ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3477/22
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів: Колоколова С.І.,

Ярош А.І.,

секретар судового засідання Полінецька В.С.

за участю представників учасників судового процесу:

від ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС»: Чорна Н.О., за ордером;

від ФОП Богачова Д.Г.: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЙН ХАНТЕРС

на рішення Господарського суду Одеської області

від 20 липня 2023 року (повний текст складено 01.08.2023)

у справі №916/3477/22

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН ХАНТЕРС»

до: Фізичної особи-підприємця Богачова Дмитра Георгійовича

про стягнення 440 000,00 грн.-

та

за зустрічним позовом: Фізичної особи-підприємця Богачова Дмитра Георгійовича

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН ХАНТЕРС»

про визнання договору недійсним, -

суддя суду першої інстанції: Нікітенко С.В.,

місце винесення рішення: м. Одеса, просп. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 25.10.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) ВАЙН ХАНТЕРС (позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця (ФОП) Богачова Дмитра Георгійовича (відповідач) про стягнення заборгованості за користування приміщенням в розмірі 440 000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ТОВ ВАЙН ХАНТЕРС зазначило про неналежне виконання з боку ФОП Богачова Дмитра Георгійовича умов укладеного між сторонами договору суборенди №26/06/20 від 26.06.2020 та договору суборенди №26/06/20-н від 26.06.2020 в частині повної та своєчасної оплати за користування приміщенням.

В подальшому від ФОП Богачова Дмитра Георгійовича до Господарського суду Одеської області надійшов зустрічний позов до ТОВ ВАЙН ХАНТЕРС щодо визнання договору суборенди №26/06/20-н від 26.06.2020 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог ФОП Богачов Д.М. послався на те, що предметом договору оренди №26/06/20-н від 26.06.2020 є теж саме приміщення, яке є предметом договору оренди №26/06/20 від 26.06.2020. Зазначаючи, що неможливо передати один й той же об`єкт у користування за різними договорами, ФОП Богачов Д.М. також вказав, що ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» не надано жодного доказу існування відносин між сторонами за договором оренди №26/06/20-н від 26.06.2020.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/3477/22 (суддя С.В. Нікітенко) позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАЙН ХАНТЕРС» задоволено частково; стягнуто з Фізичної особи-підприємця Богачова Дмитра Георгійовича на користь позивача за первісним позовом 6 451,61 грн. заборгованості за користування приміщенням за договором суборенди від 26.06.2020 №26/06/20; у решті позовних вимог відмовлено. Також здійснено розподіл судових витрат за первісним позовом.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції встановив, що договір суборенди №26/06/20 від 26.06.2020 припинив свою дію з 10.05.2022, однак, ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» неправомірно нараховував ФОП Богачову Д.Г. орендну плату за користування приміщенням за цім договором до 31.10.2022. У зв`язку з цим, здійснивши власний розрахунок, місцевий господарський суд дійшов висновку, що загальна сума заборгованості за договором суборенди-1 (№26/06/20 від 26.06.2020) становить 6 451,61 грн. (за період прострочення з 01.03.2022 по 09.05.2022).

Щодо нарахованої ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» заборгованості за договором суборенди-2 (№26/06/20-н від 26.06.2020) у розмірі 405 000,00 грн., суд зазначив про те, що в останньому сторонами не було погоджено предмет договору - "План-схема Об`єкта суборенди", яка є невід`ємною частиною договору суборенди-2, а відтак, вказаний договір не можна вважати укладеним, що в свою чергу, унеможливлює стягнення орендної плати за ним. Крім того, місцевий господарський суд зауважив, що доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору суборенди-2, сторонами не було надано. Таким чином, за висновком суду першої інстанції позовні вимоги в частині стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за договором суборенди-2 у розмірі 405 000,00 грн. - заявлені безпідставно, у зв`язку з чим суд відмовив у задоволенні останніх.

