ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 923/990/20

Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., за участю секретаря судового засідання Толкунової М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Рехлицької Валентини Вікторівни (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Грьози Володимира Юрійовича ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення 320400,00 грн.

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Стороженко Д.П., адвокат, ордер серія ВТ №1038418 від 26.07.2023

Позивач звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовом до відповідача про (з урахуванням заяви про внесення змін до предмета позову) розірвання договору купівлі-продажу від 20.06.2019 №10, укладеного позивачем та відповідачем; стягнення з відповідача на користь позивача 101600,00 грн., сплачених за неякісний товар, - тротуарну плитку "Цегла сіра 200*100*55мм", а також понесені збитки на придбання цементу з доставкою на суму 13350,00 грн., придбання піску з доставкою на суму 24600,00 грн., демонтаж неякісної тротуарної плитки на суму 59925,00 грн., улаштування нової тротуарної плитки на суму 117475,00 грн., проведення дослідження ТОВ "Будівельна лабораторія" на суму 3450,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині якості проданого товару.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2021, позовні вимоги задоволено частково; розірвано договір, укладений позивачем та відповідачем; стягнуто з відповідача на користь позивача 101600,00 грн., сплачених за неякісний товар, - тротуарну плитку "Цегла сіра 200*100*55мм", 59925,00 грн. збитків, пов`язаних з демонтажем неякісної тротуарної плитки, 13554,24 грн. судових витрат; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 09.11.2021 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2021 та рішення Господарського суду Херсонської області від 09.03.2021 у справі №923/990/20 скасовано, справу №923/990/20 направлено на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 24.11.2021 суддею Закуріним М.К. справу № 923/990/20 прийнято до провадження.

Відповідно до пункту 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", у разі неможливості здійснення правосуддя судами, розташованими на тимчасово окупованих територіях, територіальна підсудність судових справ, що розглядаються у таких судах, визначається в порядку, передбаченому частиною 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Так, Голова Верховного Суду розпорядженням від 18.03.2022 №11/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Господарського суду Херсонської області на Господарський суд Одеської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 справу №923/990/20 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Сулімовській М.Б.

Ухвалою від 19.06.2023 прийнято до провадження справу №923/990/20, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 20.07.2023, вирішено інші процесуальні питання.

Ухвалою суду від 20.07.2023 відкладено підготовче засідання на 17.08.2023.

Ухвалою суду від 17.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 18.09.2023; відкладено підготовче засідання на 07.09.2023.

Ухвалою від 07.09.2023, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено провести підготовче провадження у розумні строки, закрито підготовче провадження у справі №923/990/20, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 12.10.2023.

В судове засідання з`явися представник відповідача, який заперечив проти задоволення позову.

Позивач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Ухвали суду, які направлялись позивачу за адресою, відомості щодо якої містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, повернулись до суду з відміткою поштової установи "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд враховує, що відповідно до п.5 ч.6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому суд зауважує, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20).

За наведеного суд констатує, що судом було вжито належних заходів щодо повідомлення позивача про розгляд даної справи.

Будь-яких заяв та клопотань від позивача не надходило.

Розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 12.10.2023, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи, 17.06.2019 ФОП Григор`євою Оленою Олександрівною (Замовник) та позивачем ФОП Рехлицькою Валентиною Вікторівною (Підрядник) було укладено Договір підряду №17/06/19 (далі - Договір підряду), за умовами якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на власний ризик, власними та залученими силами та засобами відповідно до умов даного Договору підряду та норм чинного законодавства України виконати будівельні роботи за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5, а саме: улаштування тротуарної плитки з`їзду, а Замовник зобов`язується відповідно до умов Договору підряду прийняти та оплатити виконані роботи.

Від імені Підрядника - ФОП Рехлицької В.В. діяв Граділь Д.В. на підставі довіреності, посвідченої 26.01.2018 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Волкодав В.Г. за реєстровим номером 289.

Відповідно до кошторису на влаштування тротуарної плитки з`їзду, загальна вартість робіт та матеріалів склала 704549,00 грн.

Позивачем (Замовник) та Комунальною установою з капітального будівництва об`єктів соціально-культурного і комунального призначення Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (Виконавець) 15.07.2019 укладено договір № 53-3/19 про технічний нагляд, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати технічний нагляд за виконанням робіт на об`єкті "Улаштування тротуарної плитки за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5".

