідача від обов`язку здійснити оплату.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18.

Суд не приймає довід Відповідача про відсутність доказів зміни розміру нормативної грошової оцінки, адже як вбачається із інформації про розмір нормативної грошової оцінки одиниці площі земельної ділянки, наданої листом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 24.01.2022 № 274/340-22, відповідно до якої нормативна грошова оцінка 1 кв.м. земель несільськогосподарського призначення на території Овідіопольського району Одеської області становить: за межами населених пунктів на території Таїровської селищної ради 310,00 грн. Саме такий розмір зазначений Позивачем у податковій декларації.

При цьому, Відповідачем не спростовано правильність розрахунку сум податку на землю, виконаного Позивачем, зокрема, не надано суду власного контррозрахунку сум, що підлягають сплати ним за 2021-2022 роки за умовами Договору від 19.12.2019.

Щодо нарахування сум ПДВ, суд зазначає, наступне.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) встановлено, що об`єктом оподаткування ПДВ є, зокрема, операції платників податку з постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Кодексу.

Постачання послуг - це будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (підпункт 14.1.185 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Водночас згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та послуг.

За змістом підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України плата за землю в складі податку на майно належить до місцевих податків та в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначено підпунктом 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності.

Верховний Суд раніше вирішував питання про усунення розбіжностей у застосуванні норм податкового законодавства в контексті подібних за своїм змістом правовідносин, зокрема, у своїй постанові від 27 серпня 2019 року у справі №804/5226/16 сформулював правовий висновок про те, що відносини з користування земельною ділянкою (її частиною), належної позивачу на праві постійного користування, які виникли на підставі договорів про компенсацію земельного податку, не мають істотних ознак орендних відносин, зазначених у статті 6 Закону України «Про оренду землі», тим більше відносин постійного землекористування, а є так званими «зобов`язальними правовідносинами» (користування земельними ділянками без надання відповідного титулу на основі дозволу на використання ділянки). Відтак правові підстави для включення сум компенсації земельного податку до бази оподаткування ПДВ, визначеної пунктом 188.1 статті 188 ПК України, відсутні.

Схожу за своїм змістом правову позицію висловила й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (Постанова КАС ВС від 21.10.2021 у справі № 804/5847/16).

Судом встановлено, що за договором компенсації плати сторонніми особами за користування землею регіональної філії Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця» на ділянках, що не мають кадастрових номерів від 19.12.2019, ТОВ «ЧРП» сплачуючи АТ «Українська залізниця» в особі РФ «Одеська залізниця» погоджену договором плату як відшкодування витрат, пов`язаних із сплатою земельного податку, не оплачує надані йому позивачем товари чи послуги, а повертає плату за землю, законодавчий обов`язок сплати якої покладено на позивача як власника об`єкту(ів) нерухомості, який(і) знаходяться на земельній ділянці. Відтак, грошові кошти, які отримуються орендодавцем (позивачем) у вигляді відшкодування (компенсації) понесених витрат зі сплати земельного податку, за своєю економічною сутністю не є оплатою вартості поставлених товарів/послуг і, як наслідок, об`єктом оподаткування ПДВ в розумінні пункту 185.1 статті 185 ПК України.

Отже Позивачем неправомірно включено ПДВ до відшкодування витрат залізниці, пов`язаних зі сплатою земельного податку за земельну ділянку площею 12,24 га. Аналогічного висновку дійшов Господарський суд Одеської області у рішенні від 26.04.2023 у справі № 916/3734/22.

А відтак, Відповідач повинен буд сплатити 1 404 442,08 грн., а саме:

645 562,08 грн. за 2021 рік;

758 880,00 грн. за 2022 рік.

