ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2023 р. м. Вінниця Cправа № 902/560/20(902/301/21)

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В., при секретарі Московчук Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177, вул. Центральна, буд. 2, с. Плисків, Погребищенський район, Вінницька область, 22252)

до: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

до: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 )

про визнання недійсним рішення засновників ФГ "Ланецького", визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.04.2020

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/560/20(902/301/21) за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним Рішення засновників ФГ "Ланецького", оформленого Рішенням № 25032020 від 25 березня 2020 року, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером № 3000414 від 27.03.2020 року та за реєстраційним номером № 4000414 від 27.03.2020 року; визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнового комплексу ФГ "Ланецького" від 02 квітня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 02 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1867, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 8000414 від 04.04.2020 року; визнання недійсними Рішення засновників ФГ "Ланецького", на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 9000414 від 06.04.2020 року.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 20.04.2021 року.

Ухвалою суду від 21.07.2021 року залучено до участі в справі № 902/560/20 (902/301/21), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 .

На підставі заяви судді Лабунської Т.І. від 04.10.2021 року справу № 902/560/20(902/301/21) за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним Рішення засновників ФГ "Ланецького" передано для розгляду в межах справи № 902/560/20 про банкрутство Фермерського господарства "Ланецького".

Згідно Розпорядження Керівника апарату суду від 04.10.2021 року здійснено повторний автоматизований справи № 902/560/20(902/301/21), за результатами якого справу передано на розгляд судді Міліціанову Р.В.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року справу № 902/560/20(902/301/21) прийнято до провадження новим складом суду. Призначено у справі підготовче засідання на 04.11.2021 року.

Справу прийнято до провадження у межах справи про банкрутство та у період перебування справи про банкрутство ФГ «Ланецького» відповідного складу суду.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.03.2022 року у справі №902/560/20 повторно відкрито провадження у справі про банкрутство ФГ "Ланецького", на момент винесення Постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 року, яку оприлюднено 03.06.2022 року (https://reestr.court.gov.ua/Review/104580958), провадження у справі №902/301/21 здійснювалось більше 11 місяців. Склад суду у справі про банкрутство змінювався неодноразово.

Велика Палата Верховного Суду орієнтувала у своїх правових висновках на застосування принципів процесуальної економії, вирішення спору один раз, у межах одного судового провадження.

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що у разі закриття/припинення провадження в справі про банкрутство, розгляд спорів, стороною в яких є боржник, у межах справи про банкрутство завершується їх розглядом по суті суддею, якому були передані такі справи автоматизованою системою документообігу суду, з ухваленням відповідного судового рішення, що узгоджується з принципом "незмінності складу суду", задля недопущення створення для сторін перешкод у реалізації права на судовий захист і загрози сутності гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод права сторін на доступ до суду та ефективний засіб захисту упродовж розумного строку.

Вказані висновки відповідають положеннями частини другої статті 31 ГПК України, відповідно до якої, справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і у тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду (Постанова КГС ВС від 20 січня 2021 року у справі № 5017/2833/2012).

Судом враховано, що предметом вимог є вирішення корпоративного спору, який є немайновим та не впливає на склад ліквідаційної маси, тривалість провадження є значною, на момент вирішення цієї справи, відповідна справа про банкрутство перебуває у провадженні четвертого складу суду, тобто неодноразова передача матеріалів справи не сприятиме дотриманню правової визначеності та розумних строків судового розгляду, отже справу розглянуто тим складом суду, який на достатній правовій підставі прийняв справу до провадження. Розгляд справи здійснено за місцезнаходженням фермерського господарства (боржника), з дотримання правил виключної підсудності (ч. ч. 6, 13 ст. 30 ГПК України).

Ухвалами суду від 11.11.2021 року та від 06.12.2021 року зобов`язано позивача ОСОБА_1 (повторно) надати для огляду у судовому засіданні оригінали актів, складених на підтвердження обставин щодо не проведення зборів учасників Фермерського господарства " Ланецького" 25 березня 2020 року.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року витребувано у Міністерства юстиції України в особі Офісу протидії рейдерству для огляду у судовому засіданні: оригінали актів, складених на підтвердження обставин щодо не проведення зборів учасників Фермерського господарства "Ланецького" 25 березня 2020 року, які було долучено до скарг ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань вчинення реєстраційних відносно Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177, вул. Центральна, буд. 2, с. Плисків, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22252).

11.01.2021 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову (вх. №01-34/300/22).

У судовому засіданні 12.01.2022 року судом постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на підставі п. 4 Розділу Х Прикінцевих Положень ГПК України та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/560/20(902/301/21) на 03.02.2022 року.

Ухвалою суду від 21.01.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

02.02.2022 року до суду від представника відповідача 1 надійшло клопотання (б/н від 02.02.2022 року) про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 03.02.2022 року заяву про зміну предмету позову від 11.01.2021 року (вх. №01-34/300/22) прийнято до розгляду у справі №902/560/20 (902/301/21), про що поставлено протокольну ухвалу (т. 4 а.с. 198-200).

02.02.2022 року до суду позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі № 902/560/20 (№ 902/301/21) до встановлення всіх обставин по справі № 120/3076/21-а та закінчення перегляду Верховним Судом рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 120/3076/21-а в касаційному порядку.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року зупинено провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21) до набрання законної сили судовим рішенням Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду у справі №120/3076/21-а.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 13.04.2022 року касаційні скарги залишено без задоволення. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року та Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 120/3076/21-а залишено без змін.

Поновлено виконання Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року та Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 року у справі № 120/3076/21-а.

Ухвалою справи від 26.07.2022 року поновлено провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21) та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2022 року.

10.08.2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло повідомлення № 69 від 10.08.2022 року.

Ухвалою суду від 15.08.2022 року повідомлено учасників, що підготовче засідання у справі №902/560/20(902/301/21) відбудеться 29.08.2022 року.

Ухвалою суду від 06.09.2022 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 (б/н від 05.09.2022 року) (вх. № 827/22 від 06.09.2022 року) повернуто заявнику.

Також, судом відмовлено у прийнятті до розгляду у справі №902/301/21 заяви ОСОБА_1 про зміну предмету позову (б/н від 05.09.2022 року) (вх. № 01-34/7371/22 від 06.09.2022 року).