Відповідачем ФОП Грьоза Володимиром Юрійовичем (Продавець) та позивачем ФОП Рехлицькою Валентиною Вікторівною (Покупець) 20.06.2019 укладено Договір, за умовами якого Продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

За умовами Договору:

- гарантійний строк експлуатації (придатності, зберігання) з моменту виготовлення (отримання товару покупцем/експлуатації) становить 2 роки (пункт 2.3 Договору);

- продавець зобов`язаний передати товар Покупцю у повному обсязі протягом 60 днів з моменту повної оплати (укладання договору); забезпечити покупця такими документами щодо товару: рахунок, накладна (пункт 3.1 Договору);

- перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною (пункт 3.2 Договору);

- ціна за одиницю товару згідно з накладними; загальна ціна товару, що продається за цим Договором згідно з накладними; покупець здійснює оплату по факту отримання товару (пункти 4.1, 4.2, 4.3. Договору);

- обов`язки Продавця: передати Покупцеві товар, визначений цим Договором, за актом приймання- передачі товару; попередити Покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається; зберігати товар, якщо право власності переходить до Покупця раніше від передання товару; замінити товар неналежної якості протягом 60 днів з моменту отримання обґрунтованої претензії від Покупця або повернути вартість товару неналежної якості згідно з цінами, зазначеними у пункті 4.1 Договору (пункти 5.1.1, 5.1.2, 5.1.3, 5.1.4 Договору);

- обов`язки Покупця: прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або право відмови від договору; оплатити товар згідно з умовами, визначеними у пункті 4 Договору (пункти 5.2.1, 5.2.2 Договору);

- у випадку порушення своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Сторони не несуть відповідальність за порушення своїх зобов`язань за цим Договором, що сталося не з їх вини. Сторона вважається не винуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх від неї заходів для належного виконання зобов`язання (пункти 6.1, 6.2 Договору);

- договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами (пункт 7.1 Договору);

- дострокове розірвання Договору можливе лише за письмовою згодою сторін, якщо це встановлено Договором або законодавством України (пункт 7.3 Договору);

- усі спори, що пов`язані з цим Договором, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, якщо спір не може бути вирішений шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю спору, визначеному відповідним законодавством України (пункт 7.4 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

На виконання умов Договору 08.08.2019 на підставі накладної №40 Відповідач передав у власність Позивачу 635 кв.м тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55мм" на загальну суму 101600,00 грн.

До партії придбаної тротуарної плитки відповідачем на ім`я позивача надано гарантійні зобов`язання від 08.08.2019 № 15, відповідно до яких: "Виробник (Відповідач) надає гарантію на свою продукцію, а саме: тротуарну плитку Римський камінь, Брук та Цегла, яка знаходиться за адресою с. Дніпровське, вул. Глинище, 5. Гарантійні зобов`язання на вироби поширюються протягом 60-ти місяців з дня продажу, за умови дотримання нижче наведених правил зберігання та експлуатації виробів: Вироби не повинні піддаватися ударам і іншим механічним впливам особливо при транспортуванні та розвантаженні (навантаження здійснюється виробником). Гарантія не діє у випадках стихійних лих, таких як: пожежі, урагани і так далі. При просідання ґрунту, та просіданні будівлі; при контакті виробів з бетону з хімічними речовинами і фарбою; при забрудненні і окисленні виробів з бетону; при використанні наших виробів не за призначенням; При не дотриманні цих вказівок щодо монтажу та рекомендацій виробника; Всі вироби адаптовані до наших кліматичних умов, заборонено використовувати сіль і хімікати проти снігу і льоду! На практиці Наші бетонні вироби, при правильній установці і гарному поводженні, будуть слугувати Вам, не менше 50 років".

Відповідно до актів закриття прихованих робіт від 01.08.2019, 05.08.2019 та 07.08.2019, складених представником технічного нагляду, позивачеві було дозволено улаштування тротуарної плитки, оскільки земляні, бетонні роботи та підлоги виконані відповідно до стандартів, будівельних норм і правил, технічних умов і відповідають вимогам їх прийняття.

Після виконання прихованих робіт позивач здійснив відповідні монтажні роботи з улаштування тротуарної плитки за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5.

Після улаштування тротуарної плитки позивачем було виявлено істотні недоліки у більшості тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55мм", що виражалося у різноманітних тріщинах та розломах.

Як стверджує позивач, 16.09.2019 вона надала зразки придбаної у відповідача тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55мм "ТОВ "Планета PC" з метою лабораторних випробувань, за результатами яких складено відповідний протокол від 20.09.2019. У результаті проведення випробувань встановлено таке: відхилення геометричних розмірів не відповідає вимогам якості; маса зразків не відповідає вимогам; водопоглинання не відповідає вимогам якості; міцність бетону плиток на стискання не відповідає вимогам якості.

