ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

,про залишення без руху

"20" жовтня 2023 р. м ХарківСправа № 922/4420/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

розглянувши матеріали

позовної заяви 3 - я особа, яка не Керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави, в особі : 1. Харківської міської ради, м. Харків; 2. Північно-Східного офісу Держаудитслужби, м. Харків заявляє самостійних вимог на предмет спору - Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
до 1. Комунального підприємства "Міський інформаційний центр", м. Харків , 2. Фізичної особи-підприємця Бойко Галини Сергіївни, м. Харків
про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (надалі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області 17 жовтня 2023 року з позовною заявою про:

- витребування в Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - 3-тя особа) від 30.06.2020 №70/58-р/к у справі №3/01-112-19 та документів, що стали підставою для його прийняття;

- визнання недійсним рішення тендерного комітету комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (надалі - 1-й Відповідач), оформлене протоколом його засідання від 09.11.2018 №23/3, який вирішено визнати переможцем і акцептувати пропозиції Фізичної особи-підприємця Бойко Галини Сергіївни (надалі - 2-й Відповідач);

- визнати недійсним Договір про закупівлю товару від 21.11.2018 №В18221, укладеного між 1-м Відповідачем та 2-м Відповідачем;

- стягнути з 2-го Відповідача на користь 1-го Відповідача суму у розмірі 4265695,00грн.;

- стягнути з 1-го Відповідача в дохід держави суму у розмірі 4 265 695,00грн.,

- покласти на Відповідачей судові витрати.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху, з огляду на наступне.

Пунктом 1 частини 1 статті 164 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 статті 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом пунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, з урахуванням ціни позову, визначеної Прокурором, сума судового збору за подання цієї позовної заяви до суду становить 133 338,84 грн. Оскільки Прокурором було заявлено у позовній заяві дві вимоги немайнового характеру та дві вимоги майнового характеру.

Проте, Прокурором в порушення пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України до позовної заяви не додано належного документу який підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, замість зазначеної вище суми Прокурором надано платіжну інструкцію №2512 від 12.10.2023 про сплату судового збору у розмірі 69 353,42 грн.

Отже, вбачається, що Прокурором не надано належного доказу сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, чи звільнені від такої сплати. Також прокурором не надано обґрунтованої заяви про відстрочення або розстрочення сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, суд зазначає, що Прокурор повинен сплати (доплатити) суму судового у розмірі 63 985,42 грн за другу майнову вимогу.

Також, суд звертає увагу, що підставою для залишення позовної заяви без руху встановлені у статті 174 ГПК України. Так, суд вважає за доцільне зазначити, що Прокурором не надано належних та допустимих доказів, тобто не в повному обсязі дотримано вимоги ч. 4 ст. 53 ГПК України щодо порушення інтересів держави відповідно, а отже може призвести до застосування п. 4 ч. 5 ст. 174 цього кодексу.

Стаття 131-1 Конституції України передбачає, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ч.1 ст.1 Закону "Про прокуратуру").

Згідно зі ст.5 Закону "Про прокуратуру" функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами. Делегування функцій прокуратури, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону "Про прокуратуру" систему прокуратури України становлять, зокрема, окружні прокуратури.

Єдність системи прокуратури України забезпечується: 1) єдиними засадами організації та діяльності прокуратури; 2) єдиним статусом прокурорів; 3) єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів; 4) фінансуванням прокуратури виключно з Державного бюджету України; 5) вирішенням питань внутрішньої діяльності прокуратури органами прокурорського самоврядування (ч.5 ст.7 Закону "Про прокуратуру").

Частиною 2 ст.15 цього Закону визначено, що прокурори в Україні мають єдиний статус, незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Суть принципу єдності полягає в тому, що кожен орган прокуратури, її посадові особи діють в межах своєї компетенції, виступаючи як представники єдиної системи органів прокуратури (аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №800/485/17).

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону "Про прокуратуру" право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Частиною 3 ст.53 ГПК передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру").

Згідно з ч.4 ст.23 цього Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також 4) зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Суди вважає, що Держаудислужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель, а Харківська міська рада, як орган місцевого самоврядування наділена повноваженнями розпоряджатися комунальною власністю від імені територіальних громад міста Харкова та контролювати виконання місцевого бюджету в межах закону та в інтересах таких територіальних громад, і також є компетентним органом, уповноваженим здійснювати захист у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч.4 ст.23 Закону "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, у спірних правовідносинах судам необхідно дослідити: чи знав або повинен був знати компетентний орган про допущені порушення інтересів держави, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся; чи дотримано прокурором розумний строк для надання уповноваженому органу можливості відреагувати на виявлене прокурором порушення та самостійно звернутися до суду з відповідним позовом або ж надати аргументовану відповідь на звернення прокурора.

У постановах Верховного Суду від 23.03.2021 у справі №917/665/20, від 07.04.2021 у справі №913/124/20, від 09.06.2021 у справі №916/1674/18 (у цих справах суди встановили, що проміжок часу між повідомленням органу, здійсненого прокурором в порядку ст.23 Закону "Про прокуратуру", та зверненням до суду з позовом є незначним) зроблено наступні висновки:

- суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, чи існував факт незвернення вказаного органу до суду при наявності для цього підстав;

- така обізнаність має бути підтверджена достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені;

- суди попередніх інстанцій при наданні висновків про недотримання прокурором розумного строку зосередилися на часовому проміжку, який минув між повідомленням, яке прокурор надіслав органу, та поданням позову у справі, проте не приділили достатньої уваги тому, що такий проміжок не завжди є вирішальним у питаннях дотримання прокурором приписів ст. 23 Закону "Про прокуратуру"; такий підхід є занадто формалізованим, критерій "розумності" строку має визначатися з урахуванням великого кола чинників і не може бути оцінений виключно темпорально.

Вищезазначена позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.06.2023 у справі №910/4564/21.

У відповідності до пунктів 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

За вказаних обставин та підстав позовна заява підлягає залишенню без руху, із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, про які вказано у цій ухвалі.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 162, 164, 172, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова - залишити без руху.

Прокурору протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів сплати (доплати) судового збору у встановлених порядку та розмірі (сума сплати (доплати) складає - 63 985,42 грн) або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- доказів дотримання вимог ч. 4 ст. 53 ГПК України щодо порушення інтересів держави.

Роз`яснити позивачу що в разі усунення недоліків у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала підписана 20 жовтня 2023 року.

Суддя І.П. Жигалкін