РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.09.2023Справа № 910/5335/21 (910/8691/22)
За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "К5"

до 1. ОСОБА_1

2. Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича

3. Міністерства юстиції України

4. Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"

5. Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації

про визнання недійсним інвестиційного договору, усунення перешкод у користуванні майном, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав та скасування запису про право власності

в межах справи №910/5335/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 38511196);

до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, 1, ідентифікаційний номер 20022334)

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Суддя Яковенко А.В.

Секретар судового засідання Колодяжний В.Є.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляді Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 № 910/5335/21 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул.Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) було прийнято до розгляду, підготовче засідання призначено на 19.04.2021 р..

15.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив боржника на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

19.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" на відзив боржника.

У судовому засіданні, що відбулось 19.04.2021, судом оголошено перерву до 31.05.2021.

Наразі, 19.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Будакс" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

За наслідкам автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/6251/21 передано на розгляд судді Мандичеву Д.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 38511196) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) та додані до неї документи передано до матеріалів справи № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) про банкрутство для розгляду.

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення ТОВ "Всходні Інвест" на заяву ТОВ "Будакс" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2021 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" (вх.№ 6251/21 від 19.04.2021року) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) (справа № 910/6251/21) для одночасного розгляду із заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" (60623, Польща, м. Познань, вул. Мазовецька,42, ідентифікаційний номер ) до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) у справі 910/5335/21, яке відбудеться 31.05.21 о. 10:30. Присвоєно об`єднаній справі №910/5335/21.

31.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання боржника про відкладення розгляду справи та продовження строку для подання відзиву/

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 відкладено підготовче засідання на 05.07.2021.

У підготовчому засіданні 05.07.2021 судом оголошено перерву до 28.07.2021.

Наразі, 16.07.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" звернулося до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна".

За наслідкам автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/11507/21 передано на розгляд судді Пасько М.В.

Судом встановлено, що в Господарському суді міста Києва перебуває справа № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" приєднано до матеріалів справи № 910/5335/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про банкрутство для розгляду.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.07.2021 приєднано заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж фінанс" (вх.№ 11507/21 від 16.04.2021року) про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) (справа № 910/11507/21) для одночасного розгляду із заявою 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест"; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" (04201, м. Київ, вул. Кондратюка,1, ідентифікаційний номер 20022334) у справі 910/5335/21, яке відбудеться 28.07.2021. Присвоєно об`єднаній справі №910/5335/21.

23.07.2021 до суду надійшли доповнення боржника до відзиву на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" про відкриття провадження у справі про банкрутство.

23.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання арбітражного керуючого Шимана Є.О. про долучення документів до його заяви № 01-34/1686 від 30.06.2021 про участь у справі про банкрутство.

27.07.2021 до суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Енергополь-Україна".

27.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява арбітражного керуючого Шимана Є.О. про участь у справі про банкрутство.

27.07.2021 до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" про призначення розпорядником майна боржника у справі арбітражного керуючого Абрамова В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" у задоволенні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; відкрито провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будакс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 62 798 043,30 грн.; визнано грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 3 859 508,90 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; вирішено здійснити оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна", текст якого додається; призначено розпорядником майна Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" арбітражного керуючого Шимана Євгена Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1747 від 05.11.2015); встановлено оплату послуг арбітражного керуючого Шимана Є.О. (розпорядника майна) в розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання повноважень за рахунок коштів заявників; заборонено боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави; визначено дату проведення попереднього судового засідання на 11.10.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 у справі № 910/5335/21 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" на ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 в частині визнання грошових вимог ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" задоволено частково; ухвалу Господарського суду м. Києва від 28.07.2021 в частині визнаних вимог ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до ПрАТ "Енергополь-Україна" в розмірі 3 859 508,90 грн у справі №910/5335/21 змінено, визнано вимоги ТОВ "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до ПрАТ "Енергополь-Україна" в розмірі 3 027 664,25 грн.

Постановою Верховного суду від 16.08.2022 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Всходні Інвест" задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/5335/21 скасовано в частині рішення про визнання грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" до Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" в розмірі 3859508,90 грн.; ухвалено в цій частині нове рішення. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Імідж Фінанс" про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" залишено без розгляду; постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2021 у справі №910/5335/21 змінено у мотивувальній частині щодо підстав відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ "Всходні Інвест", виклавши її у редакції цієї постанови. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

За час перебування матеріалів справи №910/5335/21 про банкрутство ПрАТ "Енергополь-Україна" до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №К5" (ОСББ "К5") до ОСОБА_1, Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, Міністерства юстиції України та Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про визнання недійсним інвестиційного договору, усунення перешкод у користуванні майном, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав та скасування запису про право власності.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, вказану позовну заяву передано для розгляду судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2022 прийнято позовну Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку №К5" (ОСББ "К5") до ОСОБА_1, Державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, Міністерства юстиції України та Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна" про визнання недійсним інвестиційного договору, усунення перешкод у користуванні майном, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав та скасування запису про право власності до розгляду в межах справи №910/5335/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Енергополь-Україна"; вирішено Позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження; відкрито провадження та призначити підготовче засідання на 14.11.2022.

25.10.2022 до Господарського суду міста Києва від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині вимог до Міністерства юстиції України, оскільки є неналежним відповідачем в даній справі.

04.11.2022 до канцелярії суду надійшла відповідь Департаменту реєстрації Харківської міської ради на запит щодо місця реєстрації відповідача 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2022 відкладено розгляд справи на 12.12.2022.

09.12.2022 до Господарського суду міста Києва від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, продовження строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.12.2022 відкладено розгляд справи на 13.02.2023.

03.01.2023 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву.

12.01.2023 до канцелярії суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1.

06.02.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 3.

09.02.2023 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Департамент у з питань реєстрації київської міської державної адміністрації, а також клопотання про залучення доказів.

Судове засідання, призначене на 13.02.2023, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді А.В. Яковенко на лікарняному.