Граділь Д.В. 20.09.2019, діючи в інтересах позивача, звернувся до судового будівельно-технічного експерта Фесун Л.A. з метою отримання висновку про якість улаштованої тротуарної плитки. Експертові були поставлені такі питання:

- з яких матеріальних ресурсів виготовлене тверде покриття у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл.?

- чи відповідає тверде покриття, влаштоване у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., вимогам чинних ДСТУ та ДБН?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.10.2019 № 72 експертом встановлено:

- тверде покриття площею 205,94 кв.м, влаштоване у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., виконане з бетонних фігурних елементів (плитки тротуарної) сірого кольору, придбаної у Відповідача за Договором та накладною від 08.08.2019 № 40;

- плитки тротуарні "цегла" сірого кольору, з яких влаштоване тверде покриття площею 205,94 кв.м, у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови", а також тверде покриття, влаштоване з плитки тротуарної "цегла" сірого кольору в комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7- 145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови".

За проведення судової експертизи позивачем сплачено 12246,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.09.2019 № 888-01-36.

До Херсонської Торгово-промислової палати 26.09.2019 надійшла письмова заява Граділя Д.В., який діяв за довіреністю № НМТ 442199, виданою позивачем, в якій він просив провести експертне товарознавче дослідження з визначення якості тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55 мм" у кількості 3 піддона (залишок), придбаної у відповідача. Разом із заявою надійшли додатки (копії): накладна від 08.08.2019 № 40 на придбання тротуарної плитки - на 1 аркуші; гарантійні зобов`язання виробника позивача від 08.08.2019 № 15 - на 1 аркуші; Договір - на 2 аркушах; довіреність № НМТ 442199 на ім`я Граділя Д.В., яка видана Позивачем, - на 1 аркуші.

На вирішення експерта поставлено таке питання:

- чи відповідає якість тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55 мм" вимогам нормативно-технічної документації, діючої в Україні?

Проведення експертного товарознавчого дослідження доручено експерту Херсонської ТПП Федотовій О.Ш.

Відповідно до висновку № Ве-274 експертного товарознавчого дослідження від 08.11.2019, експертом встановлено, що якість тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55 мм" не відповідає вимогам нормативно-технічної документації, діючої на території України, а саме: вимогам ДСТУ Б В.2.7-145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови" за показниками: міцність бетону виробів при стиску; водопоглинання бетону виробів; стираність бетону виробів; а також вимогам до маркування виробів.

За проведення експертного дослідження позивачем сплачено 6000,00 грн., що підтверджується квитанціями від 26.09.2019 № 507 та від 27.11.2019 № 634.

Також, Граділь Д.В. 01.10.2019, діючи в інтересах Позивача, уклав договір на надання послуг № 011019/02 з ТОВ "Будівельна лабораторія". Предметом зазначеного договору є випробування монолітних бетонних залізобетонних конструкцій, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій бетонної суміші, ґрунтових споруд та основ, арматури і металу, зварних з`єднань металевих конструкцій неруйнівним методом тощо (зазначений договір у матеріалах справи відсутній). На виконання умов зазначеного договору ТОВ "Будівельна лабораторія" надало протокол №1034 фізико-механічних випробувань виробів бетонних тротуарних неармованих від 15.10.2019, яким визначено, що середній показник водопоглинання зразків виробів бетонних тротуарних не задовольняє вимогам ДСТУ Б В.2.7-145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови".

За проведення зазначених досліджень Позивачем сплачено 3450,00 грн., що підтверджується квитанцією від 02.10.2019 року.

У зв`язку з неможливістю подальшої експлуатації улаштованої плитки неналежної якості 26.09.2019 позивачем (Замовник) та ФОП Комаренко І.Д. (Субпідрядник) укладено договір субпідряду № 26/09/19, за умовами якого ФОП Комаренко І.Д. зобов`язалась на власний ризик, власними та залученими силами та засобами виконати будівельні роботи з демонтажу тротуарної плитки з`їзду за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5.

Відповідно до кошторису на демонтаж тротуарної плитки з`їзду, загальна вартість робіт, без урахування матеріалу, склала 59925,00 грн.

Відповідно до акта виконаних робіт від 15.10.2019, Субпідрядником здійснено демонтаж тротуарної плитки з`їзду за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5.

ФОП Комаренко І.Д. виставлено відповідний рахунок-фактуру від 01.09.2020 № 225, доказів здійснення оплати за вказані вище підрядні роботи позивачем суду не надано.