11.10.2022 року матеріали справи направлено до Північно-західного апеляційного господарського суду, у зв`язку із надходженням апеляційної скарги.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову (б/н від 04.11.2022 року) (вх.канц. № 01-48/45/22) у справі №902/560/20 (902/301/21) задоволено частково, заборонено суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (в тому числі, але не виключно (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України, державним реєстраторам Департаменту нотаріату та державної реєстрації Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, вчиняти реєстраційні дії (вносити зміни) щодо відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: про зміну складу засновників (учасників) Фермерського господарства «Ланецького» (код 36244177, вул. Центральна, буд. 2, с. Плисків, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22252).

14.12.2022 року матеріали справи повернуто до Господарського суду Вінницької області.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року повідомлено учасників, що підготовче засідання у справі № 902/560/20(902/301/21) відбудеться 22.12.2022 року.

У судовому засіданні 22.12.2022 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 902/560/20(902/301/21) до судового розгляду по суті на 18.01.2023 року, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 22.12.2022 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

18.01.2023 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання № 08 від 18.01.2023 року про відкладення розгляду справи до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_1 на Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року та на Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.09.2022 року. Додатком до клопотання додано копію Ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.01.2023 року про відкриття касаційного провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21).

18.01.2023 року на електронну адресу суду від Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла ухвала 16.01.2023 року про відкриття касаційного провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21) та витребування матеріалів справи № 902/560/20 (902/301/21).

Ухвалою суду від 18.01.2023 року зупинено провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21) до завершення розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду касаційної скарги ОСОБА_1 на Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року та на Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.09.2022 року у справі № 902/560/20 (902/301/21), а також до повернення матеріалів справи до Господарського суду Вінницької області.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.09.2022 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року у справі № 902/560/20(902/301/21) залишено без змін.

Ухвалою суду від 15.03.2023 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 12.04.2023 року повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання.

Ухвалою суду від 24.04.2023 року призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 04.05.2023 року.

03.05.2023 року до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання № 88 від 01.05.2023 року, в якому остання в зв`язку з відрядженням просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою суду 18.05.2023 року зупинено провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21) до завершення перегляду у касаційному порядку Верховним Судом у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду судових рішень у справі №909/1154/21 у подібних правовідносинах.

13.09.2023 року до суду від позивача надійшло клопотання (б/н від 12.09.2023 року) про поновлення провадження у справі № 902/560/20 (902/301/21). Додатком до клопотання додано Постанову Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду судових рішень від 01.09.2023 року у справі № 909/1154/21.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року поновлено провадження у справі, повідомлено учасників, що судове засідання з розгляду справи № 902/560/20 (902/301/21) по суті відбудеться 04.10.2023 року.

У судовому засіданні 04.10.2023 року оголошено перерву до 18.10.2023 року.

У судове засідання прибули позивач ОСОБА_1 , представник відповідача Фермерського господарства "Ланецького". Відповідачі та третя особа правом участі у судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином (т. 6 а.с. 109-113).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів - організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (Рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на положення ст. ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому суд вважає за можливе розглядати справу за наявними у ній матеріалами, з урахуванням висловлених учасниками позицій.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 31 березня 2010 року мною, ОСОБА_1 , було вирішено створити ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО «ЛАНЕЦЬКОГО».

Згідно Статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» в редакції 2015 року та станом на лютий-березень 2020 року засновниками фермерського господарства були визначені: ОСОБА_1 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 100 (сто) гривень, що становить 25 % статутного капіталу; ОСОБА_4 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 80 (вісімдесят) гривень, що становить 20 % статутного капіталу; ОСОБА_3 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 220 (двісті двадцять) гривень, що становить 55 % статутного капіталу.

28 лютого 2020 року позивачем було отримано цінний лист від ОСОБА_3 , у якому містилось Повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_5 .

Незважаючи на те, що ОСОБА_3 були допущені порушення вимог закону та установчих документів ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» під час скликання зборів засновників 25 березня 2020 року завчасно, з метою реєстрації для участі у зборах, позивач зявився за вказаним у повідомленні місцем їх проведення.

За твердження позивача відповідні збори засновників ФГ «Ланецького» не проводились, тому його протиправно виключено зі складу засновників та звільнено з посади керівника фермерського господарства.

Крім того, ОСОБА_3 одноособово було прийнято рішення та відчужено на користь ОСОБА_2 ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», як цілісний майновий комплекс, на підставі Договору купівлі-продажу майнового комплексу Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО» від 02 квітня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 02 квітня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1867.

Позивач вважає, що рішенням зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», оформленим № 25032020 від 25 березня 2020 року його незаконно було звільнено з посади голови ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» та виключено зі складу засновників, у зв`язку з чим усі послідуючі рішення вищого органу ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», а також договір купівлі-продажу ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» як цілісного майнового комплексу були прийняті з порушенням його прав, внаслідок протиправного позбавлення корпоративних прав (т. 1 а.с. 1-11).

19.05.2021 року ФГ «Ланецького» надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до рішення зборів засновників Фермерського господарства «Ланецького», яке оформлено протоколом №12122019 від 12 грудня 2019 року, ОСОБА_3 тимчасово виконував обов`язки Голови фермерського господарства.

Будучи тимчасово виконуючим обов`язки голови фермерського господарства та засновником (членом) фермерського господарства, ОСОБА_3 письмово повідомив ОСОБА_1 про проведення зборів засновників 25.03.2020 року.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів, був завчасно за 30 днів повідомлений про їх проведення.

25.03 2020 року ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився на Збори засновників Фермерського господарства «Ланецького», які були проведені за адресою АДРЕСА_5 .

Таким чином, ОСОБА_3 не порушив вимог статуту Фермерського господарства «Ланецького» щодо порядку скликання та проведення Зборів засновників.

Проведення зборів засновників не за адресою реєстрації фермерського господарства не порушує норми Статуту.

Укладення договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ФГ «Ланецького» не має ознак недодержання необхідних вимог в момент вчинення правочину стороною або сторонами, всi вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, виконані.

Тому, відповідач просить повністю відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 161-163)

11.06.2021 року надано відповідь на відзив, у якій позивач не погоджується з викладеними у відзиві запереченнями проти позовних вимог.

