ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/1041/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Сторчак М.В., за участі представників сторін:

від позивача: Пшенишна В.В. - адвокат за ордером;

від відповідача: Єщенко О.М. - адвокат за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" (м. Київ) до приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (м. Черкаси) про стягнення 760 768,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 760 768,20 грн. з яких: 750 000,00 грн. основна заборгованість, 4 341,00 грн. 3 % річних та 6 427,20 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № 45 ВТ від 11.04.2023, укладеного між сторонами у справі.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

16.08.2023 відповідачем подано суду заяву № 797 від 15.08.2023 (а.с. 67-69) про визнання позову, а також просить суд відстрочити виконання рішення суду на 5 місяців.

06.09.2023 позивачем через електронний суд подано суду заяву про зменшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача лише 509 473,67 грн. з яких: 500 000,00 грн. основна заборгованість, 3 046,47 грн. 3 % річних та 6 427,20 грн. інфляційних втрат. Заяву вмотивовано проведенням відповідачем часткового розрахунку на суму 250 000,00 грн.

В судовому засіданні 06.09.2023 представником відповідача подано суду заяву від 06.09.2023 про закриття провадження у справі в частині стягнення сплачених 250 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав, а проти закриття провадження у справі в частині 250 000,00 грн. не заперечував.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності і заслухавши доводи і заперечення сторін в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого:

З матеріалів справи вбачається, що 11.04.2023 між приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" (далі - Покупець, відповідач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" (далі-Постачальник, позивач по справі) було укладено Договір поставки № 45 ВТ (а.с. 9-14), у відповідності до якого Постачальник бере на себе зобов`язання за замовленням Покупця поставити оливу турбінну ТП22с, код ДК 021:2015-09210000-4- Мастильні засоби, а Покупець прийняти цей Товар та оплатити його в порядку та на умова, визначених цим Договором (п. 1.1. договору).

Характеристика, кількість та вартість Товару визначені у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. договору).

Загальна сума договору - 1 638 000,00 грн. (один мільйон шістсот тридцять вісім тисяч гривень 00 коп.) у тому числі ПДВ 20 % -273 000,00 грн. ( двісті сімдесят три тисячі гривень 00 коп.) (п.3.1. договору).

Оплата товару, визначеного у Специфікації за цим Договором, здійснюється Покупцем на підставі виставленого Постачальником рахунку у наступному порядку ( п. 3.1. договору):

Покупець перераховує Постачальнику 50 % від загальної вартості Товару, що становить 819 000,00 грн. (вісімсот дев`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.) , у т.ч. ПДВ 20 % - 136 500,00 грн. (сто тридцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 коп.), протягом 10 банківських днів з дня отримання рахунку ( п. 3.2.1. договору).

Остаточний розрахунок, 50 % від загальної вартості Товару, що становить 819 000,00 грн. (вісімсот дев`ятнадцять тисяч гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 20 % - 136 500,00 грн. (сто тридцять шість тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) Покупець здійснює протягом 10 банківських днів після підписання акту приймання - передачі Товару ( п. 3.2.2. договору).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки та відповідає положенням ст. 712 ЦК України.

Даною нормою передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Ч. 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що до відносин поставки застосовуються положення ЦК України про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 11.04.2023 між сторонами у справі підписано Специфікацію № 1 ( а.с. 15) про поставку оливи турбінної ТП-22с, у кількості 21 т., загальною вартістю 1 638 000,00 грн.

Відповідачем було надано позивачу замовлення № 08/3512 від 14.04.2023 (а.с. 16-17) щодо поставки оливи турбінної ТП-22с, у кількості 21 т., вартість за одиницю - 65 000,00 грн., загальною вартістю 1 638 000,00 грн.

Підтвердженням поставки замовленого товару є видаткова накладна № 505 від 22.05.2023 (а.с. 18) та акт прийому - передачі № 1 від 24.05.2023 (а.с. 20), у відповідності до яких позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 622 400,00 грн.

Видаткова накладна та Акт містять посилання на укладений між сторонами договір № 45 ВТ від 11.04.2023.

Товар відповідачем отримано за довіреністю № 78 від 22.05.2023.

Спору з приводу якості та кількості товару між сторонами немає, оливу турбінну відповідачем прийнято без зауважень.

Протягом 10 днів від підписання Акту приймання-передачі товару від 24.05.2023 відповідач не здійснив повний розрахунок за отриманий товар.

За твердженням позивача, відповідач лише частково здійснив розрахунок на загальну суму 872 400,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 575 від 30.04.2023 на суму 819 000,00 грн. ( а.с.22) - авансовий платіж та № 1063 від 11.07.2023 на суму 53 400,00 грн. ( а.с. 23).

Таким чином залишок основної заборгованості відповідача перед позивачем на час звернення до суду становив 750 000,00 грн. (1 622 400,00-819 000,00-53 400,00).

