ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

попереднього засідання

23 жовтня 2023 р. Справа № 902/885/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання Марчук А.П.

арбітражного керуючого Панченка Р.М. (в режимі ВКЗ)

представника ПАТ АБ "Південний" - Пахомов І.Ю. (в режимі ВКЗ)

кредитора - ОСОБА_2.

представника Відділу примусового виконання рішень УЗПВР - Мельник Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до: Приватного підприємства "БРІЗ-Д.Т." (вул. Сергія Зулінського, буд. 25, кв. 39, м. Вінниця, 21022, код 39414112)

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/885/23 за заявою ОСОБА_1 про банкрутство ПП "БРІЗ-Д.Т.".

Ухвалою від 17.07.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ПП "БРІЗ-Д.Т.", введено процедуру розпорядження майном боржника, призначено розпорядником майна боржника - арбітражного керуючого Панченка Р.М., попереднє засідання у справі призначено на 26.09.2023.

08.08.2023 до суду від ПАТ АБ "Південний" надійшла заява б/н від 03.08.2023 про визнання вимог забезпеченого кредитора.

17.08.2023 до суду від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява №9595/4.1-22/7 від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/840/23) про визнання грошових вимог кредитора до боржника.

17.08.2023 до суду від ОСОБА_2 надійшла заява б/н від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/844/23) про визнання грошових вимог кредитора до боржника.

Вказані заяви призначено до розгляду в судовому засіданні на 26.09.2023.

Ухвалою суду від 26.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні у справі № 902/885/23 на 23.10.2023.

Судове засідання 23.10.2023 передбачалося в режимі відеконференції за участю арбітражного керуючого, представника ПАТ АБ "Південний" та представника ОСОБА_1.

Арбітражний керуючий Панченко Р.М. та представник ПАТ АБ "Південний" прийняли участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Разом з тим, відповідно до службової записки секретаря судового засідання 23.10.2023 не було можливості здійснити фіксування судового засідання по справі № 902/885/23 в режимі відеоконференцзв"язку за допомогою звукозаписуючої техніки з представником кредитора ОСОБА_1 , оскільки останній не вийшов на зв`язок з невідомих причин.

В судовому засіданні 23.10.2023 судом розглянуто заяву ПАТ АБ "Південний" б/н від 03.08.2023 про визнання вимог забезпеченого кредитора.

Вказана заява мотивована тим, що 05.06.2020 між банком та боржником був укладений кредитний договір № АБ2020-02612, відповідно до п. 1.1. якого банк зобов`язався відкрити позичальнику кредитну лінію, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти згідно графіку повернення траншу(ів) не пізніше 31.05.2023 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14%.

Відповідно до п.п. 1.4., 1.4.1. кредитного договору, видача кожного траншу за кредитною лінією здійснювалась відповідно до наданої заявки позичальника на отримання грошових коштів. Порядок погашення траншу(ів) - термін дії кожного траншу не повинен перевищувати 120 днів та граничного терміну, встановленого п. 1.1. з урахуванням графіку зниження ліміту кредитної лінії. Графік зниження ліміту встановлюється рівними частинами в останні три місяці останнього року кредитування від діючого ліміту. У випадку, якщо дата погашення припадає на вихідний або неробочий день, погашення здійснюється в останній робочий день, що передує даті погашення.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, максимальна сума заборгованості (ліміт кредитної лінії) була встановлена у розмірі 3 500 000 (три мільйони п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок. При досягненні позичальником максимальної суми заборгованості (ліміту кредитом дин триові заявки банком не розглядаються до часткового або повного повернення заборгованості. Після повернення заборгованості позичальник може надавати в банк нові заявки в межах чинного ліміту кредитної лінії.

На виконання вказаного банк надав позичальнику кредит в розмірі 3 500 000,00 гривень. Станом на дату підписання цієї заяви залишається несплаченою частина кредиту в розмірі 2 670 000,00 грн.

Крім того, відповідно до умов кредитного договору позичальнику нараховані проценти за користування кредитними коштами. В порушення умов договору позичальником не сплачено проценти за користування кредитом в період з 31.03.2022 по 01.08.2023, в загальному розмірі 533 968,30 грн. Позичальник також має не погашену заборгованість за комісіями у розмірі 13 350,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань боржника за кредитним договором банк уклав з боржником договір застави від 05.06.2020, посвідчений приватним нотаріусом ВМНО Подолян О.О. за р.№ 1234.

