ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023р. Справа № 904/3589/23

За позовом: Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрентеренерго», м. Київ

До: Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури», м. Дніпро

Про: стягнення 2 443 628,05грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

секретар судового засідання Помазан А.Р.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Засядьвовк А.І. (адвокат);

Від відповідача: Іванова Т.М. (адвокат)

СУТЬ СПОРУ :

ДПЗД «Укрентеренерго» (позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (відповідач) про стягнення 2 443 628,05грн. (в т.ч.: 1 576 308,61грн. - заборгованість за спожиту електроенергію, 45 755,44грн. - пеня, 334 985,63грн. - 15% річних, 486 578,37грн. - інфляційні втрати) заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (укладеного між сторонами).

Ухвалою суду від 11.07.23р. відкрито провадження у справі №904/3589/23, справу призначено до розгляду за правилами загального провадження у підготовчому засіданні.

ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (відповідач) проти задоволення позовних вимог заперечував з наступних підстав: позивачем не надано доказів того, що долучений до матеріалів справи договір з додатками відповідає умовам типового договору постачання електроенергії постачальником «останньої надії». Стверджує, що ним не отримано належним чином завірені та підписані розрахункові документи із зазначенням вартості спожитої електроенергії, що свідчить про неможливість здійснення ним оплати та передчасність звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості. Відповідачем на надано згоди на отримання електронного платіжного документу, тому платіжний документ повинен направлятись виключно у паперовій формі. Наявні в матеріалах справи «роздруківки» про направлення відповідачу документів не підтверджують факт направлення на адресу відповідача рахунку за електроенергію та факт отримання цього документу. Враховуючи те, що позивачем не надано доказів направлення та отримання розрахункових документів відповідачем, відповідач у розумінні ст. 610 ЦК України не вважається таким, що порушив умови зобов`язання, а строк оплати ще не настав. Відповідач вказує, що умовами типового договору не погоджено нарахування на суму боргу 15% річних, тому підвищений розмір процентів не може бути застосованим до спірних правовідносин. Крім того, вважає, що стягнення інфляційних втрат можливо виключно за доведення факту порушення зобов`язання з оплати вартості поставленої електричної енергії.

ДП ЗД «Укрентеренерго» (позивач) у відповіді на відзив зазначає, що згідно зі ст. 64 ЗУ «Про ринок електричної енергії» постачальник «останньої надії» здійснює постачання електричної енергії на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», що є публічним договором приєднання. Позивач вказує на те, що укладення письмового договору відбувається у разі відповідного звернення споживача до ДПЗД «Укрінтеренерго» з відповідними вимогами надати письмовий примірник договору, однак відповідач з такою вимогою не звертався. Позивач звертає увагу на те, що факт приєднання до публічного договору постачання електричної енергії від постачальника «останньої надії» відбувається по факту споживання електричної енергії без укладання договору з іншими електропостачальниками. Вказує, що відсутність опису вкладення не може беззаперечно свідчити про те, що позивачем не направлено відповідачу відповідні документи, таким чином розрахункові документи вважаються направленими позивачем належним чином. Твердження відповідача про відсутність підстав для нарахування інфляційних втрат та 15% річних є помилковим, оскільки саме на споживача покладений обов`язок належним чином виконувати умови укладеного договору. Позивач також зазначає, що споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка визначається в комерційній пропозиції. Крім того, комерційною пропозицією встановлено збільшений строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, а саме - строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені встановлено тривалістю в 5 років. Вказує, що листом №38-15-3 від 10.02.22р. відповідачем підтверджено, що акти купівлі-продажу електроенергії надійшли 04.01.22р.