20.02.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2023 призначено підготовче засідання на 05.04.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2023 відкладено підготовче засідання на 22.05.2023.

19.05.2023 до Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшло клопотання про визнання доказів недопустимим, недостовірними та неналежними.

Судове засідання, призначене на 22.05.2023, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Яковенко А.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2023 призначено підготовче засідання на 10.07.2023.

10.07.2023 до Господарського суду міста Києва від пояснення щодо клопотання відповідача 1 про визнання доказів недопустимими, недостовірними та неналежними, за змістом яких просили суд відмовити в задоволенні такого клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2023 залучено до участі у справі Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації в якості відповідача-5; зобов`язано позивача направити відповідачу-5 копії позовних заяв з додатками не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали, а докази такого направлення надати суду до 16.08.2023; зобов`язано відповідачів направити відповідачу-5 копію відзивів з додатками не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали, а докази такого направлення надати до 16.08.2023; закрито підготовче провадження у справі №910/5335/21 (910/8691/22); призначено справу №910/5335/21 (910/8691/22) до розгляду по суті на 21.08.2023.

14.08.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача 5 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечував проти задоволення позовних вимог в частині вимог до нього.

21.08.2023 до канцелярії суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2023 відкладено розгляд справи на 06.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2023 відкладено розгляд справи на 25.09.2023.

25.09.2023 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.

25.09.2023 до канцелярії суду від відповідача 5 надійшли додаткові пояснення по справі.

25.09.2023 до Господарського суду міста Києва від відповідача 4 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 25.09.2023 з`явилися представники позивача, надали пояснення по суті спору, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів 3 та 5 в судове засідання 25.09.2023 з`явилися, просили суд відмовити в задоволенні в частині позовних вимог пред`явлених до них, оскільки є неналежними відповідачами.

Крім того, в судовому засіданні 25.09.2023 розглядалося клопотання відповідача 4 про відкладення розгляду справи.

Заслухавши думку, представників учасників провадження, присутніх в судовому засіданні, суд відмовляє в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Отже, зважаючи на достатність у відповідача 4, часу для реалізації своїх прав щодо участі у даній справі та сплив розумного строку для розгляду даної справи, суд, керуючись приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності представника Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна».

Інші представники сторін в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на наведене та керуючись вказаними приписами господарського процесуального закону, приймаючи до уваги відсутність будь-яких повідомлень відповідача 2, про причини неявки в судові засідання, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів 2 та 4 та за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 25.09.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення відповідача 1, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

21.11.2013 будинок №5 за адресою: м. Київ, вул, Юрія Кондратюка, прийнято в експлуатацію згідно із Сертифікатом серії ІV №00, виданий ДАБІ м. Києва на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації б/н від 20.11.2013, виданого Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" по завершенні будівництва.

02.07.2014 Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві Державної адміністрації № 388 від 24.07.2014 об`єкту нерухомого майна, введеному в експлуатацію згідно із Сертифікатом ДАБІ від 21.11.2013 серії ІV №00, присвоєно поштову адресу: м. Київ, вул. Юрія Кондратюка, буд.5.

Рішенням установчих зборів об?єднання співвласників багатоквартирного будинку №5, вулиця Кондратюка Юрія, місто Київ, оформленим протоколом № 1 від 14 квітня 2019 року, створено Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5».

11.05.2017 між ОСОБА_1 (надалі - «Покупець») та Приватним акціонерним товариством "Енергополь-Україна" (надалі - «Продавець») укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (надалі - «Договір»).

Відповідно до пункту 1.3 Договору загальна площа відчужуваної квартири становить 99,4 кв.м., житлова площа 37,7 кв.м. Квартира складається з однієї житлової кімнати.

15.05.2017 між ОСОБА_1 (надалі згідно тексту «Інвестор») та Приватним акціонерним товариством «Енергополь-Україна» (надалі «Забудовник») укладено інвестиційний договір № 6/АДРЕСА_2 (надалі - «Інвестиційний договір»).

Пунктом 1.4 Інвестиційного договору визначено, що Об?єкт інвестування - приміщення, що розташоване над квартирою Інвестора.

Відповідно до пункту 2.1 Інвестиційного договору предметом цього договору є участь Інвестора у реконструкції Об`єкту інвестування з подальшим оформленням у власність Інвестора Об`єкту Інвестування шляхом приєднання до Квартири на умовах і в порядку передбачених законодавством і Договором.

Згідно з п. 3.1.1 Інвестиційного договору Забудовник бере на себе зобов?язання надати Інвестору всю наявну технічну документацію на Об?єкт інвестування.

Пунктом 3.2.2. Інвестиційного договору визначено, що інвестор бере на себе зобов`язання з моменту розробки проектно-кошторисної документації отримати всі необхідні дозвільні документи і погодження.

Відповідно до п. 3.2.3 Інвестиційного договору Інвестор бере на себе зобов`язання після отримання необхідного комплекту дозвільних документів та погоджень за власні кошти здійснити реконструкцію Об`єкту інвестування під житло з приєднанням його до Квартири.

08.06.2017 ОСОБА_1 подано декларацію про початок будівельних робіт, серія та номер КВ 31 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

10.07.2017 року ОСОБА_1 отримано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49, видану Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

24.07.2017 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «НОВОЗАВОДСЬКЕ» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем внесено до державного реєстру речових прав на нерухоме майно зміни до запису про право власності (номер заяви 23358340) розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 00 спеціального розділу Державного реєстру речових прав не нерухоме майно (рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.07.2017 №36283863).

За результатом внесених змін до Реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про загальну площу об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу 1 змінено, а загальну площу квартири збільшено. Загальна площа квартири АДРЕСА_2 після змін становить 475,4 кв.м, житлова площа 277,3 кв.м (витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2017 індексний номер витягу 92706593).