За умовами додаткової угоди від 11.10.2019 №2 до Договору субпідряду від 26.09.2019 № 26/09/19, ФОП Комаренко І.Д. зобов`язалась здійснити укладку тротуарної плитки з`їзду за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5, відповідно до кошторису.

Згідно з актом виконаних робіт від 31.10.2019, Субпідрядником здійснено роботи з улаштування тротуарної плитки з`їзду за адресою: Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Дніпровське, вул. Глинище, 5. Вартість виконаної роботи, без урахування будівельних матеріалів, становить 117475,00 грн.

ФОП Комаренко І.Д. виставлено відповідний рахунок-фактуру від 07.09.20 №226, доказів здійснення оплати за вказані вище підрядні роботи позивачем суду не надано.

Крім того, у зв`язку з повторним монтажем тротуарної плитки позивачем 14.10.2019 було придбано цемент та пісок, загальна вартість яких з доставкою склала 37950,00 грн. відповідно до накладних від 14.10.2019.

06.11.2020 позивач звернувся до суду із заявою про внесення змін до предмета позову, якою відмовився від обґрунтування позовних вимог посиланням на Закон України "Про захист прав споживачів", та, з посиланням на приписи частини другої статті 678 ЦК України, просив суд розірвати договір купівлі-продажу № 10 плитки тротуарної "Цегла сіра 200* 100*55мм", укладений 20.06.2019 року між Фізичною особою-підприємцем Рехлицькою Валентиною Вікторівною та Фізичною особою-підприємцем Грьоза Володимиром Юрійовичем; стягнути з Фізичної особи-підприємця Грьоза Володимира Юрійовича на користь Фізичної особи-підприємця Рехлицької Валентини Вікторівни 101600,00 грн., сплачені за неякісний товар - тротуарну плитку "Цегла сіра 200*100*55мм", а також понесені збитки на придбання цементу із доставкою на суму 13350,00 грн., придбання піску із доставкою на суму 24600,00 грн., демонтаж неякісної тротуарної плитки на суму 59925,00 грн., улаштування нової тротуарної плитки на суму 117475,00 грн., проведення дослідження ТОВ "Будівельна лабораторія" на суму 3450,00 грн.; покласти на відповідача судові витрати, що складаються з 12246,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 6000,00 грн. за проведення експертного дослідження судовим експертом Федотовою О.Ш., 6998,00 грн. судового збору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, керуючись принципом верховенства права та права на судовий захист, суд дійшов наступних висновків.

За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст.11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї ж статті, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч.1 ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами Договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як зазначено вище, 20.06.2019 між сторонами спору ФОП Грьоза Володимиром Юрійовичем (Продавець) та ФОП Рехлицькою Валентиною Вікторівною (Покупець) було укладено Договір, за умовами якого Продавець зобов`язується передати належний йому товар у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору.

На виконання умов Договору 08.08.2019 на підставі накладної №40 відповідач передав у власність позивачу 635 кв.м тротуарної плитки "Цегла сіра 200*100*55мм" на загальну суму 101600,00 грн.

Разом з тим, за змістом позовної заяви позивач стверджує, що придбана у відповідача тротуарна плитка є неналежної якості та не відповідає вимогам чинних ДСТУ і ДБН.

Згідно зі статтею 675 Цивільного кодексу України, товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Стаття 676 Цивільного кодексу України визначає, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 678 Цивільного кодексу України, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Стаття 679 Цивільного кодексу України встановлює, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

Так, до партії придбаної тротуарної плитки відповідачем на ім`я позивача було надано гарантійні зобов`язання від 08.08.2019 №15, відповідно до яких: "Виробник (відповідач) надає гарантію на свою продукцію, а саме: тротуарну плитку Римський камінь, Брук та Цегла, яка знаходиться за адресою с. Дніпровське, вул. Глинище, 5. Гарантійні зобов`язання на вироби поширюються протягом 60-ти місяців з дня продажу, за умови дотримання нижче наведених правил зберігання та експлуатації виробів: Вироби не повинні піддаватися ударам і іншим механічним впливам особливо при транспортуванні та розвантаженні (навантаження здійснюється виробником). Гарантія не діє у випадках стихійних лих, таких як: пожежі, урагани і так далі. При просідання ґрунту, та просіданні будівлі; при контакті виробів з бетону з хімічними речовинами і фарбою; при забрудненні і окисленні виробів з бетону; при використанні наших виробів не за призначенням; При не дотриманні цих вказівок щодо монтажу та рекомендацій виробника; Всі вироби адаптовані до наших кліматичних умов, заборонено використовувати сіль і хімікати проти снігу і льоду! На практиці наші бетонні вироби, при правильній установці і гарному поводженні, будуть слугувати вам не менше 50 років".