Відповідно до умов Договору застави, заставодавцем в забезпечення виконання власних зобов`язань за кредитним договором було передано в заставу обладнання, яке є власністю Боржника, а саме: Верстат калібрувальний стругальний, тип ROTOLES 4000-S, 2017 р.в.; Преси для обробки деревини, 2019 р.в., в тому числі: брикетувальний прес ВР500А в зборій - 1 шт., пакувальний стіл - 1 шт., направляючі для брикетів - 2 шт., механізм для запайки мішків -1 шт.; Верстат пиляльний WINTERSTESGER, модель DSB Singlehead 300, 2016 р.в.

Таким чином, загальний розмір заборгованості боржника перед банком за Кредитним договором № АГ2020-02612 від 05.06.2020 складає 3 217 318,30 грн., з яких: 2 670 000,00 грн. тіло кредиту; 533 968,30 грн. несплачені проценти за період з 31.03.2022 по 01.08.2023, заборгованість за комісіями 13 350,00 грн.);

Виконання вказаних зобов`язань забезпечується заставою наступного майна:

Верстат калібрувальний стругальний, тип ROTOLES 4000-S, 2017 р.в.; Преси для обробки деревини, 2019 р.в., в тому числі: брикетувальний прес ВР500А в зборій - 1 шт., пакувальний стіл - 1 шт., направляючі для брикетів - 2 шт., механізм для запайки мішків -1 шт.; Верстат пиляльний WINTERSTESGER, модель DSB Singlehead 300, 2016 р.в. (власник ПП "БРІЗ Д.Т.").

Крім того, в заяві також зазначено, що в провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/718/22 за позовом АБ «Південний» до ПП "БРІЗ-Д.Т.", ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № АБ2020-02612 від 05.06.2020.

08.02.2023 рішенням Господарського суду Вінницької області по справі № 902/718/22 позовні вимоги АБ «Південний» задоволено у повному обсязі. Ухвалено стягнути солідарно з ПП "БРІЗ-Д.Т.", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ "Південний" 2 670 000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 148 746,66 грн. - заборгованості за відсотками та 13 350,00 грн. - заборгованості по щорічній комісії; Стягнуто з ПП "БРІЗ Д.Т." на користь ПАТ АБ "Південний" 14 160,48 грн. витрат пов`язаних із сплатою судового збору.

Посилаючись на наведені обставини кредитор просить визнати грошові вимоги до боржника в сумі 3 217 318,30 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, заявником додані відповідні докази.

Відповідно до повідомлення розпорядника майна № 02-01/251 від 23.09.2023 про розгляд заяви з кредиторськими вимогами до боржника, арбітражний керуючий визнає заявлені грошові вимоги на суму 3 217 318,30 грн.

Надаючи правову оцінку вищезазначеному спору, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Згідно ч. 2, ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

Заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з ч.8 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром.

18.07.2023 на веб-сайті ВГСУ опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі № 902/885/23 про банкрутство ПП "БРІЗ-Д.Т." та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Заява ПАТ АБ "Південний" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі надійшла до суду 08.08.2023, тобто в межах визначеного строку.

Суд звертає увагу на те, що правомірність нарахування заявником заборгованості в сумі 3 217 318,30 грн. визнані розпорядником майна.

Також судом встановлено, що заявлена ПАТ АБ "Південний" сума заборгованості у розмірі 3 217 318,30 грн., яка виникла до відкриття провадження у справі про банкрутство ПП "БРІЗ-Д.Т." підтверджена та обґрунтована.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати грошові вимоги ПАТ АБ "Південний" до боржника в розмірі 3 217 318,30 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника.

Також, визнанню підлягають вимоги в розмірі 5 368,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором.

В судовому засіданні 23.10.2023 судом також розглянуто заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №9595/4.1-22/7 від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/840/23) про визнання грошових вимог кредитора до боржника в розмірі 21 363,93 грн.

