ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.10.2023 Справа № 905/662/23

Суддя - Говорун О.В.

Секретар судового засідання Блохіна Ю.В.

Позивач Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Відповідач Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 .

Про стягнення 1692043,46 грн.

Представники учасників справи:

від позивача не з`явився;

від відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1692043,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №01/11/2021 від 01.11.2021, в частині здійснення оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим просить стягнути заборгованість, 3% річних та інфляційні втрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Подав заву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не надав.

Враховуючи, що місцезнаходження відповідача є Донецька область, Мангушський район, село Бабах-Тарама, яке перебуває в тимчасовій окупації, що унеможливлює відправлення процесуальних документів суду відповідачу засобами поштового зв`язку, про відкриття провадження у справі, а також про місце, дату та час підготовчих засідань та засідань з розгляду справи по суті відповідача було повідомлено шляхом надсилання відповідних ухвал суду на електронну адресу (який зазначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), а також шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб - сайті Господарського суду Донецької області (https://dn.arbitr.gov.ua/sud5006/).

Правом на подання відзиву відповідач у визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі строк не скористався. Будь-яких інших клопотань від відповідача до суду також не надходило.

Таким чином, суд, на підставі ч.9 ст.165 ГПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

01.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі постачальник) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі покупець) укладено договір поставки №0/11/2021 (далі - договір), згідно з п.1.1. якого, постачальник зобов`язується поставляти покупцеві товар у встановлені строки, а покупець зобов`язується приймати такий товар і сплачувати за нього на умовах даного договору (а.с.12-15).

Покупець сплачує постачальнику вартість отриманої партії товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару. Сторони можуть погодити інший порядок розрахунків, в тому числі і передплату та викласти його у відповідній додатковій угоді, яка буде невід`ємною частиною цього договору (п.8.2 договору).

Договір вступає в дію з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2023, але при цьому припиняє свою дію тільки після повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п.10.1 договору).

На виконання умов договору, позивачем поставлений відповідачу товар на загальну суму 1303251,15 грн, що підтверджується накладними №7556 від 08.11.2021 на суму 99618,55 грн, №7751 від 15.11.2021 на суму 53821,49 грн, №8375 від 02.12.2021 на суму 154768,70 грн, №8828 від 20.12.2021 на суму 149905,15 грн, №9144 від 28.12.2021 на суму 289833,55 грн, №206 від 17.01.2022 на суму 87122,29 грн, №655 від 31.01.2022 на суму 90172,92 грн, №656 від 31.01.2022 на суму 84497,08 грн, №669 від 31.01.2022 на суму 128358,94 грн, №970 від 09.02.2022 на суму 165152,48 грн, № (а.с.16-35).

Як зазначає позивач, на електронну пошту відповідача 11.05.2023 був надісланий претензійний лист-вимога № 8 від 11.05.2023 (а.с.44-45).

Відповідь на вказану претензію не надано.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом ч.1,3 статті 581 ГК України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В порушення вказаних вище вимог законодавства та договору, відповідач грошові зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 1303251,15 грн.

Станом на час прийняття рішення судом у справі, доказів на підтвердження виконання відповідачем зобов`язання за договором від 01.11.2021 щодо оплати за поставлений відповідачу товар до суду надано не було, а отже вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1303251,15 грн підлягає задоволенню повністю.

Позивач, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, також просить стягнути 3% річних в розмірі 48179,65 грн (за періоди з 01.01.2022 по 12.05.2023, з 17.01.2022 по 12.05.2023, з 04.02.2022 по 12.05.2023, з 12.02.2022 по 12.05.2023, з 04.03.2022 по 12.05.2023, з 18.03.2022 по 12.05.2023, з 27.03.2022 по 11.05.2023, нарахованих на суму вартості товару по кожній з поставок) та інфляційні втрати в сумі 340612,66 грн (починаючи з січня, лютого, березня та квітня 2022 року до березня 2023 року, в залежності від дати виникнення прострочення оплати).

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши заявлений позивачем розрахунок 3% річних суд задовольняє вимоги в цій частині частково на суму 48179,63 грн.

Перевіривши заявлений позивачем розрахунок інфляційних втрат суд задовольняє вимоги в цій частині повністю на суму 340612,66 грн.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-238 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) заборгованість у розмірі 1303251 (один мільйон триста три тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 15 коп., 3 % річних в розмірі 48179 (сорок вісім тисяч сто сімдесят дев`ять) грн 63 коп., інфляційні втрати в сумі 340612 (триста сорок тисяч шістсот дванадцять) грн 66 коп. та витрати з оплати судового збору у розмірі 25380 (двадцять п`ять тисяч триста вісімдесят) грн 65 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.10.2023.

Суддя О.В. Говорун