Відповідач 1 у відзиві стверджує, що оскільки збори, які начебто відбулись 25 березня 2020 року, були єдиними зборами у відповідному році, такі збори не можна вважати позачерговими, у зв`язку з чим Статутом в редакції 2015 року не регламентовано, хто має право скликати відповідні збори, і право на їх скликання мав ОСОБА_3 як засновник господарства.

Позивач відхиляє такі доводи Відповідача 1, оскільки збори засновників, які начебто відбулись 25 березня 2020 року, не були єдиними у 2020 році - навіть предметом позовних вимог визначено визнання недійсними рішень декількох зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», проведених у 2020 році.

Відсутність у ОСОБА_3 як у засновника права безпосередньо скликати збори засновників узгоджується також з положеннями п. 12.1.1 Статуту, в редакції 2015 року, в якому наведений перелік прав засновників, але право на скликання зборів не передбачене.

Тобто, ОСОБА_3 як засновник ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», мав право скликати збори засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», але виключно після того, як його письмова вимога до Голови ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» про скликання відповідних зборів не була виконана. Вказані вимоги щодо порядку скликання зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» дотримані не були, що є беззаперечною підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на таких зборах.

Крім того, при проведенні зборів позивачу не надано можливості ознайомитись з документами, внесеними до порядку денного зборів, що є підставою для визнання недійсними оскаржуваних рішень.

Передумовою для можливості правомірного укладання договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» є наявність відповідного рішення членів господарства про таке відчуження.

Однак, зі змісту самого договору не вбачається, що зі сторони продавця він укладався на підставі та за наявності відповідного рішення членів господарства. Крім того таке рішення мало прийматися в тому числі і Позивачем, якого було виключено з засновників (членів) господарства протиправно, що не спростовано наведеними у відзиві запереченнями проти позову.

Таким чином, продаж цілісного майнового комплексу ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» здійснено за відсутності у сторін договору необхідного обсягу цивільної дієздатності.

Тому, позивач зазначає, що наведені у відзиві обставини не можуть бути достатніми для відмови у задоволенні позовних вимог (т. 1 а.с. 200-206).

08.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на момент звернення ОСОБА_1 до господарського суду у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділі Перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників); прізвище, ім`я, по батькові за наявності), країна громадянства, місце проживання, якщо засновник - фізична особа; найменування, країна резидентства, місцезнаходження та ідентифікаційний код, якщо засновник - юридична особа міститься запис: ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 100,00; ОСОБА_4 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 80,00; ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 220,00; кінцевий бенефіціарний власник (контролер), розмір внеску до статутного фонду (грн.): 400,00.

Тобто, твердження ОСОБА_1 про те, що його виключено зі складу засновників не відповідає дійсності.

Вищевказані зміни були внесені на підставі Наказу Міністерства юстиції №1178/5 від 31.03.2021 «Про задоволення скарги» ОСОБА_1 від 27.03.2020, яким скасовані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційні дії від 27.03.2020 №3000414 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи» та №4000414 «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Козятинської районної державної адміністрації Вінницької області Молявчик Оленою Олександрівною, щодо фермерського господарства «Ланецького» (код 36244177).

Тому, вимоги ОСОБА_1 є некоректними.

ОСОБА_3 станом на 19.02.2020 року був засновником фермерського господарства «Ланецького» з часткою в статутному капіталі, яка дорівнювала 220 (двісті двадцять) гривень, що становило 55% статутного капіталу фермерського капіталу, тому вимоги статуту при проведенні зборів засновників 25.03.2020 року не порушено.

25.03.2020 року ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився на збори засновників фермерського господарства «Ланецького», які були проведені за адресою АДРЕСА_5 , хоча як вбачається зі змісту позовної заяви був в цей час за адресою проведення зборів.

Також, фізична особа ОСОБА_1 не є належним позивачем за позовними вимогами про визнання недійсним договору від 02 квітня 2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , адже його права як фізичної особи, у тому числі його право власності за цим договором не порушено, а визнання недійсним оспорюваного договору від 02 квітня 2020 року не може вважатись ефективним способом захисту прав позивача.

Представник відповідачів також вказує на порушення строків позовної давності до суду з вимогами про визнання недійсними рішень зборів засновників ФГ «Ланецького».

На підставі викладеного вище, відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (т. 3 а.с. 27-31).

08.09.2021 року третьою особою ОСОБА_4 надано пояснення щодо позову, у яких зазначено, що наприкінці лютого 2020 року ним було отримано повідомлення від ОСОБА_3 про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», 25 березня 2020 року о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, було визначено порядок денний таких зборів, а саме: звільнення керівника ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», призначення головою (керівником) ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» ОСОБА_3 , виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із членів (засновників) ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» та вирішення питання про виплату їм вартості часток, внесення змін до статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» та затвердження статуту в новій редакції.

ОСОБА_3 були допущені порушення вимог закону та установчих документів ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» під час скликання та проведення цих зборів.

Так, з метою реєстрації для участі у зборах 25 березня 2020 року ОСОБА_4 завчасно з`явився за вказаним в повідомленні місцем скликання Зборів разом з братом і Засновником ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» ОСОБА_1 та громадянином ОСОБА_5 .

При цьому, за адресою скликання Зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», вказаною ОСОБА_3 в повідомленні, а саме: АДРЕСА_5 , знаходиться триповерхова офісна будівля, яка має 11 вхідних дверей.

Усі зазначені двері були зачинені в період часу, починаючи з 10:30 год. по 11:30 год 25 березня 2020 року. При чому, на окремих дверях було розміщене оголошення про те, що вони зачинені у зв`язку із запровадженням Кабінетом Міністрів України карантину.

У вказаний період часу (з 10:30 год. по 11:30 год 25 березня 2020 року) громадянин ОСОБА_3 , незважаючи на те, що саме він скликав ці Збори, був відсутній за адресою АДРЕСА_5 . На неодноразові телефонні дзвінки з різних номерів ОСОБА_3 , у вказаний час не відповідав. Будь-яких оголошень на вхідних дверях або фасаді будівлі щодо проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» розміщено не було.