Вказана заява мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебуває зведене виконавче провадження № 69791721 від 06.09.2022 про стягнення коштів з ПП «БРІЗ-Д.Т.", до складу якого входять:

- виконавче провадження № 69393044 з примусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/4264/22 виданого 11.07.2022 про стягнення з ПП "БРІЗ-Д.Т." на користь ОСОБА_2 90 000 грн. сума основного бору. 10 189,46 грн. - 3% річних, 19 376,81грн. - інфляційні втрати, про стягнення з приватного підприємства «БРІЗ-Д.Т.» на користь ОСОБА_2 1195,67 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Виконавче провадження відкрито 13.07.2022;

- виконавче провадження № 69776268 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області по справі № 902/146/22 від 22.07.2022 про стягнення з ПП "БРІЗ-Д.Т." на користь ОСОБА_2 5 500 грн. 00 коп. - витрат позивача на професійну правничу допомогу та 84 060 грн. 00 коп. - гонорару. Виконавче провадження відкрито 06.09.2022.

В ході здійснення виконавчого провадження № 6939304 зпримусового виконання виконавчого листа Вінницького міського суду Вінницької області по справі №127/4264/22 виданого 11.07.2022, державним виконавцем 13.07.2022 одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

В ході здійснення виконавчого провадження № 69776268 з примусового виконання наказу Господарського суду Вінницької області по справі № 902/146/22 від 22.07.2022, державним виконавцем 06.09.2022 одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження винесено постанови про стягнення виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

На даний час вищезазначені виконавчі провадження (ВП №69393044, ВП 69776268) не завершені та перебувають на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заборгованість по виконавчим документам, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто.

Отже, станом на час подання заяви непогашеним залишаються виконавчий збір на загальну суму 21 032,19 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження на загальну суму 331,74 грн., а саме:

- виконавчий збір в розмірі 12 076,19 грн. (згідно постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69393044 від 13.07.2022);

- мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 165,87 грн. (згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №69393044 від 13.07.2022);

- виконавчий збір в розмірі 8956,00 грн. (згідно постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 69776268 від 06.09.2022);

- мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 165,87 грн. (згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69776268 від 06.09.2022).

Посилаючись на наведені обставини кредитор просить визнати кредиторські вимоги до боржника в сумі 21 363,93 грн.

На підтвердження обставин, викладених у заяві, заявником додані відповідні докази.

Відповідно до повідомлення арбітражного керуючого Панченка Р.М. № 02-01/253 від 23.09.2023 ним не визнаються грошові вимоги ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області у розмірі 21 032,19 грн. виконавчого збору та 331,74 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження з тих підстав, що саме лише існування постанови про стягнення виконавчого збору не є підставою для стягнення виконавчого збору, без виконання рішення суду, а мінімальні витрати виконавчого провадження мають бути документально підтверджені.

19.10.2023 ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області подано заперечення на повідомлення арбітражного керуючого, в яких відділ ДВС посилається на постанову Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, в якій зазначено, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Верховний Суд відзначив, що умови і підстави, коли виконавчий збір не стягується, чітко визначені приписами ст. 27 Закону № 1404-VIІІ, зокрема, відповідно до ч. 9 наведеної статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про викриття виконавчого провадження.

З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору.

Стосовно витрат виконавчого провадження, у запереченнях вказано, що на даний час непогашеними залишаються мінімальні витрати виконавчого провадження на загальну суму 331,74 гри, а саме:

- мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 165,87 грн. (згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69393044 від 13.07.2022);

- мінімальні витрати виконавчого провадження в розмірі 165,87 грн. (згідно постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 69776268 від 06.09.2022).

В силу особливостей розрахунку витрат виконавчого провадження, визначених Законом, Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) , мінімальні витрати виконавчого провадження слід вважати понесеними органом виконавчої служби на підставі винесеної державним виконавцем постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, адже ці витрати є обов`язковими в силу спеціальних законодавчих приписів щодо відкриття виконавчого провадження, порядку вчинення і оформлення виконавчих дій, вимог до користування автоматизованою системою виконавчого провадження тощо та містить вичерпний перелік його складових.

Розглянувши вказану заяву суд встановив наступне.

Щодо віднесення виконавчого збору до грошового зобов`язання, визначення підстав його виникнення і розміру у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Питання стягнення виконавчого збору з боржника за постановою державного виконавця врегульовано ст. 3, 26, 27, 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст. 26, ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника такого збору та одночасно виносить відповідну постанову (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, встановлений законом обов`язок боржника сплатити виконавчий збір є елементом змісту процесуальних правовідносин примусового виконання виконавчого документа. За загальним правилом розмір виконавчого збору визначається при відкритті виконавчого провадження у постанові державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 2, 3 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, сплата виконавчого збору є обов`язком (зобов`язанням) боржника та в силу закону охоплюється змістом грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, визначених в абзаці 5 ч.1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, отже за певних умов може бути вимогою органу державної виконавчої служби (кредитора) щодо грошових зобов`язань до боржника (боржника у виконавчому провадженні).

Ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження», що регламентує розподіл стягнутих з боржника грошових сум, передбачено, зокрема, що у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, а виконавчий збір за виконавчими документами про стягнення аліментів - у четверту чергу.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (ч. 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином, під час здійснення державним виконавцем розподілу стягнутих з боржника у виконавчому провадженні грошових сум виконавчий збір стягується у розмірі 10 % від фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Отже, сума коштів, що може бути фактично відрахована на сплату виконавчого збору, є прямо пропорційною сумі стягнутих з боржника коштів. Якщо за результатами виконавчого провадження стягнута сума є меншою ніж та, що підлягає стягненню за виконавчим документом, розмір фактично стягнутого виконавчого збору відповідно зменшується.

Стягнення виконавчого збору, який встановлюється у вигляді відсотків від суми, що підлягає стягненню за виконавчим документом, законодавство обумовлює сукупністю таких юридичних фактів:

- державний виконавець стягує її у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої з боржника суми на підставі постанови про стягнення виконавчого збору;

- виконавчий збір стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (за відсутності заборгованості зі сплати аліментів);

- якщо суму боргу за виконавчим документом стягнуто частково, виконавчий збір стягується пропорційно до фактично стягнутої суми (за відсутності заборгованості зі сплати аліментів).

Верховний Суд наголосив на тому, що сума виконавчого збору, визначена державним виконавцем у постанові при відкритті виконавчого провадження, фіксує розрахунок такої санкції на час відкриття виконавчого провадження та не є сумою, яка гарантовано може бути стягнена за наслідками виконання рішення, зокрема у випадках неповного виконання або ж невиконання відповідного виконавчого документа.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору є виконавчими документами, а отже, підлягають примусовому виконанню у встановленому законом порядку.

Таким чином набуття права на стягнення суми виконавчого збору закон пов`язує з винесенням постанови про стягнення виконавчого збору за умови, що така постанова не була скасована, а розмір суми що має бути відрахована під час розподілу стягнутих коштів на виконавчий збір обмежує 10 %, прямо пропорційно до суми, фактично стягнутої з боржника.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.01.2023 у справі № 918/56/20 саме лише існування постанови про стягнення виконавчого збору не означає безумовного та гарантованого його стягнення з боржника у визначеному в такій постанові розмірі, адже закон зумовлює право органу державної виконавчої служби стягувати розраховану на час відкриття виконавчого провадження суму виконавчого збору пропорційно до стягнутої з боржника суми у виконавчому провадженні, отже за умови повного чи часткового фактичного виконання рішення у зв`язку з примусовим виконанням якого було винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Тобто умовами фактичного стягнення виконавчого збору є: 1) здійснення державним виконавцем примусового виконання рішення у виконавчому провадженні; 2) фактичне повне чи часткове виконання виконавчого документа.

Грошове зобов`язання боржника як особи, неспроможної виконати свої грошові зобов`язання (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства) зі сплати виконавчого збору, обумовлене фактичним стягненням з боржника суми боргу за відповідним виконавчим документом або виконанням (повним/частковим рішення немайнового характеру), в цьому контексті право вимоги органу державної виконавчої служби до боржника у справі про банкрутство на суму виконавчого збору виникає у розмірі 10 % фактично стягнутої суми за відповідним виконавчим документом або у визначеному постановою державного виконавця розмірі за умови виконання (повного/часткового) рішення немайнового характеру.

За приписами ч.1 ст. 45 Закону № 1404-VIІI відрахування виконавчого збору здійснюється за умови фактичного стягнення боргів у виконавчому провадженні та у розмірі 10 % від фактично стягнутої суми, відтак сама по собі постанова про стягнення виконавчого збору не є достатнім підтвердженням грошового зобов`язання боржника в розумінні статей 1, 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Звертаючись із заявою з кредиторськими вимогами до боржника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області зазначило, що в провадженні цього відділу перебуває зведене виконавче провадження, у межах якого наявні 2 постанови про стягнення з ПП "БРІЗ-Д.Т." виконавчого збору на суму 21 032,19 грн. та витрат виконавчого провадження в розмірі 331,74грн.