Відповідно до картки прийому заяви №92633684 про внесення змін до Державного реєстру прав, подана ОСОБА_1 , для внесення змін з заявою подані наступні документи:

- копія паспорту та ІПН, серія та номер: НОМЕР_1 , Видавник ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області;

- договір купівлі-продажу, серія та номер: 615, видавник: Приватний нотаріус КМНО Мельник Л.С.;

- витяг, серія та номер: 86791552, видавник: Приватний нотаріус КМНО Мельник Л.С.;

- акт приймання передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, видавник: Сторони;

- лист (згода), серія та номер: 310, видавник ПРАТ «Енергополь-Україна»;

- технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ»;

- інвестиційний договір, серія та номер 6/АДРЕСА_2 видавник: Сторони;

- декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49, видавник ДАБІ м. Києва.

20.07.2017 року наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 233 «Про скасування реєстрації декларації про початок будівельних робіт, та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1)» декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49 від 10 липня 2017 року, видавник ДАБІ м. Києва, та декларація про початок будівельних робіт, серія та номер КВ КВ 31 від 08 червня 2017 року, видавник ДАБІ м. Києва скасовані.

Обґрунтовуючи позовну заяву позивач, вважає, що оскільки відповідно до п.1.4 інвестиційного договору, об`єкт інвестування це приміщення, що розташоване над квартирою Інвестора, а дворівнева (двоповерхова) квартира відповідача 1 № АДРЕСА_2 знаходиться на 24-25 поверсі будинку, то з інвестиційного Договору вбачається, що Об`єктом інвестування є 26-й технічний поверх будинку, що є спільною сумісною власністю власників-співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення, виготовлений ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на останню дату інвентаризації, за адресою, Оболонський район, вул. Юрiя Кондратюка, 5, з поповерховими планами та експлікаціями приміщень, а саме: Технічний паспорт на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок, виготовлений ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на замовлення ПрАТ «Енергополь-Україна» від 04.02.2015, інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К та Технічного паспорту частини житлового будинку (групи нежитлових приміщень МЗК) секції № 5, 6, житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві від 04.02.2015 р. - 26 поверх будинку № 5 у секції 6 є технічним поверхом, функціональне призначення, якого визначено забудовником від самого початку, спроектовано та введено в експлуатацію будинок саме з такими технічними характеристиками.

Загальнобудинковий технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення за адресою, м.Київ, Оболонський район, вул. Юрiя Кондратюка, 5, виготовлений ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на підставі договору від 01.02.2022 № 341/01Ю про виготовлення технiчних паспортiв на об`єкт нерухомого майна, укладеного між ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» та ОСББ «К5», яким передбачено формування загальнобудинкового Технiчного паспорту на об`єкт нерухомого майна на останню дату iнвентаризацii.

Оскільки остання інвентаризація проводилась у 2014 році по завершенню будівництва та введення будинку до експлуатації, загальнобудинковий технічний паспорт складено на підставі документів, які містяться в інвентаризаційній справі на зазначений об`єкт нерухомого майна.

Отже, приміщення, які є предметом Інвестиційного договору та передані відповідачу 1 відповідно до умов такого договору, з подальшим оформленням у власність - згідно технічної документації, були запроектовані забудовником, як технічний поверх і мають окремий визначений статус, відмінний від житлового, а саме - допоміжне приміщення.

Крім того, технічним паспортом частини житлового будинку (житлові приміщення секції № 6), житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» від 25.03.2014, інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К визначено, що житлові приміщення - квартири розташовані з 3-25 поверхи, на 24-25 поверхах передбачено розташування дворівневих квартир, в тому числі і квартири АДРЕСА_2 загальною площею 99,4 кв.м, власником якої є відповідач 1 і не передбачає трирівневих, з приєднанням площі технічного поверху та не містить 26 поверху, яким фактично є «третій» приєднаний поверх, збільшеної квартири №849.

Наведена обставина випливає також із Сертифікату серії ІV №00, що виданий ДАБІ м. Києва на підставі Акта готовності об`єкта до експлуатації б/н від 20.11.2013, виданого Приватним акціонерним товариством «Енегрополь - Україна» по завершенні будівництва, в якому визначено: кількість поверхів 25-26, кількість квартир - 850, житлова площа квартир - 25989,63 кв.м.

Загальна поверховість будинку, загальна площа квартир, кількість та площа усіх 1-кімнатних, 2-кімнатних, 3-кімнатних, 4-кімнатних, 5-кімнатних квартир в будинку №5 по вул.Юрія Кондратюка, 5 у м.Києві за проектом та за результатами технічної інвентаризації із деталізацією загальної та житлової площі в них, визначена Актом готовності об`єкта до експлуатації від 20.11.2013.

Тобто, площа збільшеної квартири №849 не увійшла до складу загальної площі усіх квартир будинку, оскільки на момент введення будинку в експлуатацію таких квартирних площ не існувало.

Також за результатом реконструкції, передбаченої пунктом 3.2.2 та 3.2.3 оспорюваного Інвестиційного договору, площа квартири №849 збільшилась, квартира АДРЕСА_2 перетворилась із 1-кімнатної у 5-кімнатну, що також не відповідає Акту готовності об`єкта до експлуатації від 20.11.2013 та Сертифікату державної архітектурно-будівельної інспекції України, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об`єкта та виданого 21.11.2013.

Відповідно до Державних будівельних норм України ДБН В.1.1-7:2016 "Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги" умовна висота житлових будинків, у яких на верхньому поверсі розташовані лише квартири у двох рівнях, визначається по позначці нижнього рівня квартир, якщо вихід з квартир до загального коридору будинку (на сходову клітку) влаштовано лише на нижньому рівні квартир.

Отже, під час проектування багатоповерхового будинку забудовником запроектовано певна умовна висота будинку. Відповідач 1 здійснючи реконструкцію квартири АДРЕСА_2 на підставі оспорюваного інвестиційного договору змінив умовну висоту всього будинку АДРЕСА_3 , а відповідно, відповідач 1 без дозвільних документів змінив висотність всього будинку та його властивості, що суперечить технічній документації багатоповерхового будинку, який введено належним чином в експлуатацію.