Таким чином, зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», скликаних ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_5 на 11:00 годину 26 березня 2020 року, за вказаною адресою та у вказаний час не було.

У зв`язку з цим, позивачем та третьою особою, за участю інших осіб було складено відповідні акти, у яких в різних формулюваннях, але однакових по суті, були відображені вищевказані обставини, а також зроблені фотографічні зображення на підтвердження викладених в актах обставин.

Усі послідуючі рішення вищого органу управління ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», які приймались без участі ОСОБА_4 , порушують його корпоративні права, у зв`язку з чим мають також повинні бути визнані судом недійсними.

Визнанню недійсним з цих підстав підлягає й Договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО» від 02 квітня 2020 року, оскільки ОСОБА_3 на момент продажу, як і до та після продажу, не володів 100% цілісного майнового комплексу Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО».

На основі викладеного вище, третя особа просить задовольнити Позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства "ЛАНЕЦЬКОГО", ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень засновників ФГ "ЛАНЕЦЬКОГО" та визнання недійним договору купівлі-продажу від 02 квітня 2020 року в порядку загального позовного провадження в межах справи №902/560/20 (902/301/21) в повному об`ємі (т. 3 а.с. 117-126).

11.01.2022 року позивачем подано до суду заяву про зміну предмету позову (вх. №01-34/300/22), у якій позивач просить суд:

1) визнати недійсними рішення засновників ФГ "Ланецького", оформлені Рішенням № 25032020 від 25.03.2020 року, а саме рішення про:

- звільнення ОСОБА_1 з посади голови ФГ "Ланецького";

- призначення ОСОБА_3 (керівником) Головою ФГ "Ланецького";

- виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із складу засновників (членів, учасників) ФГ "Ланецького", проведення оцінки вартості часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у статутному капіталі ФГ "Ланецького" і виплату їм вартості їхніх часток згідно із оцінкою, проведеною відповідно чинного законодавства України та в строки, визначені законодавством;

- внесення змін до статуту ФГ "Ланецького", визначення за ОСОБА_3 частки в статутному капіталі в розмірі 400 грн., що становить 100% та затвердження статуту в новій редакції, на підставі яких до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером № 3000414 від 27.03.2020 року та за реєстраційним номером № 4000414 від 27.03.2020 року;

2) визнати недійсними:

- Рішення засновників ФГ "Ланецького", оформлені Рішенням № 02042020 від 02.04.2020 року, а саме рішення про: продаж ФГ "Ланецького", яке належить ОСОБА_3 , як цілісного майнового комплексу на користь ОСОБА_2 ; звільнення ОСОБА_3 із посади Голови ФГ "Ланецького" та призначення на посаду Голови ФГ "Ланецького" ОСОБА_2 ; визначення за ОСОБА_2 частки в статутному капіталі ФГ "Ланецького" в розмірі 400 грн, що складає 100% статутного капіталу, внесення змін до статуту ФГ "Ланецького" та затвердження статуту ФГ "Ланецького" в новій редакції,

- Договір купівлі-продажу майнового комплексу ФГ "Ланецького" від 02.04.2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 02.04.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1867, на підставі яких до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером № 8000414 від 04.04.2020 року та за реєстраційним номером № 9000414 від 06.04.2020 року (т. 4 а.с. 66-87).

Позивачем на основі підстав пред'явленого позову уточнено резолютивну частину позовної заяви з огляду на долучені до справи матеріали реєстраційної справи ФГ «Ланецького».

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

31.03.2010 року рішенням № 1 Засновника фермерського господарства ОСОБА_1 вирішено створити Фермерське господарство "Ланецького" за адресою АДРЕСА_6, затвердити Статут та призначити головою фермерського господарства ОСОБА_1 .

Відповідно до Статуту ФГ "Ланецького" метою діяльності фермерського господарства є виробництво товарної сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація, інші види господарської діяльності для отримання прибутку п1 задоволення потреб його Засновника, а також для забезпечення раціонального використання і охорони земель фермерського господарства. правового та соціального захисту Засновника та працівників.

Фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організовує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, за власним розсудом підбирає партнерів з економічних зв`язків у всіх сферах діяльності, в тому числі іноземних, воно може разом з сільськогосподарським виробництвом займатися будь-яким іншим видом діяльності, не забороненим законодавством України (п. 6.2 Статуту).

Під час розгляду справи судом досліджувались матеріали реєстраційної справи ФГ "Ланецького" (7) (т. 1 а.с. 80-160, т. 2 а.с. 1-140, т. 3 а.с. 204-266, т. 4 а.с. 129-195).

01.04.2010 року Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області зареєстровано Фермерське господарство "Ланецького" як юридичну особу, про що здійснено запис № 0000414.

16.10.2015 року рішенням загальних зборів засновників ФГ "Ланецького" збільшено статутний капітал господарства на 300,00 грн. та введено у склад нових засновників.

У зв`язку зі зміною кількості засновників та суми статутного капіталу затверджено статут ФГ "Ланецького" у новій редакції.

Відповідно до Статуту ФГ "Ланецького" в редакції 2015 р. (зі змінами внесеними загальними зборами учасників від 16.10.2015 року) засновниками фермерського господарства є:

- ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_4 від 19.11.1999 року, виданий Погребнщенським РВ УМВС у Вінницькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 ) - внесок до статутного капіталу (фонду) складає 100 (сто) гривень, що становить 25 % статутного капіталу;

- ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_5 від 04.04.1997 року, виданий Погребищенським РВ УМВС у Вінницькій області, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ( АДРЕСА_7 ) - внесок до статутного капіталу (фонду) складає 80 (вісімдесят) гривень, що становить 20 % статутного капіталу;

- ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_6 від 01.04.1999 року, виданий Залізничним РУ ГУ МВС в місті Києві, ідентифікаційний код НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) - внесок до статутного капіталу (фонду) складає 220 (двісті двадцять) гривень, що становить 55 % статутного капіталу.

Вказаний Статут ФГ "Ланецького" підписаний всіма учасниками господарства.

10.12.2015 року загальними зборами засновників Фермерського господарства "Ланецького" прийнято рішення, оформлене рішенням №7, про вихід зі складу ФГ "Ланецького" ОСОБА_3 на підставі заяви від 07.12.2015 року, про повернення на рахунок ОСОБА_3 суми його внеску у статутному капіталі в розмірі 220,00 грн., про новий розподіл часток у статутному капіталі, про внесення змін до Статуту та затвердження його у наступній редакції.