Належних і допустимих доказів фактичного стягнення боргів за виконавчими документами, у розмірі 10 відсотків від яких було розраховано виконавчий збір, заявлений як кредиторські вимоги до боржника, заявником не надано та матеріали справи не містять.

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність виникнення у боржника грошових зобов`язань перед органом державної виконавчої служби у заявленій сумі виконавчого збору в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, адже заявник не підтвердив стягнення суми боргу за виконавчими документами у виконавчому провадженні, у 10 відсотках від якої було нараховано виконавчий збір у розмірі заявлених кредиторських вимог до боржника.

Отже, у розумінні ст. 27, 45 Закону України «Про виконавче провадження» заявник не набув права на стягнення судового збору з боржника на заявлену суму, з огляду на що суд доходить висновку про відхилення грошових вимог Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області на суму 21 032,19 грн.

Посилання відділу ДВС на постанову Верховного Суду від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19 суд до уваги не приймає, оскільки суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (Постанова ВП ВС від 30.01.2019 року № 755/10947/17).

У даному випадку остання правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 918/56/20.

Що стосується віднесення витрат виконавчого провадження до грошового зобов`язання, визначення підстав їх виникнення і розміру, як грошової вимоги кредитора у справі про банкрутство Верховний Суд у постанові від 19.01.2023 у справі № 918/56/20 зазначив наступне.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження, яке здійснюється органом державної виконавчої служби, складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п. 2 і 3 ч.1 цієї статті. (ч. 2, 3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) (далі - Інструкція № 512/5) витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні (пункт 2розділу VI Інструкції № 512/5).

Види та розміри витрат виконавчого провадження, алгоритм їх визначення встановлюються Міністерством юстиції України, зокрема затверджені наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5 (зі змінами), відповідно до якого до видів витрат виконавчого провадження відносяться, зокрема: виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари; пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку; послуги осіб, залучених до проведення виконавчих дій: експертів; зберігачів; перекладачів; суб`єктів оціночної діяльності суб`єктів господарювання; суб`єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до проведення виконавчих дій; плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.

Таким чином, сплата витрат виконавчого провадження є обов`язком (зобов`язанням) боржника перед органом державної виконавчої служби та в силу закону охоплюється змістом грошових зобов`язань боржника у процедурі банкрутства, визначених в абзаці п`ятому частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, і за певних умов може бути вимогою органу державної виконавчої служби (кредитора) щодо грошових зобов`язань до боржника (боржника у виконавчому провадженні).

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: 1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; 2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача. До третьої і четвертої черги розподілу віднесені інші грошові суми, що підлягають стягненню з боржника, у тому числі на користь стягувачів у виконавчих провадженнях.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (частина друга статті 45 Закону України «Про виконавче провадження»).

У пункті 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5) визначено, що у разі надходження суми, яка не задовольняє вимоги усіх стягувачів, а також за необхідності відрахування виконавчого збору, основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження виконавець невідкладно складає розрахунок, який повинен містити загальну суму стягнених коштів, суму, що залишилась після відрахування витрат виконавчого провадження, перелік стягувачів кожної черги, визначених ст. 46 Закону, та суму коштів, яка перераховується кожному стягувачу, суму стягненого виконавчого збору або основної винагороди приватного виконавця, штрафів у разі винесення відповідних постанов. Розрахунок долучається до матеріалів зведеного виконавчого провадження.

Отже, у цих приписах Інструкції № 512/5, що кореспондують відповідним положенням Закону № 1404-VIІI, регулятор акцентував, що відрахування коштів на погашення витрат виконавчого провадження здійснюється до розподілу коштів між стягувачами в порядку черговості, передбаченої статтею 46 вказаного Закону.

Системне тлумачення наведених вище норм, дає підстави для висновку, що при розподілі стягнутих з боржника грошових сум компенсація витрат виконавчого провадження (не покритих авансовим внеском стягувача) здійснюється у другу чергу, після повернення авансового внеску стягувача на організацію і проведення виконавчих дій, тане ставиться в залежність від самого факту задоволення чи розміру фактично задоволеної вимоги стягувача або суми стягнутої у виконавчому провадженні у зв`язку з виконанням якого понесені такі витрати.

