РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.10.2023Справа № 910/13305/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» (вул. Світлицького, буд. 35, офіс 108/4, м. Київ, 04123; ідентифікаційний код 42738652)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворитліфт» (пр-т. Бажана, буд. 12-А, офіс 510, м. Київ, 02140; ідентифікаційний код 40969965)

про стягнення 1 200 000 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Юстимед» (далі за текстом - ТОВ «Юстимед», Позивач, Замовник) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворитліфт» (далі за текстом - ТОВ «Фаворитліфт», Відповідач, Виконавець) про стягнення суми авансу в розмірі 1 200 000 грн за договором № 30-11-22 від 30.11.2022 (далі за текстом - Договір).

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору, а саме пункту 4.1. останнього здійснено перерахування авансу в розмірі 100 % оплати - 1 200 000 грн, однак послуги за Договором Відповідачем не надано.

Позивачем вчинялися дії досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу Відповідача претензії, однак претензії Позивача було залишено без уваги, а відповідні кошти не повернуто.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

10.10.2023 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про зміну предмету позову та стягнення з Відповідача окрім суми авансу в розмірі 1 200 000 грн, пені - 328 800 грн та штрафу - 84 000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2023 заяву ТОВ «Юстимед» про зміну предмету позову у справі № 910/13305/23 залишено без розгляду.

Суд вказує, що ухвала суду від 28.08.2023 направлялась на адресу Відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - пр-т. Бажана, буд. 12-А, офіс 510, м. Київ, 02140 поштовим повідомленням № 971, однак конверт повернувся на адресу суду 10.10.2023 неврученим із зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 у справі № 910/13305/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач повідомлявся про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно доводів Позивача, 30.11.2022 на його електронну адресу надійшов примірник договору № 30-11-22 від 30.11.2022 від Відповідача.

Позивач погодився з умовами Договору, підписав його зі своєї сторони та направив його Відповідачу електронною поштою 01.12.2022 та повторно 06.12.2022.

На підтвердження вказаних обставин Позивачем надано роздруківки електронної переписки сторін.

Відповідачем зазначені вище обставини не спростовуються та не заперечуються.

Так, Позивач стверджує, що між сторонами виникли договірні зобов`язання згідно умов Договору.

Пунктом 1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовникові послуги, зазначені в пункті 1.2. та відповідно до коду за Єдиним закупівельним словником, зазначеним в п. 1.3. Договору, а Замовник - прийняти і оплатити такі послуги відповідно до Специфікації, яка наведена в Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування послуг: Закупівля, поставка та встановлення запчастин до ліфтів.

Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено Специфікацію товару який має бути поставлено та встановлено задля відновлення працездатності ліфтів.

Згідно пункту 3.1. Договору ціна останнього становить 1 200 000 грн (з ПДВ).

Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунки проводяться наступним шляхом: Замовник протягом 3-ох календарних днів з дати підписання Сторонами договору перераховує на поточний рахунок Виконавця 100 % авансу.

Строк поставки товару та надання послуг становить 30 календарних днів з дати отримання оплати від Замовника включаючи строк на поставку необхідних матеріалів та запасних частин.

На виконання умов Договору Позивачем здійснено оплату 1 200 000 грн згідно платіжного доручення № 479 від 30.11.2022 та № 480 від 02.12.2022, в яких в призначення платежу зазначено: «Передплата за ТМЦ (акумуляторні батареї, електричний двигун, тощо), згідно Договору № 30-11-22 від 30.11.2022, в т.ч. ПДВ 20% 75 000 грн».

Заперечень Відповідача щодо здійсненої Позивачем оплати матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що станом на дату подання даного позову послуги за Договором не надано, а кошти не повернуто.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Відповідача із претензією № 06Д від 27.07.2023 з вимогою повернути сплачені кошти в розмірі 1 200 000 грн протягом 7-ми днів з дати направлення такої претензії.

Докази направлення претензії Відповідачу на юридичну адресу містяться в матеріалах справи.

Претензія № 06Д від 27.07.2023 направлялась Відповідачу АТ «Укрпошта» поштовим повідомленням № 129 та ТОВ «Нова Пошта» накладною № 2478.

Так, згідно роздруківки з сайту ТОВ «Нова Пошта» та листа останнього від 08.08.2023 № 03640 відправлення за накладною № 2478 отримано Відповідачем 28.07.2023.

Відтак, Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем умов Договору та просить суд стягнути з Виконавця сплачену ним суму авансу.

Суд вказує, що матеріали справи не містять заперечень Відповідача по суті заявлених вимог, а також відсутні докази належного виконання Відповідачем умов Договору.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини статті 640 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Частиною 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

З огляду на зазначене, враховуючи направлення примірника Договору Відповідачем Позивачу, підписання його Позивачем та здійснення ним дій на його виконання - сплата авансу в розмірі 1 200 000 грн, суд зазначає, що Договір між сторонами є укладеним.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є змішаним договором поставки та надання послуг.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи висновки суду щодо змішаної правової природи Договору, а також те, що наразі не відбулася саме поставка товару згідно Специфікації, в результаті якої і буде здійснюватися ремонт ліфтів, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 2 статті 693 ЦК України.

При цьому суд звертає увагу, що главою 63 ЦК України не врегульовано особливостей повернення виконавцем замовнику попередньої оплати в разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань за договором про надання послуг та правового механізму її повернення, суд зазначає про можливість застосування частини 2 статті 693 ЦК України за аналогією закону до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.03.2018 року у справі № 910/1030/17.

У постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Із врахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що Відповідач повинен був виконати умови Договору у строк до 01.01.2023, однак доказів належного виконання матеріали справи не містять у зв`язку з чим суд дійшов висновку про порушення Відповідачем умов Договору.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи дати направлення Позивачем претензії Відповідачу та її отримання останнім, суд дійшов висновку, що зобов`язання з повернення коштів у Відповідача є таким, що настало 04.08.2023, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 18.03.2019 по справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлений судом факт порушення Відповідачем договірного зобов`язання, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем позовні вимоги щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача суми попередньої оплати в розмірі 1 200 000 грн підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворитліфт» (пр-т. Бажана, буд. 12-А, офіс 510, м. Київ, 02140; ідентифікаційний код 40969965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юстимед» (вул. Світлицького, буд. 35, офіс 108/4, м. Київ, 04123; ідентифікаційний код 42738652) заборгованість - 1 200 000 (один мільйон двісті тисяч) грн та судовий збір - 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 30.10.2023

Суддя Антон ПУКАС