За результатом внесених змін до Статуту ФГ "Ланецького" на підставі прийнятих рішень статутний капітал фермерського господарства розподілено наступним чином: ОСОБА_1 , володіє часткою, яка відповідає 55% статутного капіталу господарства, що складає 100,00 грн; ОСОБА_4 володіє часткою, яка відповідає 44,5% статутного капіталу господарства, що складає 80,00 грн.

10.12.2015 року державним реєстратором Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області проведено державну реєстрацію змін до установчих документів ФГ "Ланецького", про що здійснено запис № 3000414.

29.12.2015 року рішенням зборів засновників ФГ "Ланецького", оформлене рішенням №8, вирішено питання щодо розподілу прибутку ФГ "Ланецького" з метою визначення частки дивідендів, що нараховуються засновникам пропорційно їх частки у статутному капіталі за результатами господарської діяльності.

28.02.2018 року на зборах засновників ФГ "Ланецького", що оформлене протоколом, прийнято рішення, оформлене рішенням №1/18, щодо питань про обрання Голови та секретаря зборів господарства; про збільшення розміру складеного (статутного) капіталу господарства за рахунок отриманого прибутку ФГ "Ланецького" у вигляді дивідендів засновників у розмірі 10 423 000,00 грн. (дивіденди ОСОБА_1 5 784 765,00 грн., дивіденди ОСОБА_4 4 638 235,00 грн.) шляхом внесення їх засновниками до складеного (статутного) капіталу ФГ "Ланецького"; про затвердження складу засновників Господарства з новим розподілом часток у складеному (статутному) капіталі, у зв`язку зі збільшенням складеного (статутного) капіталу; про виключення відомостей про кінцевого беніфіціарного власника ОСОБА_6 ; про зміну голови господарства; про виключення відомостей про підписанта ОСОБА_6 ; про затвердження змін до Статуту господарства, шляхом викладення його у новій редакції; про уповноваження на підготовку та подання документів на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

28.02.2018 року укладено договір купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі ФГ "Ланецького" № 1 між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_4 (Покупець), відповідно до п. 1.1 якого Продавець свідчить, що дійсно є засновником фермерського господарства "Ланецького", йому належить частка в складеному (статутному) капіталі господарства загальним розміром 55,5%, що складає 9 114 865,00 грн.

Також, 28.02.2018 року на зборах засновників ФГ "Ланецького", прийнято рішення, оформлене рішенням №2/18, щодо вирішення питань про обрання Голови та секретаря зборів господарства, про затвердження складу засновників господарства з новим розподілом часток у складеному (статутному) капіталі, у зв`язку зі збільшенням складеного (статутного) капіталу та продажем частини частки ОСОБА_1 у складеному (статутному) капіталі господарства в розмірі 5 784 765,00 грн., ОСОБА_4 , про затвердження змін до Статуту Господарства, шляхом викладення його у новій редакції, та про уповноваження на підготовку та подання документів на проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 року у справі №902/196/19, яке є чинним та залишено в силі судом апеляційної інстанції, ухвалено:

- Визнати недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №7 від 10.12.2015 року, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 3000414 від 10.12.2015 року.

- Визнати недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №8 від 29.12.2015 року, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 4000414 від 29.12.2015 року.

- Визнати недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №1/18 від 28.02.2018 року, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційними номерами № 5000414 та № 6000414 від 01.03.2018 року.

- Визнати недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №2/18 від 01.03.2018 року, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 7000414 від 01.03.2018 року.

- Визнати недійсним Договір №1 купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177) від 28.02.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Дане рішення набуло законної сили 04.12.2019 року згідно Постанови Північно-західного апеляційного господарського суду у справі 902/196/19 (т. 1 а.с. 88-118).

Таким чином, судом поновлено права ОСОБА_3 у складі засновників ФГ "Ланецького".

На підставі заяви ОСОБА_3 від 10.12.2019 року проведено зміни у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, станом на грудень 2019 склад засновників ФГ "Ланецького" відповідав редакції Статуту 2015 року.

12.12.2019 року Зборами засновників ФГ "Ланецького" прийнято рішення, оформлене протоколом №12122019, яким усунуто ОСОБА_1 від виконання обов`язків Голови ФГ "Ланецького" та призначено ОСОБА_3 тимчасово виконуючим обов`язки Голови фермерського господарства (т. 1 а.с. 164, 165).

Учасником зборів засновників був ОСОБА_3 із розміром частки 55%.

25.03.2020 року Зборами засновників ФГ "Ланецького" прийнято рішення №25032020, згідно якого звільнено ОСОБА_1 з посади керівника господарства, призначено керівником (головою) ОСОБА_3 , виключено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зі складу засновників ФГ "Ланецького", затверджено Статут у новій редакції.

Справжність підпису ОСОБА_3 на вказаному рішенні нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 25 березня 2020 року, зареєстровано в реєстрі за № 1729.

Відповідно до Рішення № 25032020 від 25 березня 2020 року зборами засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» були прийняті рішення про: звільнення ОСОБА_1 з посади голови ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО»; призначення ОСОБА_3 (керівником) Головою ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО»; виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із складу засновників (членів, учасників) ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», проведення оцінки вартості часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у статутному капіталі ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» і виплату їм вартості їхніх часток згідно із оцінкою, проведеною відповідно чинного законодавства України та в строки, визначені законодавством; внесення змін до статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», визначення за ОСОБА_3 частки в статутному капіталі в розмірі 400 грн., що становить 100% та затвердження статуту в новій редакції.

На підставі вказаного рішення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером №3000414 від 27.03.2020 року та за реєстраційним номером №4000414 від 27.03.2020 року (т. 1 а.с. 41-55).

02.04.2020 року Зборами засновників ФГ "Ланецького" прийнято рішення №02042020 про: продаж ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», яке належить ОСОБА_3 , як цілісного майнового комплексу на користь ОСОБА_2 ; звільнення ОСОБА_3 із посади Голови Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО» та призначення на посаду Голови Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО» ОСОБА_2 ; визначення за ОСОБА_2 частки в статутному капіталі ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» в розмірі 400 грн., що складає 100% статутного капіталу, внесення змін до статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» та затвердження статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» в новій редакції (т. 4 а.с. 213).