В силу особливостей розрахунку витрат виконавчого провадження, визначених Законом № 1404-VIІI, Інструкцією № 512/5 та наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2830/5, мінімальні витрати виконавчого провадження слід вважати понесеними органом виконавчої служби на підставі винесеної державним виконавцем постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, адже ці витрати є обов`язковими в силу спеціальних законодавчих приписів щодо відкриття виконавчого провадження, порядку вчинення і оформлення виконавчих дій, вимог до користування автоматизованою системою виконавчого провадження тощо.

Водночас, оскільки законодавство не містить вичерпного переліку додаткових витрат виконавчого провадження, а їх розмір залежить від особливостей примусового виконання конкретного виконавчого провадження, заявлення таких витрат органом державної виконавчої служби на підставі відповідної постанови державного виконавця, як грошової вимоги до боржника у справі про банкрутство, потребує додаткового обґрунтування з наданням заявником відповідних документів на їх підтвердження, як кредиторських вимог у розумінні ст. 1, 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Верховний Суд наголосив на тому, що витрати виконавчого провадження це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів, тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника безвідносно до того, чи виконано рішення боржником у добровільному порядку. Виконання боржником судового рішення у добровільному порядку не звільняє його від обов`язку відшкодовувати витрати, що були понесені під час виконавчого провадження з виконання виконавчого документу.

Аналогічні правові висновки наведено у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 750/4352/17, від 19.06.2019 у справі № 750/7053/17, від 08.08.2019 у справі № 751/4365/17, від 01.10.2020 у справі № 703/1111/17.

Крім того, у постанові від 19.01.2023 у справі № 918/56/20 Верховний Суд дійшов узагальнюючого висновку про те, що грошове зобов`язання боржника як особи, неспроможної виконати свої грошові зобов`язання (стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства) зі сплати витрат виконавчого провадження виникає на підставі постанови державного виконавця про визначення/стягнення таких витрат та не залежить від фактичного (повного/часткового) задоволення вимог стягувача за виконавчим документом у зв`язку з виконанням якого такі витрати понесено, отже в цьому контексті грошові вимоги органу державної виконавчої служби до боржника у справі про банкрутство на суму витрат виконавчого провадження виникають у розмірі визначеному у відповідній постанові державного виконавцяза умови їх належного документального підтвердження кредитором.

Щодо грошових вимог до боржника в частині витрат виконавчого провадження в розмірі 331, 74 грн суд зауважує на тому, що, на відміну від виконавчого збору, відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про виконавчий збір», компенсація витрат виконавчого провадження (не покритих авансовим внеском стягувача) здійснюється у другу чергу, після повернення авансового внеску стягувача на організацію і проведення виконавчих дій, тане ставиться в залежність від самого факту задоволення чи розміру фактично задоволеної вимоги стягувача або суми стягнутої у виконавчому провадженні у зв`язку з виконанням якого понесені такі витрати.

Системний аналіз статей 42, 45 Закону України «Про виконавче провадження» та статей 1, 45 Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання боржника як особи, неспроможної виконати свої грошові зобов`язання (ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства) зі сплати витрат виконавчого провадження виникає на підставі постанови державного виконавця про визначення/стягнення таких витрат та не залежить від фактичного (повного/часткового) задоволення вимог стягувача за виконавчим документом у зв`язку з виконанням якого такі витрати понесено, отже в цьому контексті грошові вимоги органу державної виконавчої служби до боржника у справі про банкрутство на суму витрат виконавчого провадження виникають у розмірі зазначеному у постанові державного виконавця за умови їх належного документального підтвердження кредитором.

Як зазначено вище, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області заявляє втрати виконавчого провадження на суму 331,74 грн.

Судом встановлено, що грошові вимоги у вигляді витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 331,74 грн. підтверджені належними доказами та виникли до порушення провадження у справі про банкрутство ПП "БРІЗ-Д.Т.".

Судом встановлено, що Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області звернулося до суду у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Відтак, враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області про визнання грошових вимог до боржника підлягає частковому задоволенню в розмірі 331,74 грн., які підлягають віднесенню до 4 черги задоволення вимог кредиторів.

Також визнанню підлягають вимоги в розмірі 5 368,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором, які підлягають віднесенню до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Також в судовому засіданні 23.10.2023 розглянуто заяву ОСОБА_2 б/н від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/844/23) про визнання грошових вимог до боржника.