Ухвалою суду від 26.09.23р. закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 12.10.23р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 26.10.23р.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ДПЗД «Укрінтеренерго» (постачальник) та ДВНЗ «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору та комерційної пропозиції №5 від 08.10.21 р., який відповідно до п.1.1. є договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та публічним договором приєднання споживача. Відповідно до п. 2.1. постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку №1 до договору (комерційна пропозиція). Згідно з пунктами 5.1, 5.2 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком до цього договору (далі - комерційна пропозиція). Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) визначення ціни за електричну енергію. В пункті 5.3. сторони узгодили, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженого регулятором. Стонами в п. 5.5 погоджено, що ціна на електричну енергію визначається за результатами конкурсу. Сторони домовились про те, що ціна на електричну енергію, визначена за результатами конкурсу, є обов`язковою для сторін з дати її введення в дію. Пунктом 5.10. встановлено, що оплата виставленого постачальником рахунка за договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем рахунку, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийняті споживачем. В п. 5.7 визначено, що ціна електричної енергії має зазначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за договором, в тому числі у разі її зміни. Відповідно до п.5.8 розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Згідно з п.5.9 розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Пунктом 5.10 встановлено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки. У п.5.11. сторони погодили, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі ,яка зазначається у комерційній пропозиції. Постачальник має право: отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію (п.7.1). За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п.9.1). Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником, виключно у разі: порушення споживачем строків розрахунків з постачальником в розмірі, погодженому сторонами в цьому договорі; відмови споживача надати представнику постачальника доступ до свого об`єкта, що завдало постачальнику збитків, - в розмірі фактичних збитків постачальника (п.9.2.) Пунктом 13.1. встановлено, що він набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім енергопостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 днів.

Пунктом 4.1 комерційної пропозиції №5 від 08.10.21 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" встановлено, що споживач сплачує 100% вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Пунктом 4.3 комерційної пропозиції №5 від 08.10.21 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" передбачено, що рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним) або із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем постачальником. Або засобами електронної пошти, відповідно до п. 16.2 комерційної пропозиції. У разі направлення рахунків електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатись дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення.

Пунктом 16.2 розділу 16 комерційної пропозиції №5 встановлено, що у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони договору використовують наступні адреси електронної пошти: постачальника - ; .; споживача - зазначена на вебсайті споживача та/або надана постачальнику споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу постачальника, телефонограмою), та/або надана постачальнику оператором системи розподілу (передачі). Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії.

В п.6.1. комерційної пропозиції встановлено, що за внесення платежів з порушенням термінів , постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу . Нарахування пені та інших видів відповідальності (15 % річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну , встановленого договором на оплату рахунку. У разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, пеня та інші види відповідальності визначені законом та цим договором (15 % річних, інфляція) починають нараховуватися з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Пунктом 7.4 комерційної пропозиції №5 від 08.10.21 р. для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" визначено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Позивач умови договору виконав належним чином та поставив електроенергію у листопаді та грудні 2021 року: у листопаді 2021 р. позивач поставив відповідачу, відповідач прийняв та спожив електричну енергію в розмірі 195 767 кВт. год., на суму 1 124 481,73грн., що підтверджується актом купівлі - продажу електричної енергії №016355 від 30.11.21р. ; у грудні 2021 р. позивач поставив відповідачу, відповідач прийняв та спожив електричну енергію в розмірі 68 120кВт. год., на суму 451 826,88грн., що підтверджується актом купівлі - продажу електричної енергії №017187 від 31.12.21р .

За твердженням позивача, акт №016355 від 30.11.21р. та рахунок за спожиту електричну енергію за листопад 2021р. направлений на електронну адресу відповідача, зазначену у договорі та комерційній пропозиції до нього , 14.12.21р.; акт №017187 від 31.12.21р. та рахунок за спожиту електричну енергію за грудень 2021р. направлений на електронну адресу відповідача, зазначену у договорі та комерційній пропозиції до нього 14.01.22р . Однак, із змісту наданих позивачем матеріалів (скріншотів) достеменно встановити , що на електронну адресу відповідача були направлені саме вищезазначені акт та рахунок не надається можливим, оскільки реквізити цих документів в повному обсязі в цих повідомленнях не наведено. Відповідач заперечує отримання цих актів та рахунків від позивача засобами електронної пошти, та вказує , що не отримував їх засобами поштового зв`язку. Разом з тим, листом Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» підтверджено отримання актів купівлі - продажу електричної енергії 04.01.22р.