Відповідне рішення та Договір купівлі-продажу майнового комплексу Фермерського господарства «ЛАНЕЦЬКОГО» від 02 квітня 2020 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник ІА. 02 квітня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1867, стали підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записів за реєстраційним номером № 8000414 від 02.04.2020 року та за реєстраційним номером № 9000414 від 06.04.2020 року.

За умовами укладеного Договору купівлі-продажу від 02 квітня 2020 року Продавець передав у власність, а Покупець Фермерське господарство «ЛАНЕЦЬКОГО», як цілісний майновий комплекс.

Експертно-грошова оцінка нематеріального активу у вигляді 100% корпоративних прав ФГ «Ланецького» складає 87 878,00 грн, які Продавець отримав особисто від Покупця до моменту підписання даного договору (п. 1).

До складу цілісного майнового комплексу Господарств входять усі види майна, призначеного для його господарської діяльності, майнові та інші зобов`язання, заборгованість з податків, зборів (перелік яких наведено у п. п. 2.2.2, 2.2.3 Договору), зокрема складений капітал Господарства - 400,00 грн.

Сторонами також визначено перелік земельних ділянок, що перебувають у користуванні господарства, нерухоме майно, кошти на рахунках (п. 2.2.4-2.2.10, п. 3 Договору).

Відсутність податкової застави підтверджено витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №65490480, сформованого приватним нотаріусом 02.04.2020 року.

Право власності на цілісний майновий комплекс, усі права та обов`язки переходять до Покупця з моменту нотаріального посвідчення договору; Продавець втрачає всі права та обов`язки учасника (засновника) Господарства з моменту нотаріального посвідчення договору (п. 7 Договору).

Договір укладено зі згоди дружини Покупця (п. 11 Договору), Покупець після підписання даного договору зобов`язаний внести відповідні зміни до установчих документів Господарства в зв`язку зі зміною складу учасників та їх реєстрації у відповідності з чинним законодавством України (т. 3 а.с. 215-242).

Визначаючись стосовно правового регулювання спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про фермерське господарство" та іншими нормативно-правовими актами України.

До спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про фермерське господарство», у редакції від 15.08.2018 року, яка була чинною на момент прийняття оскаржуваних рішень зборів засновників ФГ «Ланецького».

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Згідно ч. 4 ст. 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Згідно ч. 2 ст. 24 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, на власний розсуд та ризик підбирає партнерів з економічних зв`язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних.

За змістом абзацу першого частини першої статті 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та (або) майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права створюється на підставі установчих документів відповідно до статті 87 цього Кодексу (частини перша, друга статті 81 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 83 ЦК України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Отже, ЦК України не містить вичерпного переліку організаційно-правових форм юридичних осіб та не обмежує їх створення виключно у формі товариств та установ, адже передбачає можливість їх створення і в інших встановлених законом формах.

Відповідно до частин першої, другої статті 62 Господарського кодексу України (далі - ГК України) підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності.

Частиною третьою статті 63 ГК України визначено, що залежно від способу утворення (заснування) та формування статутного капіталу в Україні діють підприємства унітарні та корпоративні.

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 63 ГК України корпоративне підприємство утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства. Корпоративними є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб. Особливості правового статусу унітарних і корпоративних підприємств встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

За змістом наведеної норми корпоративними є не тільки кооперативні підприємства та підприємства, що створюються у формі господарського товариства, але й інші підприємства, особливості правового регулювання та статусу яких визначається ГК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою, третьою статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За пунктом 1 частини другої статті 55 "Поняття суб`єкта господарювання" ГК України господарською організацією є юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю в розумінні частини першої статті 3 ГК України є діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку - некомерційна господарська діяльність (частина друга статті 55 ГК України).

Главою 11 "Приватні підприємства. Інші види підприємств" розділу ІІ "Суб`єкти господарювання" ГК України одним із суб`єктів господарювання визначено фермерське господарство (стаття 114 ГК України).

Відповідно до частин першої, третьої статті 114 ГК України фермерське господарство є формою підприємництва громадян з метою виробництва, переробки та реалізації товарної сільськогосподарської продукції. Відносини, пов`язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим Кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

Оскільки правовий статус фермерських господарств у законодавстві чітко не визначений, то у з`ясуванні наявності в нього ознак корпоративного підприємства суд виходить зі змісту статті 63 ГК України, якою корпоративне підприємство визначається як родове поняття, а видами корпоративних підприємств є кооперативні підприємства, підприємства, що створюються у формі господарського товариства, а також інші підприємства, в тому числі засновані на приватній власності двох або більше осіб.

Ураховуючи наведене, створене шляхом об`єднання трудової участі членів сім`ї з метою отримання прибутку та зареєстроване як юридична особа фермерське господарство, в якому наявний статутний (складений) капітал поділений на частки, відповідає визначеним частиною п`ятою статті 63 ГК України ознакам корпоративного підприємства.

Наявність статутного (складеного) капіталу фермерського господарства дає певний обсяг корпоративних прав особі, частка якої визначається у статутному фонді (висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.10.2018 року та від 10.09.2019 року у справі №923/875/17).

Тобто, у членів фермерського господарства, які передали до статутного (складеного) капіталу майно, виникають корпоративні права, пов`язані з наявністю їх частки у статутному (складеному) капіталі господарства.

З огляду на положення ст. 84 ЦК України, ч. 5 ст. 63, ч.ч. 1, 3 ст. 167 ГК України, Закону України «Про господарські товариства», Закону України «Про акціонерні товариства», ст.ст. 1, 19 і ч.ч. 1, 6 ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», ст.ст. 6, 8, 19 та 21 Закону України «Про кооперацію» корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №916/978/17).

Враховуючи, що статутний капітал ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» розподілено на частки між засновниками (членами) господарства, ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» відноситься до корпоративних підприємств, тому відносини між учасниками з приводу організації та проведення зборів засновників, виключення зі складу учасників є корпоративними.

