ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/1083/23

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН", вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467, код - 43106699

до: Фермерського господарства "КАРАТ", вул. Святомиколаївська, буд. 2г, смт Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24100, код - 32067642

про стягнення 1 537 494,71 грн

В С Т А Н О В И В :

16.08.2023 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 08.08.2023 року) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" до Фермерського господарства "КАРАТ" про стягнення 1 537 494,71 грн заборгованості, з яких 1 139 362,76 грн - основного боргу, 107 564,63 - 36% річних, 143 419,51 грн - процентів за користування товарним кредитом, 147 147,81 грн - пені за договором поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року.

Ухвалою суду від 21.08.2023 року відкрито провадження у справі № 902/1083/23 за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду підготовчого судового засідання на 19.09.2023 року.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" адвоката Боровика Богдана Миколайовича у судовому засіданні 19.09.2023 року о 11:00 год., по справі № 902/1083/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

У судовому засіданні 19.09.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/1083/23 для судового розгляду по суті на 18.10.2023 року.

Також, судом забезпечено участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" адвоката Боровика Богдана Миколайовича у судовому засіданні 18.10.2023 року по справі № 902/1083/23 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Ухвалою суду від 19.09.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

В судовому засіданні 18.10.2023 року представники позивача та відповідача правом участі не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином.

Щодо обізнаності представників сторін про судове засідання, суд зазначає наступне.

Ухвалу суду від 19.09.2023 року судом надіслано позивачу засобами електронного зв`язку за наступними адресами: позивачу - ., представнику позивача Боровику Б.М. - .

Зазначену ухвалу відповідачу надіслано засобами поштового зв`язку та згідно інформації отриманої з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, адресована відповідачу ухвала значиться, що 27.09.2023 року "відправлення вручено особисто".

До матеріалів справи також повернуто ухвалу суду, направлену відповідачу за адресою місцезнаходження згідно відомостей ЄДРПОУ, з відміткою відділення поштового зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою" (т. 1 а.с. 63-67).

На підставі п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце судового розгляду.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Отож, судом вжито достатніх та можливих заходів для належного сповіщення представників сторін.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&ес рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" та Фермерським господарством "КАРАТ" договору поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року.

Відповідачем належним чином не виконано вимоги договору поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року. Враховуючи викладене позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з Фермерського господарства "КАРАТ" 1 139 362,76 грн - основного боргу, 107 564,63 - 36% річних, 143 419,51 грн - процентів за користування товарним кредитом, 147 147,81 грн - пені за договором поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року.

Матеріали справи не містять ні відзиву або будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача в якому було б викладено процесуальну позицію останнього з приводу заявленого позову.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 02.11.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" (Постачальник) та Фермерським господарством "КАРАТ" (Покупець) укладено договору поставки № 91/23/92.

Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 Договору).

Ціна товару в іноземній валюті (долар США або Євро) та її еквівалент в національній валюті, зазначається у Додатках до цього Договору, ("Контрактна ціна") (п. 2.1 Договору).

Контрактна ціна товару може бути змінена Постачальником протягом дії цього Договору та дії Додатків до нього, в залежності від зміни цін продажу (цін закупівлі), які встановлені Виробниками таких товарів або їх офіційними представниками на території України, на момент фактичного продажу (поставки) ними таких Товарів Постачальнику, що обумовлено умовами контрактів, за якими такі Виробники Товарів або їх офіційні представники на території України здійснюють продаж таких Товарів Постачальнику. Про зміну Контрактної Ціни, Постачальник повідомляє Покупця шляхом направлення відповідного повідомлення, а відповідна Контрактна Ціна стає офіційно затвердженою з дати отримання Покупцем відповідного повідомлення, яке направляється на офіційну адресу Покупця, що зазначена в розділі 10 цього Договору, з одночасним дублюванням на електронну адресу Покупця: без будь якого додаткового узгодження нової Контрактної ціни сторонами (2.2 Договору).

