ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023м. ДніпроСправа № 904/2248/23

За позовом Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгметал Інвест", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгметал Інвест" і просило суд стягнути заборгованість по відшкодуванню витрат з оплати земельного податку у розмірі 332 079,27 грн., пеню у розмірі 46 292,17 грн., 3% річних у розмірі 7 497,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 56 979,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору № 480 від 15.07.2021 в частині повного та своєчасного відшкодування витрат Позивача, як Балансоутримувача орендованого майна, з оплати земельного податку.

Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

12.06.2023 від Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд:

- стягнути з Відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат Балансоутримувача з оплати земельного податку у розмірі 381 413,73 грн., пеню у розмірі 152 196,81 грн., 3% річних у розмірі 11 156,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 66 690,30 грн., що разом складає 611 457,81 грн.;

- відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України нарахувати інфляційні втрати та 3% річних до моменту виконання рішення, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

26.06.2023 від Позивача надійшли доповнення до заяви про збільшення позовних вимог, в яких він просив суд:

- стягнути з Відповідача заборгованість по відшкодуванню витрат Балансоутримувача з оплати земельного податку у розмірі 389 370,91 грн., пеню у розмірі 144 239,63 грн., 3% річних у розмірі 11 156,97 грн., інфляційні втрати у розмірі 66 690,30 грн., що разом складає 611 457,81 грн.;

- відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України нарахувати інфляційні втрати та 3% річних до моменту виконання рішення, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.

Так, Позивач зазначає, що 15.05.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (Орендодавець), Позивачем (Балансоутримувач) та Відповідачем (Орендар) внаслідок припинення договору оренди № 12/7250-5713 від 26.05.2021 був складений і підписаний акт повернення з оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності. Датою припинення договору оренди є 16.05.2023. Отже, Договір № 480 від 15.07.2021 припинив дію з 16.05.2023.

За період з 01.05.2023 до 16.05.2023 Відповідач повинен відшкодувати Позивачу витрати з оплати земельного податку у розмірі 7 957,18 грн. (15 днів дії Договору № 480 від 15.07.2021 у травні 2023 року). Таким чином, Відповідач повинен відшкодувати Позивачу витрати з оплати земельного податку за період з 15.07.2021 по 15.05.2023 у загальному розмірі 389 370,91 грн. Разом з тим, Позивач відмовляється від стягнення з Відповідача нарахованої пені у розмірі 7 957,18 грн., а загальна сума заборгованості не змінилась і складає 611 457,81 грн.

Відповідач відзив на позов, а також докази повної оплати до суду не надав, ухвалу суду від 09.05.2023 про відкриття провадження у справі направлено за його місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 23, 24), що підтверджується конвертом Укрпошти, повернутим відділенням поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 44-47).

З урахуванням викладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справу відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглянуто судом протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

15.07.2021 між Державним підприємством "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (далі Позивач, Балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгметал Інвест" (далі Відповідач, Орендар) укладено Договір № 480 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору на умовах договору оренди № 12/7250-5713 від 26.05.2021 орендоване приміщення, загальною площею 2116,0 кв.м, яке знаходиться на земельній ділянці Балансоутримувача, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, та землекористувачем якого є ДП "ВО ПМЗ ім. О.М. Макарова".

За умовами п. 1.2 Договору у відповідності ст. 797 ЦК України Орендар зобов`язаний відшкодовувати Балансоутримувачу витрати зі сплати земельного податку відповідно до Податкового кодексу України та на підставі даних Державного земельного кадастру в 2021 р. у розмірі:

за земельну ділянку площею 1318,43 кв.м 13 704,02 грн., ПДВ 20% - 2 740,80 грн. Всього 16 444,82 грн. за місяць, яка змінюється в разі зміни нормативної грошової оцінки землі, коефіцієнта і ставки земельного податку, згідно даних Державного земельного кадастру з дати, коли починають діяти зазначені зміни (дата вказується в даних Державного земельного кадастру).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Орендар зобов`язується відшкодовувати Балансоутримувачу витрати з оплати земельного податку, який Балансоутримувач сплачує за земельну ділянку, на якому знаходиться орендоване майно (розрахункова земельна площа ділянки становить 1318,43 кв.м).