З урахуванням наведеного нормативного регулювання та висновків Верховного Суду суд виходив з того, що рішення зборів засновників фермерського господарська повинно відповідати вимогам Статуту, Закону України «Про фермерське господарство» та іншим нормативно-правовим актам, які регулюють корпоративні правовідносини.

Згідно п. 5.1. Статуту ФГ "Ланецького" від 16.10.2015 року (редакції, яка була чинною на момент прийняття відповідного рішення), Голова фермерського господарства обирається (призначається) його засновниками.

Відповідно до п. 8.1.1. Статуту, фермерське господарство як єдиний майновий комплекс включає майно, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За рішенням засновників фермерського господарства відповідно до законодавства фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (п. 8.1.2. Статуту).

Згідно із п. 12.1. Статуту вищим керівним органом господарства є Загальні збори засновників господарства.

Повноваження, права та обов`язки засновників фермерського господарства перелічені у п. п. 12.1.1, 12.2 Статуту.

До виключної компетенції загальних зборів належить: визначення основних напрямів діяльності фермерського господарства, затвердження планів та звітів про їх виконання; внесення змін та доповнень до статуту фермерського господарства; прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію фермерського господарства; затвердження локальних актів фермерського господарства; призначення і звільнення керівника фермерського господарства; прийняття рішення про порядок і розміри розподілу коштів по фондах фермерського господарства; затвердження річного звіту та балансу; прийняття рішення про залучення кредитів; прийняття рішення про створення філій, підрозділів, представництв, дочірніх підприємств, входження у склад асоціацій та інших добровільних об`єднань, заснування суб`єктів підприємницької діяльності; визначення оплати праці працівників фермерського господарства; здійснення контролю за фінансовою та господарською діяльністю фермерського господарства п. 12.3 Статуту ФГ "Ланецького".

За змістом п. 12.4 Статуту ФГ "Ланецького", рішення засновників фермерського господарства вважаються прийнятими, якщо вони підтриманні більшістю голосів.

Відповідно п. 12.6 Статуту ФГ "Ланецького", збори засновників вважаються правомочними, якщо на них присутні засновники, які в сукупності володіють більше половини голосів.

Брати участь на зборах з правом дорадчого голосу можуть члени та головний бухгалтер фермерського господарства, які не є засновниками фермерського господарства.

Засновники фермерського господарства, які беруть участь у зборах реєструються з зазначенням кількості голосів, які має кожен засновник. Цей перелік підписується Головою та секретарем зборів.

Будь-хто з засновників фермерського господарства вправі вимагати розгляду будь-якого питання на зборах засновників за умови, що воно було ним поставлене не пізніше як за 25 днів до початку зборів.

Голова зборів господарства організовує ведення протоколу. "Книга протоколів має бути в будь-який час надана засновникам фермерського господарства. На їх вимогу повинні видаватися засвідчені витяги з книги протоколів".

Згідно із п. 12.7 Статуту, збори засновників фермерського господарства скликаються не раніше одного разу на рік. Позачергові Збори засновників скликаються Головою фермерського господарства на вимогу хоча б одного із засновників фермерського господарства.

Про проведення зборів засновники фермерського господарства повідомляються усно чи письмово із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного.

Повідомлення повинно бути зроблене не менше як за 30 днів до скликання зборів. Будь-хто з засновників фермерського господарства вправі вимагати розгляду питання на зборах засновників за умови, що воно було ним поставлене не пізніше як за 25 днів до початку зборів.

Не пізніше як за 7 днів до скликання зборів засновникам фермерського господарства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів (п. 12.8 Статуту) (т. 1 а.с. 20-29).

Відповідно до ч. 3 ст. 114 ГК України, відносини, пов`язані із створенням та діяльністю фермерських господарств, регулюються цим Кодексом, а також законом про фермерське господарство, іншими законами.

За відсутності нормативного регулювання порядку скликання зборів засновників (учасників) фермерського господарства у Законі України «Про фермерське господарство», ГК України, суд звертається до загальних положень ЦК України.

Так, порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів.

Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори (ч. 4 ст. 98 ЦК України).

За результатом сукупної оцінки змісту Статуту ФГ «Ланецького» та норм чинного законодавства, судом зроблено висновок, що окремі засновники фермерського господарства, за загальним правилом не мають повноважень на скликання загальних зборів учасників (засновників) фермерського господарства.

Лише у випадку скликання загальних зборів, засновникам надано право вимагати розгляду будь-якого питання на зборах засновників за умови, що воно було ним поставлене не пізніше як за 25 днів до початку зборів.

Тобто, поняття скликання, організація та проведення загальних зборів є відмінним від вимоги про розгляд питання на зборах засновників.

В силу приписів ч. 4 ст. 98 ЦК України, виключно у випадку не виконання вимог учасників щодо скликання загальними зборів, такі учасники набувають повноважень самостійного скликання загальних зборів засновників (учасників) фермерського господарства.

За матеріалами даної справи повідомлення про скликання загальних зборів засновників ФГ «Ланецького» не містило інформації про скликання чергових зборів, які скликаються не раніше одного разу на рік (п. 12.7 Статуту).

Тобто, відповідні збори були позачерговими.

Отже, саме до виключної компетенції повноважного Голови ФГ «Ланецького» було віднесено виконання обов`язку зі скликання позачергових зборів засновників на вимогу хоча б одного із засновників фермерського господарства, в силу прямої вказівки щодо наявності таких повноважень у п. 12.7 Статуту.

Однак, матеріали справи не містять вимоги учасника ФГ «Ланецького» ОСОБА_3 , адресованої Голові фермерського господарства, про скликання позачергових зборів.

Також, матеріали справи не містять відомостей про ухилення Голови ФГ «Ланецького» від проведення позачергових зборів засновників, як підставу для можливості самостійного скликання відповідних зборів учасником (засновником).

З приводу наявності у ОСОБА_3 , як голови ФГ «Ланецького», станом на лютий-березень 2020 року, права самостійно скликати збори засновників, суд зазначає наступне.

Відповідно до рішення зборів засновників фермерського господарства «Ланецького», яке оформлено протоколом зборів засновників фермерського господарства «Ланецького» №12122019 від 12 грудня 2019 року ОСОБА_3 тимчасово виконував обов`язки голови фермерського господарства «Ланецького».