При цьому, з огляду на встановлення місцевим господарським судом факту не укладення договору №26/06/20-н від 26.06.2020 та з урахуванням приписів ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову щодо визнання цього договору суборенди недійсним.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю ВАЙН ХАНТЕРС звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить (з урахуванням заяви про уточнення апеляційних вимог від 22.09.2023) скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/3477/22 в частині первісних позовних вимог та ухвалити нове рішення у цій частині, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЙН ХАНТЕРС задовольнити повністю шляхом стягнення з ФОП Богачова Д.Г. 440 000,00 грн. простроченої заборгованості за користування приміщеннями. Рішення щодо зустрічного позову залишити без змін.

Апелянт вважає, що винесене судом першої інстанції оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, виходячи із неповноти встановлення обставин укладання договору суборенди-2, неправильної оцінки доказів щодо укладання обох договорів суборенди.

Зокрема, ТОВ ВАЙН ХАНТЕРС вважає, що місцевим господарським судом зроблено помилкові висновки щодо неузгодження істотних умов обох договорів суборенди, які стосуються об`єкта оренди.

Так, позивач за первісним позовом наполягає на тому, що він не передавав одне приміщення двічі, оскільки договори стосувалися одного приміщення поділеного перегородкою, тобто приміщення, яким користувався відповідач за первісним позовом, складалось з двох частин, які не були виділені в натурі, проте факт користування якими ФОП Богачов Д.Г. не оспорював. При цьому, апелянт не погоджується з тим, що судом не була врахована, при винесенні оскаржуваного рішення, надана ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» план-схема суборендованого приміщення (т.2, а.с.2) з підстав відсутності підписів сторін на даному документі.

Апелянт переконаний, що предмет договору суборенди-2 та інші істотні умови договору чітко визначені в останньому, а саме: зазначено адресу об`єкту договору та його площу, зазначено строк дії договору та розмір орендної плати, окрім того, був підписаний акт приймання-передачі приміщення, що є первинним бухгалтерським документом, і при цьому відповідач за первісним позовом повноцінно користувався зданим в суборенду приміщенням до 31.10.2022 та частково сплачував орендну плату за користування таким приміщенням. Таким чином, судом помилково зазначено, що сторони договору суборендии-2 не узгодили його предмет, у зв`язку із не укладенням "План-схеми Об`єкту суборенди", яка є невід`ємною частиною цього договору.

Разом з цим, посилаючись на положення ч.1 ст. 785, ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України та правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 20.11.2012 у справі №3-54гс12, ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» зауважує, що суд першої інстанції неправомірно самостійно зменшив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по договору суборенди-1, оскільки незважаючи на повідомлення позивачем про розірвання договору суборенди №26/06/20 від 26.06.2020, відповідач таке повідомлення проігнорував і не підписав відповідний акт приймання-передачі (повернення). За твердженням апелянта, орендоване приміщення ФОП Богачов Д.Г. залишив 31 жовтня 2023.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ВАЙН ХАНТЕРС на рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/3477/22 та призначено її розгляд на 25 жовтня 2023 року об 11:30 год.

04.10.2023 від ФОП Богачова Д.Г. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач за первісним позовом не погодився з доводами останньої, зазначив про її необґрунтованість та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Зокрема, відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо неузгодження сторонами договору суборенди-2 його істотних умов, а саме: предмету договору №26/06/20-н від 26.06.2020, оскільки не було погоджено передбачену останнім «План-схему Об`єкта суборенди», яка в свою чергу, ідентифікує приміщення, що передається у суборенду. При цьому, ФОП Богачов Д.Г. звертає увагу на те, що сам позивач визнає, що сторонами укладались два договори оренди щодо одного приміщення. Надана позивачем «План-схема Об`єкта суборенди», а переконання відповідача, обґрунтовано відхилена судом першої інстанції, оскільки не містить ні адреси приміщення, ні визначення того, яку частину приміщення використовує відповідач, ні позначки щодо якого договору суборенди вона складена, ні реквізитів сторін та їх підписів та дати складання.

Також відповідачем зазначено, що ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» не надано жодного доказу існування відносин за договором суборенди-2 (рахунків, актів наданих послуг, здійснення платежів, пред`явлених вимог чи претензії, листування, бухгалтерської та податкової звітності тощо).