Ціна в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату виставлення Постачальником "Рахунку на оплату" такого товару та може змінюватись у відповідності до умов п. 3.2. Договору, на дату фактичної оплати такого товару з врахуванням інших умов цього Договору (п. 2.3 Договору).

Згідно п. 2.4 Договору загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

Оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі Рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладення Додатків до цього Договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника (п. 3.1 Договору).

Сторони погодили, що для визначення остаточної ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті Покупцем в національній валюті України, сторони використовують курс продажу долару США або Євро до гривні, встановлений на Міжбанку на дату, що склався на день проведення оплати Товару ("Курс Міжбанку"). Для визначення "Курсу Міжбанку" сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті: https://minfin.com.ua/currency/mb/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору ("Джерело курсу іноземних валют"). У випадку відсутності доступу або не розміщення інформації про курс Міжбанку на сайті minfin.com.ua/currency/mb/, сторони, з метою визначення інформації про курс іноземних валют, використовують курс продажу іноземних валют, встановлений АТ "Державний експортно-імпортний банк України" (курс АТ "УКРЕКСІМБАНК"), на момент закриття торгів на Міжбанківському Валютному Ринку України в день, що передує дню здійснення операцій з визначення повної вартості Товару або проведення розрахунків між сторонами (п.3.2 Договору).

За змістом п. 5.2 Договору поставка товару здійснюється за умови дотримання Покупцем строків та порядку оплати товару передбачених договором. В разі порушення Покупцем строків чи порядку оплати товару, Постачальник має право притримати поставку товару по договору в цілому до моменту усунення таких порушень. При порушенні Покупцем порядку здійснення попередньої оплати на строк більше 14 календарних днів Постачальник залишає за собою право відмовити Покупцю в поставці Товару умови попередньої (часткової) оплати якого були порушені Покупцем.

Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця, а також приймання Товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником Покупця. Підпис представника Покупця у видатковій накладній, може бути завірений відтиском печатки Покупця та свідчить про отримання товару Покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару (п. 5.3 Договору).

За порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього договору (п. 6.1 Договору).

Крім відповідальності, встановленої п. 6.1 Договору Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення (п. 6.2 Договору).

Згідно п. 6.7 Договору в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Договір вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до "31" грудня 2023 р., а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до момент проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за й порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п. 9.2 Договору).

02.11.2022 року між сторонами підписано Додаток № 91/23/92/1-Н, згідно якого сторонами погоджено поставку насіння соняшнику Суміко Сульфо інс. Епівіо (150К), 200 міш., період поставки 03.05.20023 року до 05.05.2023 року, загальною вартістю 1 211 446,00 грн, що еквівалентно 32 800,00 дол США без ПДВ (т. 1, а.с. 18-19).

Згідно п. 1 Додатку загальна Контрактна вартість товару за цим додатком включаючи ПДВ - 1 381 048,44 грн.

20.03.2023 року між сторонами підписано Додаток № 91/23/92/1-ззр, за змістом якого сторонами погоджено поставку товару на загальну суму 203 196,00 грн разом з ПДВ (т.1, а.с. 20-21).

10.05.2023 року між сторонами підписано Додаток № 91/23/92/2-ззр, за змістом якого сторонами погоджено поставку товару на загальну суму 40 627,08 грн разом з ПДВ (т.1, а.с. 22-23).

На виконання умов укладеного договору на підставі Додатку № 91/23/92/1-Н від 02.11.2022 до Договору, згідно видаткових накладних, Відповідачу було поставлено товари:

- за видатковою накладною № 35417 від 03.05.2023 року поставлено товар на суму 90 000,00 грн;

- за видатковою накладною № 35419 від 03.05.2023 року поставлено товар на суму 1 291 048,44 грн.

Відповідачем здійснено оплату товару на загальну суму 330 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1925 від 30.11.2022 року на суму 90 000,00 грн, № 2069 від 28.06.2023 року на суму 140 000,00 грн, № 2079 від 07.07.2023 року на суму 50 000,00 грн, № 2083 від 14.07.2023 року на суму 50 000,00 грн.