Враховуючи п.4.3 комерційної пропозиції №5 від 08.10.21р., оцінивши надані сторонами докази отримання відповідачем вищенаведених актів купівлі - продажу електроенергії та рахунків на оплату, суд прийшов до висновку , що обставина отримання відповідачем рахунку на оплату електроенергії вважається доведеною (отримані відповідачем 14.12.21р. та 14.01.22р. відповідно), оскільки докази, надані позивачем на підтвердження цієї обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані відповідачем на її спростування. Крім того, позивач зазначає, що 30.12.21р. відповідачем отримано рахунок та акт №016355 поштою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення , а також 02.02.22р. відповідачем отримано рахунок та акт №017187 поштою, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення . В матеріалах справи відсутні підписані відповідачем акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2021 та грудень 2021.

Водночас пунктом 4.4 розділу 4 комерційної пропозиції №5 передбачено, що у разі неповернення споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим споживачем та приймається постачальником як узгоджений. Таким чином, акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період - листопад 2021 та грудень 2021 року є узгодженим.

З огляду на дати отримання відповідачем виставлених позивачем рахунків та строк оплати, визначений в пункті 5.10 договору (5 робочих днів з дати отримання споживачем рахунка), строк оплати є таким, що настав. При цьому суд не застосовує положення пункту 4.2 розділу 4 комерційної пропозиції, оскільки рахунки були надіслані позивачем на адресу відповідача. На адресу відповідача направлялась вимога позивача №44/11-002879 від 22.06.22р. про сплату штрафних санкцій та боргу за спожиту електроенергію.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Враховуючи, що наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи та не спростована відповідачем належними та допустимими доказами, позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 1 576 308,61грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов`язку сплатити неустойку.

Пунктом 6.1 розділу 6 комерційної пропозиції №5 встановлено, що за внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) постачальника.

Нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку.

У разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, пеня та інші види відповідальності визначені законом та цим договором (15% річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання за цим договором починають нараховуватися постачальником з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду. Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню в розмірі 45 755,44грн за загальний періоди з 22.12.21р. по 23.02.22р. (по кожному акту окремо).

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати за період з 22.12.21р. по 31.05.23р. (по кожному акту окремо) у розмірі 486 578,37грн.

Крім того, пунктом 7.4 розділу 7 комерційної пропозиції №5 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

На підставі пункту 7.4 розділу 7 комерційної пропозиції №5 позивач нарахував та заявив до стягнення 15% річних в розмірі 334 985,63грн за періоди з 22.12.21р. по 31.05.23р. (по кожному акту окремо).

Судом здійснено перевірку наданих позивачем розрахунків інфляційних втрат та 15% річних та встановив, що розрахунки здійснені арифметично правильно. Однак, у питанні покладення на відповідача відповідальності у вигляді 15% річних судом береться до уваги також таке. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру. Відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У постанові від 18.03.20р. у справі №902/417/18 з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Таким чином, не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити заявлений позивачем до стягнення розмір 15% річних до 111 661,88грн (до 5%).

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 576 308,61грн - основної заборгованості, 45 755,44грн - пені, 111 661,88грн - 15% річних, 486 578,37грн - інфляційних втрат, в решті позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи позивача і відповідача та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень позивача і відповідача судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

На підставі вищевикладеного , керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача - Державного вищого навчального закладу «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» (49005, м. Дніпро, вул. Петрова Олега Архітектора, буд. 24А, ) на користь позивача - Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85; ): 1 576 308,61грн. - заборгованості, 45 755,44грн. - пені; 486 578,37грн. - інфляційних втрат; 111 661,88грн. - 15% річних та 33 304,57грн. - витрат на сплату судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено 26.10.23р.

Суддя Васильєв О.Ю.