Детальніше доводи ФОП Богачова Д.Г. викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

24.10.2023 від ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, сформовані у системі «Електронний суд». Аналогічні пояснення, але у паперовому вигляді, надійшли до суду апеляційної інстанції 26.10.2023. У цих поясненнях позивач більш детально виклав свою позицію та підкреслив, що умова в договорах суборенди від 26.06.2020 щодо плану-схеми приміщення не є істотною; Господарський суд Одеської області вийшов за межі зустрічних позовних вимог, оскільки визнав договір суборенди від 26.06.2020 №26/06/20-н неукладеним, хоча ФОП Богачовим Д.Г. були заявлені інші вимоги. Отже, місцевий господарський суд допустив порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні 25.10.2023 представник ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» підтримав вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити, а рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/3477/22 - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

ФОП Богачов Д.Г. або його представник про дату, час та місце розгляду справи було повідомлені належним чином, однак у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене та зважаючи, що на думку суду обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів, достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що судом сторонам були створені рівні та належні умови для надання усіх необхідних доказів, явка сторін не була визнана судом обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача за первісним позовом.

У судовому засіданні 25.10.2023, яке проводилось в режими відеоконференції, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З огляду на матеріали справи вбачається, що на підставі договору оренди від 01.11.2019 №01/11/19 (т.1 а.с. 9-12) ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» є Орендарем приміщення загальною площею 171,2 кв.м. (торговельна площа 150 кв.м.), яке розташовано за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м «Дружний», буд. 1, приміщення 4.

План-схема Об`єкта оренди є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.4 Договору від 01.11.2019 №01/11/19).

В подальшому Орендарю було надано згоду з боку Орендодавця на здачу в суборенду частини вищевказаного приміщення (т.1 а.с. 15).

Також матеріалами справи підтверджується, що 26.06.2020 між ТОВ ВАЙН ХАНТЕРС (Орендар) та ФОП Богачовим Дмитром Георгійовичем (Суборендар) були укладені два договори суборенди на передачу останньому в користування приміщення, яке знаходиться за адресою: Одеська обл., с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м Дружний, буд. 1, приміщення 4 (надалі - Об`єкт суборенди або Приміщення), а саме:

- Договір суборенди №26/06/20 (надалі - Договір суборенди-1) щодо передачі в суборенду об`єкта загальною площею 42,1 кв.м. (т. 1 а.с. 16-19) та

- Договір суборенди №26/06/20-н (надалі - Договір суборенди-2) щодо передачі в суборенду об`єкта загальною площею 42,1 кв.м. (т. 1 а.с. 21-24).

Відповідно до п. 1.4 вказаних Договорів План-схема Об`єкта суборенди є невід`ємною частиною останніх.

За умовами п. 2.1 Договорів суборенди передача Об`єкта суборенди у користування Суборендаря оформлюється Актом приймання-передачі, який є невід`ємною частиною Договорів. В Акті приймання-передачі вказується технічний стан приміщення, характеристика Об`єкта суборенди на момент передачі майна Суборендарю.

Право користування Об`єктом суборенди виникає у Суборендаря в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі приміщення (п. 2.2. Договорів).

Згідно з п. 2.3 Договорів, в момент підписання Акту приймання-передачі Орендар передає комплект ключів від Об`єкта суборенди та надає право безперешкодного доступу до Об`єкта суборенди персоналу Суборендаря та його клієнтів.

Пунктом 2.4 Договорів встановлено, що повернення Об`єкта суборенди Орендарю здійснюється протягом двох робочих днів з дня припинення дії Договору (в інших випадках, передбачених Договором) та оформлюється Актом приймання-передачі (повернення), який є невід ємною частиною цих Договорів.

За Договором суборенди-1 орендна плата складає 5 000,00 грн., а за Договором суборенди-2 15 000,00 грн. (п.3.1 цих Договорів).