На підтвердження обставин щодо неналежної якості плитки тротуарної, придбаної позивачем за спірним договором, ФОП Рехлицькою В.В. подано до суду наступні документи:

- Протокол випробувань ТОВ "Планета PC" ;

- Протокол №1034 фізико-механічних випробувань виробів бетонних тротуарних неармованих, проведених ТОВ "Будівельна лабораторія";

- Висновок експерта Фесун Л.А. №72 від 16.10.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по господарській справі;

- Висновок судового експерта О.Ш.Федотової №Ве-274 від 08.11.2019 експертного товарознавчого дослідження з визначення якості тротуарної плитки за зверненням ФОП Рехлицької В.В.

Дослідивши означені документи суд зауважує наступне.

Що стосується протоколів випробувань, складених ТОВ "Планета PC" та ТОВ "Будівельна лабораторія", то позивачем не доведено, що вказані дослідження стосуються плитки тротуарної, що є предметом даного спору, у зв`язку з чим протоколи судом до уваги не приймаються.

Відносно висновку експерта О.Ш.Федотової №Ве-274 від 08.11.2019, суд звертає увагу на наступне.

Як передбачено ст.98 ГПК України, висновком експерта є докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно з ч.ч.1, 5 ст.101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Долучений позивачем до позовної заяви висновок судового експерта О.Ш.Федотової №Ве-274 від 08.11.2019 експертного товарознавчого дослідження з визначення якості тротуарної плитки за зверненням ФОП Рехлицької В.В. не може вважатись висновком судової експертизи в розумінні процесуального законодавства, оскільки не містить вказівки на те, що його підготовлено для подання до суду, а експерт обізнаний про кримінальну відповідальність.

Що стосується висновку експерта Фесун Л.А. №72 від 16.10.2019 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по господарській справі, то, як слідує з його вступної частини, об`єктом дослідження є тверде покриття (вимощення) з плитки тротуарної, влаштоване в комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с.Дніпровське Білозерського району Херсонської області.

Так, на вирішення експертизи позивачем було поставлено наступне питання:

- чи відповідає тверде покриття, влаштоване у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., вимогам чинних ДСТУ та ДБН?

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.10.2019 № 72 експертом встановлено:

- тверде покриття площею 205,94 кв.м, влаштоване у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., виконане з бетонних фігурних елементів (плитки тротуарної) сірого кольору, придбаної у відповідача за Договором та накладною від 08.08.2019 № 40;

- плитки тротуарні "цегла" сірого кольору, з яких влаштоване тверде покриття площею 205,94 кв.м, у комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., не відповідають вимогам ДСТУ Б В.2.7-145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови", а також тверде покриття, влаштоване з плитки тротуарної "цегла" сірого кольору в комплексі відпочинку та рибалки "Дельта Дніпра" по вул. Глинище, 5 в с. Дніпровське смт. Білозерка Херсонської обл., не відповідає вимогам ДСТУ Б В.2.7- 145:2008 "Вироби бетонні тротуарні неармовані. Технічні умови".

За наведеного суд констатує, що вказане експертне дослідження фактично стосується дотримання технології улаштування та експлуатації зазначеного товару, та не стосується його якості.

Таким чином, позивачем не подано до суду належних доказів відносно того, що придбана у відповідача плитка тротуарна є неналежної якості.

Крім того, умовами п.5.1.4 договору сторони визначили, що Продавець, крім іншого, зобов`язаний замінити товар неналежної якості, протягом 60 днів з моменту отримання обґрунтованої претензії від Покупця, або повернути вартість товару неналежної якості, згідно з цінами, зазначеними в п.4.1 Договору.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача із відповідною претензією з урахуванням положень п.5.1.4 Договору.

Також, за змістом позовних вимог позивач просить розірвати договір купівлі-продажу плитки тротуарної №10 від 20.06.2019, посилаючись на придбання товару з істотними недоліками. Разом з тим, стаття 678 Цивільного кодексу України є спеціальною нормою для спірних правовідносин.

Так, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Позивач не відмовлявся від договору купівлі-продажу плитки тротуарної, протилежного суду не доведено.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v.Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v.Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року) (рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України").

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", рішення від 10.02.2010). Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц.

За приписами ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому не підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати, відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Суддя М.Б. Сулімовська

Згідно з ч.1, 2ст.241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення у порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено і підписано 23 жовтня 2023 р.