Як убачається з матеріалів справи, даний спір виник з приводу допоміжного приміщення, яким є 26 технічний поверх і відповідно до технічної документації, проходять:

- 11 стояків системи побутової каналізації К1, з виходом вентиляційних частин на покрівлю, три з яких влаштовані в частині приміщення, вздовж торця будівлі с віконним прорізом, шість - в частині приміщення, розташованому вздовж торця, який є суміжним з торцем секції № 5, два - в середній частині; шість опусків від водостічних воронок, два з яких влаштовані в частині приміщення, вздовж торця будівлі з віконним прорізом, два - в частині приміщення, розташованому вздовж торця, який є суміжним з торцем секції № 5, два - в середній частині та які об`єднані за допомогою трубопроводу, що прокладений на висоті 2,75 м від підлоги, в один стояк системи дощової каналізації К2, розміщений в каналі ліфтової шахти;

- 7 стояків холодного та гарячого водопроводу з прокладанням трубопроводів на висоті 2,40 м від поверхні підлоги, два з яких влаштовані в частині приміщення, вздовж торця будівлі з віконним прорізом, три - в частині приміщення, розташованому вздовж торця, який є суміжним з торцем секції № 5, два - в середній частині;

- 2 стояки системи опалення, розміщені в каналі, влаштованому в коридорі напроти ліфтового холу;

- 16 сталевих радіаторів, встановлених в приміщенні підключені до системи опалення;

- 2 сталевих радіатори, встановлені в коридорах, що виходять на незадимлюваний перехід (балкон) підключені до системи опалення;

- сталеві повітроводи системи вентиляції прокладені під стелею;

- 2 сталевих повітроводи системи вентиляції, влаштовані в середній частині приміщення під стелею.

Позивач зазначає, що вказане підтверджується матеріалами висновку експерта Галієвої О.М. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 03.02.2023 № 07/07-2022, що виготовлений на замовлення Позивача відповідно до договору на проведення судової будівельно-технічної експертизи від 07 липня 2022 р. № 07/07-2022 укладеного між Позивачем та ФОП Галієвою О. М.

Отже, передбачивши в Інвестиційному договорі можливість отримання у власність відповідачу 1 приміщень технічного 26 поверху, сторони цього Договору порушили право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зважаючи на зміст пункту 2.1. Інвестиційного договору, вбачається, що даним Договором не визначено предмет договору, Об`єкт інвестування не конкретизований, а саме не вказано технічні характеристики, призначення приміщень, квадратура приміщень, поверх тощо - майно, яке є предметом договору, а саме технічний 26 поверх не належав на праві власності забудовнику.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна.

Об`єкту інвестування за договором, а саме технічному 26 поверху (допоміжне приміщення), як об`єкту нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна присвоєно не було, оскільки, реєстрація права власності за ПрАТ «Енергополь - Україна» на технічний 26 поверх не здійснювалась, враховуючи відсутність правових підстав, оскільки ці приміщення не є нежитловими, що підтверджується технічною документацією забудовника.

Відтак, позивач вказує, що ПрАТ «Енергополь - Україна» без жодних на те правових підстав щодо розпорядження нерухомим майном, що йому не належить і знаходиться у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу прямих норм спеціального закону уклав оспорюваний Інвестиційний договір.

Згідно із ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статті 1, 5 та 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлюють, що спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія, спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.

Співвласники мають право:

1) вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Відповідно до пункту 8 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Положенням ч. 1 ст.10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

З огляду на викладене вбачається, що будь-які переобладнання або перепланування допоміжних приміщень у жилих багатоквартирних будинках можуть проводитися тільки за згодою співвласників і органу місцевого самоврядування і за умови, що такі зміни не призведуть до порушень прав інших співвласників у багатоквартирному житловому будинку.

Рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року №4-рп/2004 вирішено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків.

Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Оскільки, Об`єкт інвестування за Договором знаходиться у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку в силу прямих норм спеціального закону та будь-якого погодження чи дозволу на фактичне відчуження цих приміщень співвласники багатоквартирного будинку не надавали, тому у забудовника були відсутні правові підстави на укладання даного інвестиційного договору.

Зважаючи на відсутність у сторони інвестиційного договору - забудовника повноважень на укладення зазначеного договору, невизначення предмету та Об`єкту договору, позивач вважає, що інвестиційний договір підлягає визнанню недійсним.

Оскільки, за результатом внесених змін, здійснених державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «НОВОЗАВОДСЬКЕ» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем, до Реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про загальну площу об`єкта нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу 1 змінено, а загальну площу квартири збільшено, рішення відповідача 2, яке прийняте на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49 від 10 липня 2017, що містила недостовірні дані, технічного паспорту, інвестиційного договору є протиправним та підлягає скасуванню.

Незаконні дії відповідача 1, 2 та 4 які призвели до незаконного приєднання площ технічного 26 поверху, що є допоміжними приміщеннями, до квартири відповідача 1, останній обмежив вільний доступ позивачу до інженерних комунікацій, які необхідні для забезпечення санітарно-гігієнічних умов і безпечної експлуатації квартир, без доступу до яких експлуатація до будинку неможлива.

Оскільки допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень, які є нежитловими.

Відтак, позивачу не потрібно доводити право власності на ці приміщення, оскільки за наявності у них статусу допоміжних приміщень, вони перебувають у спільній власності всіх співвласників багатоквартирного будинку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.07.2018 року зі справи № 916/2069/17 та від 22.11. 2018 року у справі № 904/1040/18.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідач 1, внаслідок укладення інвестиційного договору, незаконно приєднав до квартири №849 площі технічного 26 поверху без згоди співвласників багатоквартирного будинку, чим порушив права та інтереси всіх співвласників квартир у будинку обмеживши право на користування та розпорядження приміщеннями технічного поверху, відповідач 1 повинен усунути перешкоди у користуванні позивачу зазначеними приміщеннями.

Поряд з цим, позивач у позовній заяві зазначив про понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи, у розмірі 10 000 гривень та витрат на виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення за адресою, АДРЕСА_3 у розмірі 50 000 грн.