Вказана заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.06.2022, додатковим рішенням від 27.06.2022 у справі № 902/146/22, які набули законної сили, з ПП "БРІЗ-Д.Т." на користь громадянина ОСОБА_2 стягнуто 840 600, 00 грн. - вартості частки в майні; 27 567, 07 грн. - 3% річних; 96 211,15 грн. - інфляційних втрат та 14 465,67 грн. - витрат зі сплати судового збору, а також 5 500,00 грн. - витрат позивача на професійну правничу допомогу та 84 060,00 гонорару.

Відповідно до заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2022 у справі № 127/4264/22, яке набуло законної сили, стягнуто з ПП "БРІЗ-Д.Т." на користь ОСОБА_2 90 000,00 грн. основного боргу, 10 189,46 грн. - 3% річних, 19 376,81 грн. - інфляційних втрат та 1 195,67 грн. - відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Дані рішення були пред`явлені до примусового виконання та знаходились на виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області, проте виконані не були.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_2 просить визнати вимоги до боржника в сумі 1 189 165,83 грн.

Наведені обставини підтверджені відповідними письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до повідомлення розпорядника майна № 02-01/252 від 23.09.2023 про розгляд заяви з кредиторськими вимогами до боржника, арбітражний керуючий визнає заявлені грошові вимоги ОСОБА_2 в розмірі 1 189 165,83 грн.

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Зазначена вище заборгованість підтверджується рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.06.2022, додатковим рішенням від 27.06.2022 у справі № 902/146/22, заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2022 у справі № 127/4264/22, які набрали законної сили.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином обставини, щодо розміру заборгованості ПП "БРІЗ-Д.Т." перед ОСОБА_2 встановлені рішеннями судів, що набрали законної сили і не підлягає доказуванню.

Суд звертає увагу на те, що правомірність нарахування заявником заборгованості в сумі 1 189 165,83 грн. підтверджується матеріалами справи та визнані розпорядником майна.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду у встановлений ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства строк.

Враховуючи наведені вище обставини та положення закону, заява ОСОБА_2 про визнання грошових вимог до боржника подана в межах строку встановленого Кодексом України з процедур банкрутства, підлягає задоволенню, а заявлені кредиторські вимоги в розмірі 1 189 165,83. - визнанню у повному обсязі з віднесенням їх до четвертої черги задоволення вимог кредиторів.

Також, визнанню підлягають вимоги в розмірі 5 368,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором.

В судовому засіданні 23.10.2023 судом також розглянуто вимоги ОСОБА_1 в розмірі 26 840,00 грн. - судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та 60 300,00 грн. - авансування грошової винагороди арбітражного керуючого, які визнано та віднесено до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Крім того, дослідивши у попередньому засіданні 23.10.2023 матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів; дата проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів; дата підсумкового засідання суду, на якому буде постановлено ухвалу про санацію боржника чи постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, чи ухвалу про закриття провадження у справі про банкрутство, чи ухвалу про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду, яке має відбутися у строки, встановлені ч. 2 ст. 44 цього Кодексу.

Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги. Неустойка (штраф, пеня) враховується в реєстрі вимог кредиторів окремо від основних зобов`язань у шосту чергу. Погашення неустойки (штрафу, пені) у справі про банкрутство можливе лише в ліквідаційній процедурі. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів. Для визначення кількості голосів для участі у представницьких органах кредиторів зі складу вимог конкурсних кредиторів виключається неустойка (штраф, пеня).

Ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.

Враховуючи встановлені обставини справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що наявних у справі доказів достатньо для встановлення переліку та розміру визнаних судом вимог кредиторів, які підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів ПП "БРІЗ-Д.Т.".

За наслідками проведення попереднього засідання, суд вважає за необхідне призначити у справі підсумкове засідання на 21.11.2023. При цьому, визначивши дату проведення зборів та комітету кредиторів боржника - 31.10.2023.

Також з метою оперативності судового провадження, суд вважає за необхідне забезпечити проведення судового засідання у справі № 902/885/23, призначеного на 21.11.2023 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 9, 12, 45, 47, 48, 49, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 11, 18, 196, 197, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 236, 255, 256, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Заяву ПАТ АБ "Південний" про визнання грошових вимог до боржника в розмірі 3 217 318,30 грн. задовольнити.