За умовами п. 3.1 Договору Орендар зобов`язується відшкодовувати витрати Балансоутримувача з оплати земельного податку.

Відповідно до п. 3.2 Договору оплату Орендар проводить щомісяця, до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 4.1 Договору за порушення термінів оплати за Договором Орендар сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми, пред`явленої до оплати відповідно за кожен день прострочення.

За умовами п. 5.1 Договору місячна сума відшкодування земельного податку у 2021 р. становить 13 704,02 грн., ПДВ 20% - 2 740,80 грн. Всього 16 444,82 грн.

При зміні нормативної грошової оцінки землі, коефіцієнта і ставки земельного податку відповідно до даних Державного земельного кадастру сума податку на землю підлягає автоматично обов`язковому перерахуванню Орендарем і зміни з дати, коли починають діяти зазначені зміни, без підписання додаткової угоди.

Сума відшкодування земельного податку у 2021 році і наступні роки відповідно до договору оренди становить суму грошових коштів, визначених у 2021 році з урахуванням індексу інфляції, діє до автоматичного перерахунку Орендарем відшкодування податку на землю у зв`язку зі змінами нормативної грошової оцінки землі, коефіцієнта і ставки земельного податку, згідно даних Державного земельного кадастру і вводиться з дати, коли починають діяти зазначені зміни.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 25.05.2026 або до моменту закінчення строку дії договору оренди № 12/7250-5713 від 26.05.2021 (п. 9.1 Договору).

Відповідно до п. 9.3 Договору умови Договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 26.05.2021.

31.07.2021 сторони підписали акт здачі-приймання послуг з оренди держмайна за договором оренди № 480 від 15.07.21 на суму 36 072,51 грн. (а.с. 15).

Відповідач свої зобов`язання щодо відшкодування Позивачу витрат з оплати земельного податку не здійснив.

18.10.2022 Позивач надіслав Відповідачу претензію за № 157/п-20 від 18.10.2022 про сплату заборгованості із земельного податку (а.с. 16, 17), однак Відповідач відповіді не надав, вимогу не виконав.

Надалі, як зазначає Позивач, 15.05.2023 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (Орендодавець), Позивачем (Балансоутримувач) та Відповідачем (Орендар) внаслідок припинення договору оренди № 12/7250-5713 від 26.05.2021 був складений і підписаний акт повернення з оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності. Датою припинення договору оренди є 16.05.2023. Отже, Договір № 480 від 15.07.2021 припинив дію з 16.05.2023.

Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, за період з 26.05.2021 по 15.05.2023 складає 389 370,91 грн., що і є причиною виникнення спору.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписів ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи умови п. 3.2 Договору та положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, кінцевий строк оплати настав:

- за липень 2021 року на суму 36 072,51 грн. 10.08.2021;

- за серпень 2021 року на суму 16 444,82 грн. 10.09.2021;

- за вересень 2021 року на суму 16 444,82 грн. 11.10.2021;

- за жовтень 2021 року на суму 16 444,82 грн. 10.11.2021;

- за листопад 2021 року на суму 16 444,82 грн. 10.12.2021;

- за грудень 2021 року на суму 16 444,82 грн. 10.01.2022;

- за січень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.02.2022;

- за лютий 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.03.2022;

- за березень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 11.04.2022;

- за квітень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.05.2022;

- за травень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.06.2022;

- за червень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 11.07.2022;

- за липень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.08.2022;

- за серпень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 12.09.2022;

- за вересень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.10.2022;

- за жовтень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.11.2022;

- за листопад 2022 року на суму 16 444,82 грн. 12.12.2022;

- за грудень 2022 року на суму 16 444,82 грн. 10.01.2023;

- за січень 2023 року на суму 16 444,82 грн. 10.02.2023;

- за лютий 2023 року на суму 16 444,82 грн. 10.03.2023;

- за березень 2023 року на суму 16 444,82 грн. 10.04.2023;