За вказаних обставин, з метою захисту інтересів співвласників багатоквартирного будинку №5 по вулиці Кондратюка Юрія, м. Київ, позивач звернувся до суду з позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач 1 у відзиві на позовну заяву вказує, що позов пред`явлено з пропуском строку позовної давності, так як відсутність у позивача примірника інвестиційного договору не є підставою не здійснювати судовий захист прав, про порушення яких йому відомо, адже процесуальний кодекс дозволяє забезпечити докази до подання позову, або подати позов без цього документу та одночасно попросити суд витребувати його тощо. Стверджує, що позивач не навів належного обгрунтування, чому ним не було подано позов до липня 2020. Поважні причини пропуску строку позовної давності, що могли слугувати підставою для його поновлення, позивачем не вказані.

Окрім того, відповідач 1 зазначає, що відповідач 2 зареєстрував право власності на підставі чинної декларації від 10 липня 2017 р № КВ 49 та порушень законодавства не допускав. Факт подальшого скасування декларації не має жодного значення під час розгляду цієї справи, адже на момент реєстрації відповідачем 1 право власності на об`єкт, декларація була належним чином зареєстрована в Єдиному реєстрі документів, а після реєстрації права власності ця декларація вичерпала свою дію, як акт індивідуальної дії.

Зазначає про те, що на момент реєстрації за відповідачем 1 права власності на приміщення, ані ДАБІ, як розпорядник реєстру, ані відповідач 1, не були повідомлені про скасування ДАБК декларації від 10 липня 2017 р № КВ 49. Відомості про реєстрацію цієї декларації фізично не могли бути виключені з Єдиного реєстру документів, тому у відповідача 2 не було жодних підстав для відмови в проведені державної реєстрації права власності. Факт подальшого скасування декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 10 липня 2017 р № КВ 49 не має жодного значення під час розгляду цієї справи, оскільки після реєстрації права власності ця декларація вичерпала свою дію, як акт індивідуальної дії.

Крім того, вказує, що доводи позивача щодо недійсності укладеного між відповідачами інвестиційного договору є необгрунтованими, оскільки позивач помилково вважає розташоване над квартирою відповідача 1 приміщення, яке знаходиться на 26 поверсі у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 спільною сумісною власністю співвласників будинку. Наполягає на тому, що новостворений об`єкт завжди належить на праві власності забудовнику, який в подальшому відчужує квартири та нежитлові приміщення новим власникам, саме тоді виникає спільна власність на допоміжні приміщення.

Звертає увагу на те, що приєднане до квартири відповідача 1 приміщення не містить ознак визначених у п.2, 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про оосбливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», що підтверджується, на його думку, зокрема, Технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 , виготовленим ТОВ «Укрконсалтбудпроект» станом на 15.06.2017 року, інвентаризаційна справа № 3149, висновком експерта Гуменюк Л.В. № 06/21 від 10.03.2021 року, що складений за результатом будівельно-технічної експертизи з визначення функціонального призначення приміщень на замовлення ОСОБА_1 та частиною проекту плану 26 поверху житлового будинку №2 секція 6 ІІ черга, №350-12/09-2.6-АР.2.

Стверджує, що частина приміщень 26 поверху, що приднана до квартири відповідача 1 згідно з первинною проектною документацією забудовника не є приміщеннями загального користування. Спірне приміщення було нежитловим приміщенням, яке в результаті реконструкції було приєднане до житлового, у житлових приміщеннях відсутні вузли управління та регулювання (засувки, вентилі, крани) систем опалення, водопостачання та каналізації цього будинку, електрощитові, вузли обліку, венткамери та інше обладнання, без доступу до якого експлуатація житлового будинку є неможливою.

Відповідач 1 вважає, що наданий позивачем технічний паспорт виготовлений ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С» у 2022 році міг зафіксувати тільки актуальний стан приміщень, який може не співпадати з первинним та виготовлений не на основі документів первинної інвентаризації, а з натури. При цьому відповідач 1 дозволу на доступ працівників цієї організації до свого приміщення не надавав, тому даний доказ одержаний незаконно і є недопустимим доказом в розумінні ст.77 ГПК України.

Поряд із цим, представник відповідача 1 зазначає, що вимога позивача про усунення перешкод у користуванні майном, переданого на виконання недійсного правочину не може бути пред`явлена позивачем зважаючи на те, що останній не є стороною недійсного правочину.

Відповідач 1 не вбачає підстав для відшкодування позивачу витрат на виготовлення загальнобудинкового технічного паспорта, так як вказаний технічний паспорт, є неналежним доказом та отриманий з порушенням норм Конституції України.

Відповідач 3 у відзиві на позовну заяву вказав, що Міністерство юстиції України є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є суб`єктом державної реєстрації і не має повноважень щодо вчинення будь-яких реєстраційних дій, зазначив про невірно обраний позивачем спосіб захисту порушених речових прав- скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Відповідач 5 у відзиві на позовну заяву вказав про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку із тим, що між Департаментом реєстрації та позивачем не виникало відносин щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно, а тому Департамент не є належним відповідачем у справі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку задовольнити подану позовну заяву частково з огляду на наступне.

Згідно з частиною 1 статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статтею 16 Цивільного кодексу України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 215 ЦК України визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16 тощо.

Отже, правом оспорювати правочин ЦК України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи статус таких осіб як "заінтересовані особи".

Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати (висновок об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Сертифікату до готовності об?єкта до експлуатації серія ІV №00 від 21.11.2013 року, загальнобудинкового технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна: багатоквартирний будинок з об`єктами соцiально-побутового торгівельного призначення, виготовлений на останню дату інвентаризації, за адресою, Оболонський район, вул. Юрiя Кондратюка, 5, виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» з поповерхомими планами та експлікаціями приміщень, а саме: Технічного паспорту на приміщення громадського призначення, вбудовані в житловий будинок, виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» на замовлення ПрАТ «Енергополь-Україна» від 04.02.2015, інвентаризаційна справа № ПП26/14-20/14К, Технічного паспорту частини житлового будинку (групи нежитлових приміщень МЗК) секції № 5, 6, житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві від 04.02.2015 р, Технічного паспорту частини житлового будинку (житлові приміщення секції № 6), житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» від 25.03.2014, виготовленого ТОВ «ПРОФІ П.Л.Ю.С.» та висновку судового експерта Галієвої О.М. № 07/07-2022 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складений 03 лютого 2023 року - 26 поверх будинку №5 секції 6 за адресою м. Київ, вул. Кондратюка Юрія є технічний поверх.