Під час розгляду справи відповідачем сплачено позивачу ще 250 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 1438 від 31.08.2023 на суму 200 000,00 грн. та № 1375 від 28.08.2023 на суму 50 000,00 грн. ( а.с. 92), в зв`язку з чим відповідачем подано клопотання від 06.09.2023 про закриття провадження у справі в частині стягнення 250 000,00 грн. основного боргу.

Позивач проти закриття провадження у справі в частині стягнення 250 000,00 грн. не заперечив та підтвердив сплату відповідачем заборгованості в сумі 250 000,00 грн. в ході розгляду справи.

Клопотання відповідача підлягає до задоволення на підставі п.2) ч. 1 ст. 231 ГПК України, за яким суд закриває провадження у справі за відсутності предмету спору.

Таким чином залишок заборгованості відповідача перед позивачем становить лише 500 000,00 грн. (750 000,00 - 250 000,00) за отриманий товар по договору. Розмір цього боргу відповідачем суду не заперечено.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки доказів про повну сплату боргу відповідач суду не надав, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 500 000,00 грн. залишку основного боргу. Строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав.

Також позивач просить стягнути з відповідача згідно заяви про зменшення позовних вимог 3 046,47 грн. як 3 % річних та 6427,20 грн. інфляційних втрат (розрахунок а.с. 85-86), оскільки позивач уточнив помилки у розрахунках.

Оскільки у спрощеному позовному провадженні розгляд справи по суті розпочався з першого засідання, то суд не може прийняти до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, подання якої на даній стадії розгляду справи суперечить приписам ст. 46 ГПК України.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних в програмі "Ліга - Закон" за вказані позивачем періоди прострочення сплати боргу (а.с. 8) і встановив неправильність нарахування 3% річних. За правильним розрахунком 3% річних за період з 08.06.2023 по 24.07.2023 становить лише 3046,48 грн. Розрахунок інфляційних на суму 6427,20 грн. є

вірним.

Доказів сплати боргу в цій частині відповідачем не подано, тому до примусового стягнення належить 3046,47 грн. як 3% річних, 6 427,20 грн. інфляційних втрат. В решті вимог у позові слід відмовити через невірні розрахунки (щодо 3% річних).

Заявою № 797 від 15.08.2023 (а.с. 67-69) відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у справі на п`ять місяців з моменту ухвалення рішення на підставі ст. 331 ГПК України.

У задоволенні даного клопотання при прийнятті рішення відповідачу слід відмовити, виходячи з такого:

У відповідності до ст. 331 ГПК України суд може розстрочити виконання судового рішення за заявою сторони спору. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідачем не надано в справу ніяких доказів про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим і що майновий стан відповідача дійсно потребує саме відстрочення виконання рішення суду.

Крім того, відповідачем ніяк не враховано інтереси позивача при відстроченні виконання рішення на умовах відповідача, оскільки позивач як кредитор, вже тривалий час очікує повної сплати відповідачем боргу за товар.

Також відповідач не надав доказів реальності повного виконання ним судового рішення після відстрочення його виконання на п`ять місяців для дотримання балансу інтересів сторін.

Позивач відстрочення виконання рішення на п`ять місяців не погодив.

Дане питання сторонами також може бути вирішено і на стадії примусового виконання рішення.

Отже зібраними у справі доказами позивач довів правову підставу та обґрунтованість своїх позовних вимог, сторонами спір не врегульовано, борг відповідачем повністю не сплачено, однак до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 500 000,00 грн. залишку основного боргу за товар, 3046,47 грн. як 3% річних, 6 427,20 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № 45 ВТ від 11.04.2023 року .

В решті вимог щодо стягнення 3% річних у позові слід відмовити через помилкові розрахунки, а в частині стягнення 250 000,00 грн. провадження у справі слід закрити за відсутністю предмету спору.

До початку розгляду справи по суті відповідач подав заяву про визнання позову № 797 від 15.08.2023(а.с. 67-69), яка надійшла суду 16.08.2023.

У відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи вину відповідача у виникненні спору, з нього на користь позивача слід стягувати всю суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, то з нього в порядку ст. 130 ГПК на користь позивача слід стягнути лише 50% від повної суми сплаченого судового збору в сумі 5705,77 грн., а решту судового збору слід повернути позивачу з Державного бюджету України за його заявою.

Керуючись ст. 130, 231, 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (код 00204033, м. Черкаси, проспект Хіміків, 76) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СМ Дистрибюшн" ( код 43924272, м. Київ, вул. Ділова, 6) - 500 000,00 грн. залишку основного боргу за товар, 3046,47 грн. як 3% річних, 6 427,20 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки № 45 ВТ від 11.04.2023 року та 5705,77 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В частині стягнення 250 000,00 грн. основного боргу провадження у справі закрити за відсутністю предмету спору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2023

Суддя Н.М. Спаських