- за квітень 2023 року на суму 16 444,82 грн. 10.05.2023;

- за травень 2023 року (з 01.05.2023 по 15.05.2023) на суму 7 957,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач не відшкодував Позивачу витрати з оплати земельного податку за період з 26.05.2021 по 15.05.2023 у розмірі 389 370,91 грн.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат Балансоутримувача з оплати земельного податку у розмірі 389 370,91 грн. підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вказувалось вище, згідно з п. 4.1 Договору за порушення термінів оплати за Договором Орендар сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми, пред`явленої до оплати відповідно за кожен день прострочення.

Позивач просить суд, з урахуванням доповнення до заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Відповідача пеню за загальний період з 11.05.2022 по 31.05.2023 у розмірі 144 239,63 грн. Розрахунок здійснено Позивачем на підставі 0,5%, сума пені за якою більше суми пені, нарахованої на підставі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено частково невірно, оскільки невірно взято початок прострочення оплати червень 2022 року (треба з 12.07.2022), серпень 2022 року (треба з 13.09.2022), листопад 2022 року (треба з 13.12.2022), а також з підстав того, що Позивач при розрахунку не врахував положень ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" щодо обмеження граничного розміру пені подвійною обліковою ставкою НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд, здійснивши власний розрахунок пені за загальний період з 11.05.2022 по 31.05.2023, встановив, що вона складає 41 319,30 грн. та підлягає стягненню з Відповідача. В решті суми пені у розмірі 102 920,33 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд, з урахуванням доповнення до заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Відповідача 3% річних за загальний період з 11.08.2021 по 31.05.2023 у розмірі 11 156,97 грн. та інфляційні втрати за загальний період з 11.08.2021 по 31.05.2023 у розмірі 66 690,30 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено частково невірно, оскільки невірно взято початок прострочення оплати за вересень 2021 року (треба з 12.10.2021), березень 2022 року (треба з 12.04.2022), червень 2022 року (треба з 12.07.2022), серпень 2022 року (треба з 13.09.2022), листопад 2022 року (треба з 13.12.2022).

Отже, 3% річних за загальний період з 11.08.2021 по 31.05.2023 складають 11 147,52 грн. та підлягають стягненню з Відповідача. В решті суми 3% річних у розмірі 9,45 грн. слід відмовити.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку, що вказаний розрахунок зроблено вірно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 66 690,30 грн. підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з Відповідача заборгованості по відшкодуванню витрат Балансоутримувача з оплати земельного податку у розмірі 389 370,91 грн., пені у розмірі 41 319,30 грн., 3% річних у розмірі 11 147,52 грн., інфляційних втрат у розмірі 66 690,30 грн. В решті позову слід відмовити.

Щодо вимоги Позивача про нарахування 3% річних та інфляційних втрат до моменту виконання рішення в порядку ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Правовий аналіз наведеної вище норми чинного законодавства свідчить про те, що остання передбачає право, а не обов`язок суду зазначити про нарахування відсотків або пені у рішенні про стягнення боргу. Крім того, саме на суд покладено обов`язок встановлення правильності нарахованих платежів, пов`язаних з несвоєчасним виконанням зобов`язання, тому, враховуючи встановлені обставини справи, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд не вбачає підстав для застосування положень ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, інфляційні втрати не підпадають під дію частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із частковим задоволенням позову судовий збір за подання позовної заяви відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ст.ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгметал Інвест" (49047, м. Дніпро, вул. Криворізька, 22 Д, кабінет 33, 34, ідентифікаційний код в ) на користь Державного підприємства "Виробниче об`єднання Південний машинобудівний завод ім. О.М. Макарова" (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, ідентифікаційний код в ) заборгованість по відшкодуванню витрат Балансоутримувача з оплати земельного податку у розмірі 389 370,91 грн., пеню у розмірі 41 319,30 грн., 3% річних у розмірі 11 147,52 грн., інфляційні втрати у розмірі 66 690,30 грн., судовий збір у розмірі 7 627,92 грн.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

26.10.2023