Відповідно до експлікації і плану Технічного паспорту частини житлового будинку (групи нежитлових приміщень МЗК) секції № 5, 6, «Поверх Технічний літера «А» на технічному поверсі знаходиться: сходова клітина -13,7 м2, тамбур - 14 м2, коридор-43,8 м2, підсобне приміщення - 13,7 м2 машинне приміщення ліфтів -21 м2, лоджія 50%- 3,9 м2 та приміщення технічного поверху для проходження інженерних комунікацій - 605,3 м2 (сторінка 9 експлікації технічного паспорту).

З зазначеного технічного паспорту вбачається, що 26 поверх секції № 6 є технічним, технічний поверх обмежений зовнішніми стінами та стінами і перегородками, що відокремлюють центральну частину, в який влаштовані ліфтові шахти з ліфтовим холом, сходи та коридори з виходом до зовнішнього незадимлюваного переходу (балкону).

Також, із висновку судового експерта Галієвої О.М. № 07/07-2022 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, складений 03 лютого 2023 року, вбачається, що вказаний верхній 26 технічний поверх використовується для проходження інженерних комунікацій, систем побутової каналізації, стояків холодного та гарячого водопроводу, стояків системи опалення, радіаторів, повітроводів системи вентиляції.

Суд критично оцінює надані відповідачем 1 в якості доказу копію Технічного паспорту на квартиру №849, виготовленого ТОВ «Укрконсалтбудпроект» станом на 15.06.2017 інвентаризаційна справа № 3149 та висновок експерта Гуменюк Л.В. від 10.03.2021 № 06/21, що складений за результатом будівельно-технічної експертизи з визначення функціонального призначення приміщень на замовлення ОСОБА_1

Так, висновок експерта Гуменюк Л.В. від 10.03.2021 № 06/21 виготовлений на замовлення ОСОБА_1 в рамках розгляду іншої справи, яка розглядалась Оболонським районним судом міста Києва (справа № 756/11058/20), тому в даній справі не може братися судом до уваги.

Разом з тим, судом встановлено, що висновок експерта Гуменюк Л.В від 10.03.2021 № 06/21 та технічний паспорт виготовлений ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 на замовлення відповідача 1 містять суперечливі відомості.

Згідно даних технічного паспорту виготовленого ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» на замовлення Відповідача 1 технічним паспортом від 15.06.2017 визначено, що квартира АДРЕСА_2 загальною площею 475,4 кв.м, в тому числі житловою 277,3 кв.м розташована на 24-26 поверхах 26-ти поверхового житлового будинку. На плані 26 поверху у технічному паспорті зображені внутрішньоквартирні сходи в частині приміщення, розташованому вздовж торця, який є суміжним з торцем секції № 5.

При цьому у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49 від 10.07.2017 у розділі « 15 Характеристика житлових будинків (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) (за наявності)» у графі «Кількість поверхів» визначено - « 24,25 поверхи 25-ти поверхового будинку».

У відповідності до обов`язкового додатку Б ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», які були чинними на момент будівництва та прийняття в експлуатацію, квартира - це комплекс взаємопов`язаних приміщень, використовуваних для проживання однієї сім`ї різного чисельного складу або однієї людини, який включає (як мінімум): житлову (житлові) кімнату, кухню, ванну кімнату (душову), вбиральню (або суміщений санвузол), передпокій, комору чи вбудовану шафу. Квартира у двох рівнях - квартира, житлові та підсобні приміщення якої розміщені на двох суміжних поверхах і об`єднані внутрішньоквартирними сходами.

Тобто до складу дворівневої квартири, яка є комплексом взаємопов`язаних житлових та підсобних приміщень входять внутрішньоквартирні сходи, які забезпечують можливість внутрішніх зв`язків між окремим приміщеннями.

Відповідно до даних технічного паспорту виготовленого ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 на 3 поверхи квартири наявні одні сходи, замість двох.

Отже, наданий представником відповідача 1 висновок експерта Гуменюк Л.В від 10.03.2021 №06/21 та технічний паспорт виготовлений ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» від 15.06.2017 не доводять, що приєднані відповідачем 1 приміщення, які є предметом інвестиційного договору, є нежитловими приміщеннями та не є спільною сумісною власністю власників багатоповерхового будинку.

За змістом положень пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку є приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Відповідно до положень пункту 6 частини 1 статті 1 та частини 1 статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення є спільним майном багатоквартирного будинку і належать його власникам (власникам квартир та нежитлових приміщень у будинку) на праві спільної сумісної власності.

Зазначені положення закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кореспондуються з положеннями частини 2 статті 382 Цивільного кодексу України, згідно змісту якої усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України визначено, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 317 Цивільного кодексу України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правом оспорювати правочин і вимагати проведення реституції Цивільного кодексу України наділяє не лише сторону (сторони) правочину, але й інших, третіх осіб, що не є сторонами правочину, визначаючи їх статус як «заінтересовані особи» (статті 215, 216 ЦК України).

Враховуючи відомості, що містяться у Технічному паспорті та згідно з вимогами ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» суд погоджується з доводами Позивача, що квартири житлового будинку № 5 по вул. Кондратюка Юрія в м. Києві, розміщені на 3-25 поверхах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 серпня 2019 року у справі № 914/843/17 вказано, що допоміжними приміщеннями є всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, комунікацій, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Допоміжне приміщення багатоквартирного будинку і нежитлове приміщення є різними приміщеннями, критерії їх розмежування є досить чіткими, а тому відсутні підстави стверджувати, що одне і те ж приміщення може одночасно відноситися до допоміжного та бути нежитловим.