Суборендні платежі нараховуються з 10.07.2020, але в будь якому разі не раніше підписання Сторонами Акту прийому-передачі приміщення (п. 3.2. Договорів суборенди).

Суборендар перераховує грошові кошти за перший та останній місяць користування об`єктом суборенди протягом трьох днів з моменту підписання Договору (п. 3.3. Договорів).

Відповідно до п.3.7 Договорів суборенди в орендну плату не входять та сплачуються окремо, з моменту підписання обох Договорів: комунальні та експлуатаційні послуги, а саме: платежі по спожитій електроенергії, водопостачання, водовідведення, теплопостачання, утримання будинку та прибудинковій території, а також послуги пожежної та позавідомчої охорони, інтернет тощо. За домовленістю Сторін дані послуги можуть компенсуватися Орендарю. Підставою для компенсації даних послуг є надання Орендарем Суборендарю рахунків-фактур та Актів наданих послуг.

Термін суборенди об`єкта становить з 26.06.2020 по 30.09.2022 (п. 8.2 Договорів).

Будь-які зміни та доповнення до цих Договорів дійсні лише при умові виконання їх в письмовій формі та підписання належними представниками Сторін (п. 8.3 Договорів).

У випадку, якщо жодна зі сторін за 3 (три) місяці до спливу строку дії Договору не заявить про свій намір припинити його дію, Договір вважається переукладеним (пролонгованим) на тих самих умовах, про що Сторони повинні підписати відповідну Додаткову угоду або укласти новий Договір на тих самих умовах (п. 8.4 Договорів).

Згідно з п. 8.1 Договорів, останні набирають чинності з моменту їх підписання Сторонами і діють до повного виконання Сторонами взятих на себе за цими Договорами зобов`язаннями.

При цьому, зазначені Договори суборенди можуть бути розірвані в односторонньому порядку, зокрема, на вимогу Орендаря у випадку несвоєчасної сплати Суборендарем суборендної плати або комунальних платежів, за умови направлення Суборендарю попередження про розірвання не менш, ніж за 2 (два) місяці до запланованої дати розірвання.

Договір суборенди-1 та Договір суборенди-2 підписаний обома сторонами та скріплений печаткою ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС».

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов п. 2.1. Договору суборенди-1, 26.06.2020 сторони уклали Акт приймання-передачі (Додаток №1 до Договору суборенди-1), згідно якого Орендар передав, а Суборендар прийняв нежитлове приміщення, яке передається в оренду за Договором №26/06/20 від 26.06.2020, що знаходиться за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м Дружній, буд. 1, приміщення № 4, загальною площею 42.1 кв.м. (далі - Приміщення) (т.1 а.с. 20).

Також на виконання умов п. 2.1. Договору суборенди-2, 26.06.2020 сторони уклали акт приймання-передачі (Додаток №1 до Договору суборенди-2), згідно якого Орендар передав, а Суборендар прийняв нежитлове приміщення, яке передається в оренду за Договором № 26/06/20-н від 26.06.2020, що знаходиться за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м Дружній, буд. 1, приміщення № 4. Загальною площею 42.1 кв.м. (далі - Приміщення) (т. 1 а.с 25).

Акти приймання-передачі підписані сторонами без зауважень.

У матеріалах справи наявна фільтрована виписка АТ КБ "Приватбанк" за період з 01.01.2019 по 07.02.2022, з якої слідує, що ФОП Богачов Д.Г. у вказаний період перерахував ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» орендну плату у загальному розмірі 95 000,00 грн. (01.07.2020 10 000,00 грн. та з 10.08.2020 по 07.02.2022 - по 5 000,00 грн.) (т. 1 а.с. 53).

Крім того, ТОВ Богачовим Д.Г. надано суду план-схему приміщення за Договором №26/06/20 від 26.06.2020, згідно з якою дане приміщення використовується у якості магазину торгівлі продуктами харчування та безалкогольними напоями, що передбачено відповідним Договором суборенди (т. 1, а.с. 54).

Однак, зі вказаного плану-схеми не вбачається, що остання є передбаченим Договором суборенди документом, оскільки вона не містить посилання на те, що остання є додатком до цього Договору; не має вона і підпису представників сторін на підтвердження її погодження як умови п. 1.4 Договору суборенди.