Непогашена сума заборгованості за додатком становить 1 051 048,44 грн.

На підставі Додатку № 91/23/92/1-ззр від 20.03.2023 року відповідачу було поставлено товари за видатковими накладними:

- № 14969 від 22.03.2023 року поставлено товар на суму 58 770,00 грн;

- № 17954 від 10.04.2023 року поставлено товар на суму 28 081,92 грн;

- № 22802 від 10.04.2023 року поставлено товару на суму 72 687,24 грн.

Відповідачем здійснив оплату товару на загальну суму 111 851,92 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 34 від 22.03.2023 року на суму 58 770,00 грн, № ВКLM48О79NK6J1 від 08.04.2023 року на суму 28 081,92 грн, № 203 від 10.04.2023 року на суму 25 000,00 грн.

Непогашена сума заборгованості за додатком становить 47 687,24 грн.

На підставі Додатку № 91/23/92/2-ззр від 10.05.2023 року, згідно видаткових накладних відповідачу було поставлено товари:

- за видатковою накладною № 39184 від 10.05.2023 року поставлено товару на суму 17 227,74 грн;

- за видатковою накладною № 39226 від 10.05.2023 року поставлено товару на суму 23 399,34 грн.

Оплату згідно виконаних поставок за вказаним Додатком відповідачем не проведено.

У зв`язку з чим, сума заборгованості за вказаним додатком становить 40 627,08 грн.

Загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 1 139 362,76 грн (1 051 048,44 грн + 47 687,24 грн + 40 627,08 грн).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт передачі позивачем товару відповідачу та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за отриманий товар.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 1 139 362,76 грн боргу за договором поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року правомірною та обґрунтованою, тому задовольняє її у повному обсязі.

Крім суми основного боргу, позивачем заявлено до стягнення 107 564,63 - 36% річних, 143 419,51 грн - процентів за користування товарним кредитом, 147 147,81 грн - пені.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 6.7 Договору в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 36% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).

Проценти за користування грошовими коштами на умовах товарного кредиту та відсотки річні мають різну правову природу, оскільки їх сплата передбачена різними пунктами Договору, ґрунтується на різних нормах законодавства, проценти є компенсацією за користування чужими коштами, а відсотки в розумінні ст. 625 ЦК України - відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 536 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина 3 статті 692 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.5 ст. 694 ЦК України, якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 36 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та проценти за користування грошовими коштами на умовах товарного кредиту є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України.

В зв`язку з чим, вимоги про стягнення 107 564,63 36% річних та 143 419,51 грн процентів за користування товарним кредитом підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимоги щодо стягнення 147 147,81 грн пені.

Судом встановлено, що вимоги позивача про застосування заходів відповідальності ґрунтуються на погоджених сторонами положеннях договору.

Відповідно п. 6.2 Договору крім відповідальності, встановленої п. 6.1 Договору Покупець за несвоєчасну оплату Товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із ч. 4 ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача пені та штрафу є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.

Отже, вимоги позову в частині стягнення 147 147,81 грн пені підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в спростування позовних вимог позивача.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" підлягають задоволенню судом у повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору слід віднести на відповідача повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства "КАРАТ" (вул. Святомиколаївська, буд. 2г, смт Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24100, код - 32067642) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА ЕРІДОН" (вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467, код - 43106699) 1 139 362,76 грн - основного боргу за Договором поставки № 91/23/92 від 02.11.2022 року, 107 564,63 - 36% річних, 143 419,51 грн - процентів за користування товарним кредитом, 147 147,81 грн - пені, 23 062,42 грн - судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Копію судового рішення надіслати учасникам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення: позивачу - ., представнику позивача Боровику Б.М. - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30 жовтня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467)

3,4 - відповідачу (вул. Святомиколаївська, буд. 2г, смт Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24100; вул. Павлівська (Фрунзе) 4, смт Чернівці, Могилів-Подільський район, Вінницька область, 24100)