На підставі вказаних вище норм закону суд дійшов висновку, що спірні приміщення, що розташовані на 26 поверсі 6 (шостої) секції є допоміжними приміщеннями, складовою частиною житлового будинку №5 по вул. Юрія Кондратюка у м.Києві та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку.

Так як суд дійшов висновку, що спірне приміщення є допоміжним приміщенням, складовою частиною житлового будинку №5 по вул. Юрія Кондратюка у м.Києві та не можуть бути передані у користування або у власність іншим особам без згоди всіх співвласників зазначеного будинку, суд виходить із необхідності спростування презумції правомірності правочинів, оскільки судом встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 4, що передбачені законом, але й визначено, що порушене цивільне право ОСББ «К5», на захист якого позивач звернувся до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі N 911/3594/17, Об`єднаної Палати Верховного Суду від 24.01.2020 у справі N 910/10987/18, а також у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2018 у справі N 925/1121/17.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав та записів про проведену державну реєстрацію прав здійснюється на підставі рішення суду.

Пункти 1, 2 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачають, що державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Серед підстав для відмови в державній реєстрації прав, передбачених частиною 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначені наступні: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Частина 2 цієї статті передбачає, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно з ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» скасування рішення про державну реєстрацію прав як документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію прав, є необхідною передумовою та підставою для внесення запису про скасування державної реєстрації прав.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено підстави державної реєстрації права власності та інших речових прав.

Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі-Порядок).

Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", іншими законами України та цим Порядком.

Згідно з п.6 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Пунктом 45 Порядку (в редакції , що діяла на момент реєстрації) передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подаються:

1) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав);

2) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

3) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, реконструкція якого здійснювалась у результаті спільної діяльності).

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина 2 ст. статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»)

Відповідно до наданої Відповідачем 1 декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49 від 10.07.2017 у розділі « 15 Характеристика житлових будинків (з урахуванням результатів технічної інвентаризації) (за наявності)» у графі «Кількість поверхів» визначено - « 24, 25 поверхи 25-ти поверхового будинку».

При цьому, що в технічному паспорті виготовленим ТОВ «УКРКОНСАЛТБУДПРОЕКТ» на замовлення Відповідача 1 визначено, що квартира АДРЕСА_2 розташована на 24-26 поверхах 26-ти поверхового житлового будинку, що свідчить про невідповідність даних.

Крім того, лист ПрАТ «Енергополь-Україна» від 18.07.2017 № 310 не є згодою (погодженням) власника на проведення реконструкції квартири №849 по вул. Кондратюка, буд. 5 та не є згодою співвласників на відчуження місць загального користування на користь відповідача 1.

З матеріалів справи вбачається, що державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «НОВОЗАВОДСЬКЕ» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем прийнято рішення № 36283863 від 24.07.2017 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, за результатом внесених змін площа квартири відповідача 1 становить 475,4 кв.м, житлова площа 277,3 кв.м.

Зазначене також підтверджується витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №92707691 від 24.07.2017.

Приймаючи до уваги викладене, суд встановив, що під час розгляду заяви ОСОБА_1 про внесення змін до Державного реєстру прав та прийняття оскаржуваного рішення від 24 липня 2017 року, індексний номер рішення: 36283863, щодо внесення змін до інформації про об`єкт нерухомого майна, зміну інформації про право власності на об`єкт нерухомого майна 00, відповідачем 2 допущено неналежне виконання обов`язків та належним чином не перевірено документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмови в реєстрації прав не прийнято, та не прийнято рішень в порушення вимог частини 1,2 та 3 статті 10, пункту1 частини 1 статті 23, пункту 4 частини 1,2 статті 24, частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому рішення державного реєстратора № 36283863 від 24.07.2017 підлягає скасуванню відповідно до положень ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Оскільки, рішення державного реєстратора № 36283863 від 24.07.2017 підлягає скасуванню з підстав його протиправності, то окрема вимога щодо визнання такого рішення протиправним є безпідставним, оскільки є підставою для скасування такого рішення.

Також, суд дійшов висновку про те, що оскільки ПрАТ «Енергополь Україна» не мало правоздатності власника щодо спірного майна, в тому числі й щодо розпорядження таким, тому інвестиційний договір від 15.05.2017 №6/АДРЕСА_2 укладений між ПрАТ «Енергополь Україна» та ОСОБА_1 визнається судом недійсним як такий, що не відповідає приписам статті 203 Цивільного кодексу України.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі N 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі N 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. (Правова позиція Верховного суду України у справі N 6-605цс16 від 25.05.2016 року, постанова Великої палати Верховний Суду від 18.04.2018 року N 439/212/14-ц|14-75цс18, постанови Верховного Суду від 18.07.2018 року по справі N 750/2728/16-ц, провадження N 61-8888св18, від 04 липня 2018 року по справі N 462/4611/13-ц, провадження N 61-6130св18).

Оскільки відповідач 1 перебуває на 26 технічному поверсі без належних на це правових підстав, зважаючи на те, що спірне майно, відповідно до наявних в справі доказів, є спільною сумісною власністю власників-співвласників багатоквартирного будинку, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном відповідно до ст.391 ЦК України.

Судом враховані заперечення відповідача 3 та відповідача 5 про те, що вони є неналежними відповідачами у справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) зазначено, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Звертаючись з позовом, позивач заявив вимоги до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства "Новозаводське" Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, Міністерства юстиції України та Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Проте, оскільки спір у цій справі стосується цивільних прав ОСОБА_1 та ПрАТ «Енергополь Україна» на спірне майно (приміщення 26 технічного поверху), то належними відповідачами у справі є особи, право на майно яких оспорюється та щодо якої здійснено відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме: ОСОБА_1 .

За таких підстав суд вважає, що відповідач 3 та відповідач 5, до яких позивач пред`явив позов, не є належними відповідачами у цій справі, а тому в задоволенні позовних вимог до вказаних осіб необхідно відмовити.