Водночас, план-схема приміщення за Договором №26/06/20-н від 26.06.2020 у матеріалах справи відсутня та за твердженням відповідача, її немає і у Суборендаря.

Листом від 04.05.2022 вих. №04/05/22 Орендар повідомив Суборендаря про несплату останнім за Договором від 26.06.2020 №26/06/20, починаючи з березня 2022,орендної плати та комунальних платежів, що призвело до заборгованості станом на 04.05.2022: 15 000,00 грн. по орендній платі та 34 497,00 грн. по комунальним платежам. У зв`язку з цим, ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» зазначило про розірвання Договору суборенди від 26.06.2020 №26/06/20 починаючи з 10.05.2022 з вимогою про звільнення приміщення у вказаний строк. Також Орендар повідомив Суборендаря, що у випадку не виконання наведеної вимоги про звільнення приміщення, з боку ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» будуть застосовані відповідні оперативно-господарські санкції (т. 1 а.с. 51-52).

Жодної претензії або будь-якого звернення щодо неналежного виконання Суборендарем умов Договору від 26.06.2020 №26/06/20-н (Договору суборенди-2) у матеріалах справи не міститься.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції було витребувано у позивача оригінал План-схеми об`єкта суборенди до Договорів суборенди №26/06/20 та № 26/06/20-н (т. 2, а.с. 2).

Проте, ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» стверджує, що саме на прохання ФОП Богачова Д.Г. було прийнято рішення розділити суму орендних платежів приміщення, загальна площа якого дорівнює 84,2 кв.м., за окремими договорами.

Відповідно, загальна сума платежу в момент підписання Договору суборенди-1 за перший та останній місяці становить 10 000,00 грн., а загальна сума платежу в момент підписання Договору суборенди-2 за перший та останній місяці 30 000,00 грн.

За твердженням ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС», гарантійний платіж за Договором суборенди-2 в розмірі 15 000,00 грн. відповідачем внесений не був.

Крім того, позивач зазначає, що незважаючи на сплив строку дії Договорів суборенди, Суборендар безпідставно продовжував користуватися Об`єктом оренди додатковий календарний місяць та самовільно, без складення Актів приймання-передачі (повернення) залишив приміщення 31.10.2022.

Вказуючи, що ФОП Богачов Дмитро Георгійович припинив проводити оплати за Договором суборенди-2 починаючи з серпня 2020, а за Договором суборенди-1 - з березня 2022, ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» вказує, що враховуючи строк користування Приміщенням та внесений відповідачем гарантійний платіж, сума заборгованості за Договором суборенди-1 склала 35 000,00 грн., а за Договором суборенди-2 405 000,00 грн. Загальна сума простроченої заборгованості за користування Об`єктом оренди становить 440 000,00 грн.

Наведені вище обставини та відсутність оплати з боку ФОП Богачова Д.Г. за користування Об`єктом оренди сталі підставою для звернення ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» до господарського суду із відповідним позовом.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення закріплені у частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України.

Частиною 6 статті 283 Господарського кодексу України передбачено, що до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями частини 1 статті 762 Цивільного кодексу України закріплено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За умовами частини 2 статті 180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимог у однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Статтею 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

З аналізу вищенаведених положень чинного законодавства впливає, що предмет договору, тобто приміщення, яке передається в оренду (у даному випадку в суборенду) повинно бути ідентифіковане.

Для цього у Договорах суборенди сторонами узгоджено п. 1.4, відповідно до якого до Договору суборенди-1 та Договору суборенди-2 має бути долучена План-схема Об`єкта суборенди, яка є невід`ємною частиною відповідного Договору.

Проте, як правильно встановлено судом першої інстанції, сторонами у даній справі не було надано підписаних План-схем Об`єкта суборенди, які є невід`ємними частинами Договорів суборенди. При цьому, за твердженням позивача, сторонами взагалі ніколи не укладались та не підписувались Плани-схеми Об`єктів суборенди до Договорів суборенди.