2. Визнати кредиторські вимоги ПАТ АБ "Південний" (вул. Краснова, 6/1, м. Одеса, 65059, код 20953647) до ПП "БРІЗ-Д.Т." (вул. Сергія Зулінського, буд. 25, кв. 39, м. Вінниця, 21022, код 39414112) у розмірі 3 217 318,30 грн., що забезпечені заставою майна боржника, а також 5 368,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (1 черга задоволення).

3. Заяву Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) б/н від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/844/23) про визнання грошових вимог кредитора до боржника задовольнити частково.

4. Визнати грошові вимоги Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код 43315602) до ПП "БРІЗ-Д.Т." (вул. Сергія Зулінського, буд. 25, кв. 39, м. Вінниця, 21022, код 39414112) у розмірі 331,74 грн. (четверта черга задоволення); а також у розмірі 5 368,00 грн. - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення).

5. Відмовити в задоволенні заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) б/н від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/844/23) в частині визнання грошових вимог до боржника в сумі 21 032,19 грн.

6. Заяву ОСОБА_2 б/н від 17.08.2023 (вх.№ 01-36/844/23) про визнання грошових вимог кредитора до боржника задовольнити.

7. Визнати грошові вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_2 ) до ПП "БРІЗ-Д.Т." (вул. Сергія Зулінського, буд. 25, кв. 39, м. Вінниця, 21022, код 39414112) в сумі 1 189 165,83 грн. (четверта черга задоволення); а також у розмірі 5 368,00 грн. - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення).

8. Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ПП "БРІЗ-Д.Т." (вул. Сергія Зулінського, буд. 25, кв. 39, м. Вінниця, 21022, код 39414112) у розмірі:

- 26 840,00 грн. - витрати на сплату судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (перша черга задоволення);

- 60 300,00 грн. - авансування грошової винагороди арбітражного керуючого (перша черга задоволення).

9. Встановити перелік та розмір визнаних судом вимог кредиторів, що підлягають внесенню розпорядником майна Панченком Р.М. до реєстру вимог кредиторів ПП "БРІЗ-Д.Т.":

- ОСОБА_1 з грошовими вимогами у розмірі 2 819 475,50 грн. основний борг (4 черга задоволення); 26 840,00 грн. - витрати на сплату судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (перша черга задоволення); 60 300,00 грн. - авансування грошової винагороди арбітражного керуючого (перша черга задоволення);

- ПАТ АБ "Південний" з грошовими вимогами у розмірі 3 217 318,30 грн., що забезпечені заставою майна боржника, а також 5 368,00 грн. - судового збору за подання заяви про визнання кредитором (1 черга задоволення);

- Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з грошовими вимогами у розмірі 331,74 грн. (четверта черга задоволення), а також у розмірі 5 368,00 грн. - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення);

- ОСОБА_2 з грошовими вимогами у розмірі 1 189 165,83 грн. (четверта черга задоволення), а також у розмірі 5 368,00 грн. - витрати на сплату судового збору (перша черга задоволення).

10. Встановити перелік та розмір не визнаних судом вимог кредиторів ПП "БРІЗ-Д.Т.":

- Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з грошовими вимогами у розмірі 21 032,19 грн.

11. Визначити датою проведення зборів та комітету кредиторів ПП "БРІЗ-Д.Т." - 31.10.2023.

12. Призначити справу до розгляду в підсумковому судовому засіданні на 16.11.23 о 10:30 год. в приміщенні Господарського суду Вінницької області, що знаходиться за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, 3-й поверх, 4-й зал).

13. Проведення судового засідання 16.11.2023 о 10:30 год. у справі № 902/885/23 здійснити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (https://vkz.court.gov.ua) за участю арбітражного керуючого Панченка Р.М., представника ОСОБА_1 , адвоката Скічко І.В., представника ПАТ АБ "Південний", адвоката Пахомова І.Ю.

14. Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 23.10.2023.

15. Ухвала суду може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредитора.

16. Повний текст ухвали суду складено та підписано - 30.10.2023.

17. Копію ухвали суду направити до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом : представнику ОСОБА_1., адвокату Скічко І.В. - ІНФОРМАЦІЯ_2; арбітражному керуючому - Панченку Р.М. - ІНФОРМАЦІЯ_3; ПП "БРІЗ-Д.Т." - ; ПАТ АБ "Південний" - , ; представнику ПАТ АБ "Південний", адвокату Пахомову І.Ю. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ВПВР УЗПВР у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - .

Суддя Лабунська Т.І.

Віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ОСОБА_2. ( АДРЕСА_3 ;