Щодо строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Згідно із статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як встановлено судом позивачу в ході судового розгляду справи № 756/11058/20 у Оболонському районному суді м. Києва, під час ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи № 0, яка була витребувана судом у Департаменті з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) на виконання ухвали Оболонського районного суду від 12.05.2021, стало відомо про наявність інвестиційного договору від 15.05.2017 №6/АДРЕСА_2 укладеного між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариства «Енергополь-Україна». Реєстраційна справа № 0 отримана судом 08.10.2021.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням.

Позивач був позбавлений можливості отримати інформацію щодо правових підстав виникнення права власності у відповідача 1 на приміщення 26 технічного поверху, зважаючи на те, що закон не надає будь-якої можливості третій особі, фізичній чи юридичній особі отримати інформацію про підставу для реєстрації об`єкта нерухомого майна (або внесення змін до нього), окрім як на вимогу суду.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підставами виникнення права власності на квартиру АДРЕСА_2 (збільшеної площі) є договір купівлі-продажу квартири від 11.05.2017 та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49.

Оскільки інвестиційний договір від 15.05.2017 №6/АДРЕСА_2 укладений між відповідачем 1 та відповідачем 2 не зазначений у реєстрі речових прав на нерухоме майно, як підстава виникнення права власності, то про його існування позивач ніяк не міг дізнався раніше, ніж під час ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи № 00, які витребувані Оболонським районним судом м. Києва з Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) у рамках розгляду судової справи № 756/11058/20.

Підстава для захисту права ОСББ «К5» шляхом визнання інвестиційного договору недійсним не могла виникнути у 2017 році на момент укладення договору, оскільки Позивач не є стороною оспорюваного договору, і про наявність такого договору йому не було відомо.

Отже, за таких обставин необхідно пов`язувати початок перебігу строку позовної давності з моментом, коли позивач «фактично» дізнався про існування оспорюваного договору, а саме - 2021 рік, а не 2017, як вважає відповідач 1.

При цьому суд бере до уваги, що у зв`язку з проведенням державних заходів щодо запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відповідно Постанови Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 зі змінами та доповненнями від 20 березня 2020 року № 242, від 25 березня 2020 року № 239, від 29 березня 2020 року № 241, від 2 квітня 2020 року № 255, від 8 квітня 2020 року № 262, від 15 квітня 2020 року № 284, від 29 квітня 2020 року № 313, від 4 травня 2020 року № 332, від 4 травня 2020 року № 343, від 14 травня 2020 року № 377, від 20 травня 2020 року № 392, від 17 червня 2020 року № 500, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 9 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 16 червня 2021 року № 611, від 11 серпня 2021 року N 855, від 22 вересня 2021 року № 981, від 15 грудня 2021 року № 1336, від 23 лютого 2022 року №229, від 27 травня 2022 року №630, від 19 серпня 2022 року № 928, від 23 грудня 2022 року №1423, від 25 квітня 2023 року № 383, дія карантину подовжено до 30.06.2023 року.

Оспорюваний інвестиційний договір №6/АДРЕСА_2 укладеннй між відповідачами 1 та 4 15.05.2017, отже останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 15.05.2020 року.

Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини (висновок Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 № 679/1136/21).

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд приходить до висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню, відтак звернення позивача в вересні 2022 з даним позовом здійснене в межах строку позовної давності.

У відповідності до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К 5» підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 1 витрат на виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту у розмірі 50 000, 00 (п`ятдесят тисяч гривень).

Відповідно до ч.4 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що необхідність виготовлення технічного паспорту виникла у позивача у зв`язку з тим, що відповідач 4 всупереч рішенню Господарського суду м. Києва від 11 лютого 2021 року у справі № 910/14759/20, не передав Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку "К5" технічний паспорт на буд. АДРЕСА_3 . Проте оскільки вказані витрати на виготовлення загальнобудинкового технічного паспорту частково стягнуто з відповідача 4 в межах розгляду справи № 910/5335/21 (910/8280/22) позовна вимога не підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд встановивши обставини, викладені у частини 4 статті 123, статті 127 Господарського процесуального кодексу України, приходить до висновку про необхідність покладення витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 10 000 гривень пропорційно на відповідача 1 та відповідача 4.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» задовольнити частково.

2. Визнати недійсним інвестиційний договір від 15.05.2017 № 6/АДРЕСА_2 укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки; платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 ) та ПрАТ «Енергополь-Україна» (, місцезнаходження 04201, м. Київ, вул. Кондратюка, буд.1).

3. Зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «К5» приміщеннями 26 технічного поверху, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Юрія Кондратюка, буд. 5. Видати наказ.

4. Скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «НОВОЗАВОДСЬКЕ» Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича від 24 липня 2017 року, індексний номер рішення: 36283863, щодо внесення змін до інформації про об`єкт нерухомого майна, зміну інформації про право власності на об`єкт нерухомого майна 00.

5. Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зміну інформації про об`єкт нерухомого майна, зміну інформації про право власності на об`єкт нерухомого майна, індексний номер рішення: 36283863, щодо квартири номер АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, від 24 липня 2017 року, щодо збільшення її площі на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер КВ 49 від 10 липня 2017 року, видавник ДАБІ м. Києва.

6. У задоволенні позовних вимог до Міністерства юстиції України та Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити.

7. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки; платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (04202, місто Київ, вул. Кондратюка Юрія, будинок 5, ідентифікаційний номер 43065369) судовий збір у розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шісдесят дві) грн. 00 коп. та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.. 00 коп. Видати наказ.

8. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» (04201, м. Київ, вул. Кондратюка, 1, ідентифікаційний номер 20022334), на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (04202, місто Київ, вул. Кондратюка Юрія, будинок 5, ідентифікаційний номер 43065369) судовий збір у розмірі 4 962,00 грн (чотири тисячі дев`ятсот шісдесят дві гривні) та витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.10.2023.

Суддя А.В. Яковенко