ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________УХВАЛА
про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову
"25" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4424/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,
дослідивши зареєстровану 23.10.2023 р. за вх. № 2-1609/23
про забезпечення позову
по справі № 916/4424/23
за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про визнання недійсним зборів та скасування реєстрації змін про керівника,
ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", в якій просить:
визнати недійсним рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 р., оформлені Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р.;
Обґрунтовуючи звернення із позовом до господарського суду ОСОБА_1 посилається на те, що є учасником Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", рішенням загальних зборів учасників від 09.06.2023 р., оформленого протоколом від 09.06.2023 р. № 231/2, його обрано головою правління Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА". Однак, 05.09.2023 р. уповноваженими особами Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" проведено збори, оформлені протоколом від 05.09.2023 р. № 05-09, якими припинено повноваження позивача як голови правління та обрано нового голову правління організації, після чого зареєстровано відповідні зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
При цьому оскаржувані збори уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" проведено із порушенням вимог законодавства України, в т.ч. в частині своєчасного повідомлення членів організації та перевищення повноважень, оскільки приписами статуту організації передбачено, що голова правління обирається виключно загальними зборами членів організації.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2023 р. позовній заяві ОСОБА_1 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/4424/23 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для її розгляду.
Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 представлено до господарського суду заяву про забезпечення позову (зареєстрована за вх. № 2-1540/23) шляхом:
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2023 р. частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2023 р. прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4424/23; справу № 916/4424/23 ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.
23.10.2023 р. від ОСОБА_1 до господарського суду надійшла заява (зареєстрована за вх. № 2-1609/23) про забезпечення позову, в якій просить:
зобов`язати Громадську Організацію "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" та ОСОБА_2 , як голову правління, забезпечити можливість ОСОБА_1 , правлінню та бухгалтеру Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" безперешкодного виконання статутних та трудових обов`язків в інтересах Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА";
зобов`язати Громадську Організацію "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" та ОСОБА_2 , як голову правління, передати ОСОБА_1 та правлінню Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" всі первинні документи Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" в т.ч. бухгалтерські;
зобов`язати Громадську Організацію "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" та ОСОБА_2 , як голову правління, а також третіх осіб забезпечити можливість ОСОБА_1 , правлінню та бухгалтеру Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" безперешкодного користування первинними документами організації в т.ч. бухгалтерськими документами;
зобов`язати Громадську Організацію "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" та ОСОБА_2 , як голову правління, передати ОСОБА_1 та правлінню Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" печатку Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА";
заборонити Громадській Організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" та ОСОБА_2 , як голові правління вчиняти дії, які перешкоджають ОСОБА_1 , правлінню та бухгалтеру Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" виконувати статутні та трудові обов`язки в інтересах Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА";
заборонити іншим особам вчиняти дії, які перешкоджають ОСОБА_1 , правлінню та бухгалтеру Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" виконувати статутні та трудові обов`язки в інтересах Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА".
Обґрунтовуючи звернення із заявою ОСОБА_1 посилається на те, що незаконно обраний голова громадської організації разом із пов`язаними особами блокують діяльність організації та перешкоджають можливості виконання правлінню статутних обов`язків.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до положень статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Водночас, частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Відповідно до частин 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Пунктом 3 частини 1 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.
Отже, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
В силу приписів частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Верховним Судом неодноразово зауважено, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.
За змістом статті 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання про накладення арешту, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.
Водночас, за приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Обрання належного, відповідного предмету спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору та як наслідок ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 р. у справі № 904/2357/20).
Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини (стаття 6 ГК України).
Господарський суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Враховуючи положення частини 11 статті 137 ГПК України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.
Господарський суд зауважує, що заявлені ОСОБА_1 заходи забезпечення позову порушують принцип співвіднесення заходу забезпечення позову із заявленими вимогами, та баланс інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, адже в процесі розгляду справи має бути вирішено питання правомірності оспорюваного рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 р., у той же час як зобов`язання голови правління громадської організації вчинити певні дії відносно особи, яка оскаржує рішення про обрання такого голови правління, фактично є виходом за межі заявлених позовних вимог.
Враховуючи викладене, господарський суд у задоволенні заяви ОСОБА_1 в порядку статей 136,137 ГПК України відмовляє.
Керуючись ст.ст.136,137,139,140,234,235 ГПК України, суд постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 (зареєстрована 23.10.2023 р. за вх. № 2-1609/23) про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили в день її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.Ф. Гут