Тому, апеляційна колегія вважає абсолютно правильним висновок суду першої інстанції про те, що сторонами у справі не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що сторонами було узгоджено предмет Договору суборенди №26/06/20-н від 26.06.2020, враховуючи відсутність передбачених умовами Договорів Плани-схеми Об`єктів суборенди, з одночасним визнанням позивачем, що сторонами укладались два договори щодо одного приміщення.

Посилання апелянта на План-схему невідомого приміщення (т. 2 а.с. 2), яку суд першої інстанції не врахував, оцінюються апеляційною колегією критично, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, зі вказаного доказу незрозуміло якого нерухомого об`єкта він стосується.

У даному контексті апеляційний суд звертає увагу на те, що дійсно, надана позивачем схема не містить ні адреси приміщення, ні позначки щодо якого взагалі договору вона складена, ні реквізитів сторін та їх підписів і дати складання, ні визначення того, яку частину приміщення на вказаної схемі, на думку позивача, використовує відповідач.

Більш того, з урахуванням твердження Орендаря, що в суборенду передано приміщення загальною площею 84,2 кв.м., яке поділено на рівні частини окремими Договорами суборенди та розташовано за адресою: Одеська область, с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м «Дружний», буд. 1, приміщення 4, апеляційний суд враховує, що сам Орендар за даною адресою (Одеська область, с. Лиманка, вул. Жемчужна, ж/м «Дружний», буд. 1, приміщення 4) має у користуванні приміщення загальною площею 171,2 кв.м. (торговельна площа 150 кв.м.), а тому, з наданій позивачем плану-схеми взагалі неможливо встановити про яке приміщення йде мова.

Окремо судова колегія звертає увагу на те, що доводи апелянта щодо розділення одного приміщення площею 84,2 кв.м. на 2 рівні частини по 42,1 кв.м. кожне, не підтверджується жодним додатковим доказом (крім відсутності планів приміщень): ні фото -, ні відео фіксаціями цього твердження.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини вбачається, що сторонами не було погоджено предмет договорів, оскільки останній неможливо ідентифікувати з огляду на відсутність Планів-схем Об`єктів суборенди, які є невід`ємними частинами Договорів суборенди.

Частиною 8 статті 181 Господарського кодексу України встановлено, що якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Окрім цього, правочин вважається схваленим, зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ст. 241 Цивільного Кодексу України).

Так, Верховний Суд у постанові від 06.04.2016 у справі №3-84гс16 зазначив, наступне: «Судами об`єктивно встановлено, що відповідач за первісним позовом упродовж тривалого часу вчиняв дії, спрямовані на виконання оспорюваного договору, зокрема підписував додаткові угоди і специфікації на поставку товару, приймав відвантажений товар, здійснював часткову оплату його вартості. За наявності таких фактів судам належало керуватися положеннями статті 241 ЦК і, зокрема, нормою, наведеною у другому реченні частини першої цієї статті. Сама по собі відсутність у генерального директора відповідача повноважень на укладення від імені товариства спірного Договору №5/14 не створює підстави для визнання цього договору недійсним, оскільки за фактичними обставинами справи договір не тільки прийнято до виконання, але і значною мірою виконано».

Як свідчать матеріали справи, відповідачем після підписання Договору суборенди-1 та акту приймання-передачі приміщення за цим Договором, здійснювалась часткова сплата орендної плати та комунальних і експлуатаційних послуг; в свою чергу, позивачем приймалась орендна плата за Договором суборенди-1, а при порушенні Суборендарем строків відповідної оплати, останньому було направлено повідомлення про розірвання саме Договору №26/06/20.

Таким чином, сторонами своєю поведінкою були вчинені конклюдентні дії за Договором суборенди-1, що відповідно породжує юридичні наслідки.

Разом з цим, жодного доказу на підтвердження виконання умов Договору суборенди-2 сторонами взагалі не надано.