Докази оплати заборгованості у вищезазначеному розмірі в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема, шляхом застосування штрафних санкцій.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7 Договору від 19.12.2019 за порушення термінів оплати, визначених у пункті 5 цього договору платник сплачує товариству пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від суми прострочення платежу за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що пеня за прострочення оплати за Договором від 19.12.2019 за періоди з 16.12.2022 по 30.04.2023 складає 261 649,48 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн.)Період заборгованостіКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за весь період прострочення
1 404 442,0816.12.2022-30.04.202313625,00261 649,48

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 261 649,48 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення пені в розмірі 52 329,90 грн. (313 979,38 261 649,48 = 52 329,90) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 3 % річних за прострочення оплати за Договором від 19.12.2019 за періоди з 16.12.2022 по 30.04.2023 складають суму в розмірі 15 698,97 грн., яка розраховується наступним чином:

Період прострочення грошового зобов`язанняКількість днів у періодіСума (грн.)
з 16.12.2022 до 30.04.2023 1 404 442,08 Х 3 % Х 136 / 365 / 10013615 698,97

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних в розмірі 15 698,97 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення 3 % річних в розмірі 3 139,79 грн. (18 838,76 15 698,97 = 3 139,79) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

Судом встановлено, що інфляційні втрати за прострочення оплати за Договором від 19.12.2019 за періоди з 16.12.2022 по 30.04.2023 складають суму в розмірі 45 423,03 грн., яка розраховується наступним чином:

Розрахунок здійснюється за формулою

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

......

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період

IIc (100,80 : 100) x (100,70 : 100) x (101,50 : 100) x (100,20 : 100) x = 1.03234240

Інфляційне збільшення:

1 404 442,08 x 1.03234240 - 1 404 442,08 = 45 423,03 грн.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання 136 днів

1 404 442,08 (сума боргу) + 45 423,03 (інфляційне збільшення) = 1 449 865,11 грн.

Отже підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 45 423,03 грн. Решта заявлених позовних вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 5 136,89 грн. (50 559,92 45 423,03 = 5 136,89) не підлягають задоволенню з вищевказаних підстав.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з Відповідача 1 404 442,08 грн. суми основного боргу, 261 649,48 грн. пені, 15 698,97 грн. 3 % річних, 45 423,03 грн. інфляційних втрат.

Щодо клопотання Відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає, наступне.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд враховує загальновідому обставину військову агресію російської федерації проти України, внаслідок якої зупинена робота портів.

Також, суд враховує те, що внаслідок ракетного удару 26.07.2023 було зруйновано під`їзну залізничну колію, яка розташована на земельних ділянках, та земельний податок за які відшкодовується за договором від 19.12.2019. Тобто Відповідач був позбавлений можливості використовувати залізничну колію та отримувати будь-який дохід від її використання.

Отже з урахуванням вищевикладеного, інтересів сторін, суд вважає за можливе розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 у справі № 916/1913/23 строком на 6 місяців, а саме до 12.04.2024.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 625, 627, 629 Цивільного кодексу України, статті 20, 193 Господарського кодексу України, статті 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 130, 236, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморський рибний порт (68094, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5, ) 1 404 442,08 грн. (один мільйон чотириста чотири тисячі чотириста сорок дві гривні 08 коп.) суму основного боргу, 261 649,48 грн. (двісті шістдесят одна тисяча шістсот сорок дев`ять гривень 48 коп.) пені, 15 698,97 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім гривень 97 коп.) 3 % річних, 45 423,03 грн. (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять три гривні 03 коп.) інфляційних втрат та витрати на сплату судового збору в розмірі 20 725,98 грн. (двадцять тисяч сімсот двадцять п`ять гривень 98 коп.).

3. Відмовити в задоволенні позову Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Чорноморський рибний порт в частині стягнення 280 888,42 грн. суми основного боргу, 52 329,90 грн. пені, 3 139,79 грн. 3 % річних, 5 136,89 грн. інфляційних втрат.

4. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 у справі № 916/1913/23 строком на 6 місяців, а саме до 12.04.2024 наступним чином:

з 12.10.2023 до 11.11.2023 сплатити 291 323,26 грн.;

з 12.11.2023 до 11.12.2023 сплатити 291 323,26 грн.;

з 12.12.2024 до 11.01.2024 сплатити 291 323,26 грн.;

з 12.01.2024 до 11.02.2024 сплатити 291 323,26 грн.;

з 12.02.2024 до 11.03.2024 сплатити 291 323,26 грн.;

з 12.03.2024 до 12.04.2024 сплатити 291 323,26 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги в строк встановлений частиною першою статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2023 р.

Суддя Ю.А. Шаратов