Зокрема, у матеріалах справи відсутній будь-які рахунки, акти наданих послуг або окази щодо здійснення Суборендарем платежів, або навпаки - пред`явлених вимог чи претензії з боку Орендаря, листування, бухгалтерської та податкової звітності тощо, яки б свідчили про існування відносин за Договором суборенди-2.

При цьому, апеляційна колегія погоджується із судом першої інстанції, який звернув увагу на те, що ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» не надано жодних доказів, які б підтверджували його твердження, що "Починаючи з серпня 2020 ФОП Богачов Дмитро Георгійович припинив проводити оплати за Договором суборенди-2".

Так, у матеріалах справи не міститься будь-якого доказу щодо внесення ФОП Богачовим Д.Г. орендної плати у розмірі 15 000,00 грн. за користування приміщенням в липні 2020 по Договору суборенди-2.

Відтак, місцевим господарським судом було правильно встановлено факт відсутності вчинення сторонами будь-яких дій, спрямованих на виконання умов Договору суборенди-2, що свідчить у даному випадку про те, що Договір суборенди № 26/06/20-н від 26.06.2020 є неукладеним.

Щодо посилання апелянта на те, що місцевий господпрський суд вийшов за межи позовних вимог, то колегія суддів зазначає таке.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 «правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові. Суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування принципу jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справ. Зокрема, у постанові від 19.04.2023 у справі №910/15551/20 Велика Палата Верховного Суду зауважила, зважаючи на положення статей 14, 162 Господарського процесуального кодексу України, що суд вирішує спір у межах заявлених позивачем вимог, а саме, виходячи зі змісту заявлених вимог та обставин, якими їх обґрунтовує позивач; при цьому, користуючись принципом "суд знає закони", при вирішенні спору суд може застосувати до спірних правовідносин інші норми права, ніж ті, які зазначив позивач як правову підставу позову.

Отже, суд першої інстанції, опираючись на обставини, встановлені при розгляді справи №916/3477/22, дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень законодавста, які встановлюють умови щодо визнання договорів недійсними, оскільки, з огляду на принцип jura novit curia («суд знає закони»), суд надав самостійну кваліфікацію спірним правовідносинам та встановив наявність умов щодо визнання відповідного договору не укладеним.

Щодо твердження апелянта про користування ФОП Богачовим Д.Г. приміщенням за Договором суборенди-1 після 10.05.2022.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції неправомірно самостійно зменшив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за Договором суборенди №26/06/20 від 26.06.2020, оскільки незважаючи на повідомлення позивача, відповідач таке повідомлення проігнорував і не підписав відповідний акт приймання-передачі.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували той факт, що відповідач користувався приміщенням після розірвання спірного Договору, тобто після 10.05.2022.

При цьому, судова колегія звертає увагу на Лист ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС» №04/05/22 від 04.05.2022, в якому, крім повідомлення відповідача про розірвання Договору суборенди №26/06/20 від 26.06.2020, починаючи з 10.05.2022, та вимоги щодо звільнення Суборендарем приміщення у вказаний строк, позивач вказав на можливість застосування до ФОП Богачова Д.Г. відповідних оперативно-господарських санкцій, у випадку не виконання останнім наведеної вимоги про звільнення приміщення.

Проте, ні будь-якого рахунку, ні доказів користування комунальними послугами, ні претензії стосовно невиконання з боку відповідача вимог Орендаря щодо звільнення приміщення та продовження користування останнім ФОП Богачовим Д.Г. після 10.05.2022 позивачем також надано не було.

Відтак, з огляду на відсутність доказів на підтвердження користування відповідачем приміщенням за Договором суборенди-1 після 10.05.2022, місцевим господарським судом було прийнято правильне рішення часткове стягнення заборгованості за Договором суборенди №26/06/20 від 26.06.2020, а не про зменшення суми стягнення за позовними вимогами ТОВ «ВАЙН ХАНТЕРС».

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при перегляду судового рішення, а тому, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного судового рішення і ухвалення нового рішення, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що дає підстави для залишення останнього без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.07.2023 у справі №916/3477/22 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк.

Повний текст постанови складений 30.10.2023.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Ярош А.І.