Відповідне рішення оформлено протоколом №12122019 Зборів засновників ФГ «Ланецького» від 12.12.2019 року (т. 1 а.с. 164-165), прийнято ОСОБА_3 , як засновником із часткою 55% статутного капіталу.

Рішення мотивовано тими обставинами, що внаслідок непрофесійної діяльності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які перебували на посаді Голови фермерського господарства, ФГ «Ланецького» втратило неплатоспроможність.

У зв'язку з чим, запропоновано провести перевірку діяльності осіб, які перебували на на посаді голови господарства за період з 16.10.2015 по 12.12.2019 рр., а на час проведення перевірки тимчасово, строком на два місяці, усунути ОСОБА_1 від виконання обов'язків Голови ФГ «Ланецького».

Однак, Наказом Міністерства юстиції України від 31.03.2020 № 1289/5 "Про задоволення скарги" запис про ОСОБА_3 як керівника ФГ "Ланецького" було скасовано в Єдиному державному peєcтpi юридичних oci6, фізичних осіб підприємців та громадських формувань i поновлено запис про ОСОБА_1 , як керівника ФГ "Ланецького".

Також, на на підставі Наказу Міністерства юстиції України від 13.04.2020 №1402/5 "Про задоволення скарги", записи про ОСОБА_3 та ОСОБА_7 як керівників ФГ "Ланецького" було скасовано в Єдиному державному реєстрі, поновлено запис про ОСОБА_1 , як керівника ФГ "Ланецького".

З наданих сторонами доказів та інформації з відкритих джерел (Єдиного державного реєстру судових рішень) судом встановлено, що Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року визнано протиправним і скасовано Наказ Міністерства юстиції України №1402/5 від 13 квітня 2020 року "Про задоволення скарги" (https://reyestr.court.gov.ua/Review/93790728).

Ухвалою КАС ВС від 28 січня 2021 року у справі № 120/1949/20-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Міністерства юстиції України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2020 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року в справі № 120/1949/20-а (https://reyestr.court.gov.ua/Review/94511741) (т. 7 а.с. 181-183).

Також, Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 року у справі №120/3076/21-а, залишеним без змін Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 року скасовано Наказ Міністерства юстиції України від 31.03.2021 №1178/5 "Про задоволення скарги" (т. 3 а.с. 32-34, т. 4 а.с. 123-125).

Постановою КАС ВС від 13.04.2022 року у справі №120/3076/21-а судові рішення залишено без змін (https://reestr.court.gov.ua/Review/103962970) (т. 4 а.с. 217, 218, т. 7 а.с. 175-180).

Однак, чинним та не скасованим та чинним на момент розгляду справи залишається Наказ Міністерства юстиції України від 31.03.2020 №1289/5 "Про задоволення скарги" запис про ОСОБА_3 як керівника ФГ "Ланецького" було скасовано в Єдиному державному peєcтpi юридичних oci6, фізичних осіб підприємців та громадських формувань i поновлено запис про ОСОБА_1 , як керівника ФГ "Ланецького" (т. 7 а.с. 172-174).

Згідно даного Наказу (https://minjust.gov.ua/files/general/2020/03/31/4556-86.pdf) скасовано в Єдиному державному peєcтpi юридичних oci6, фізичних осіб підприємців та громадських формувань реєстраційну дію №8000414 від 13.12.2019 року «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах».

Відповідно до висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 03.03.2020 року, підставою вчинення дії слугувало відповідне рішення загальних зборів засновників ФГ «Ланецького» від 12.12.2019 року.

Колегією встановлено, що загальними зборами засновників ФГ «Ланецького» не приймалося рішення щодо зміни голови фермерського господарства, ОСОБА_3 призначено тимчасово виконуючим обов'язки Голови ФГ «Ланецького».

При цьому, у заяві для проведення державної реєстрації змін до відомостей заявлено про зміну керівника.

У випадку відсторонення керівника юридичної особи від займаної посади на період службового розслідування, у державного реєстратора відсутні підстави для внесення до ЄДР відомостей про зміну керівника, оскільки рішення про звільнення керівника не приймалось.

Отже, подані державному реєстратору документи містили невідповідність відомостей, зазначених у заяві про державну реєстрацію, відомостям, зазначеним у документах, поданим для державної реєстрації.

Державний реєстратор повинен був зупинити розгляд поданих йому документів, з підстав, визначених п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону.

Тому, судом враховано зазначені висновки Міністерства юстиції України при вирішенні спору.

Дійсно, Протокол зборів засновників фермерського господарства «Ланецького» №12122019 від 12 грудня 2019 року ОСОБА_3 не містить рішень щодо звільнення з посади Голови ФГ «Ланецького» ОСОБА_1 .

В силу ч. 3 ст. 99 ЦК України, повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх повноважень.

Таким чином, нормативно передбачено можливість тимчасового відсторонення лише члена колегіального виконавчого органу.

Однак, відповідний Протокол зборів засновників фермерського господарства «Ланецького» №12122019 від 12 грудня 2019 року не містить рішень про відсторонення Голови фермерського господарства, лише вказує на тимчасове усунення з посади.

Тобто, згідно вказаного рішення зборів засновників ФГ «Ланецького» ОСОБА_3 не мав повноважень та статусу Голови фермерського господарства, а лише тимчасово виконував обов`язки голови фермерського господарства «Ланецького».

Однак, відповідний статус та обсяг повноважень не врегульовано ані положеннями Статуту господарства, ані нормами чинного законодавства України.

Таким чином, ОСОБА_3 був позбавлений права скликати збори засновників ФГ «Ланецького» та здійснювати їх організацію 25.03.2020 року.

Суд також звертає увагу на зміст Повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року, яке підписано ОСОБА_3 як засновником (членом) фермерського господарства, а не як Головою ФГ «Ланецького» (т. 1 а.с. 30).

Підсумовуючи, судом встановлено скликання зборів засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року не уповноваженою особою, оскільки ОСОБА_3 діяв виключно у статусі одного із учасників фермерського господарства, а не як Голова ФГ «Ланецького», одночасно докази ухилення Голови господарства від скликання цих зборів відсутні.

Тобто, при скликанні зборів засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року було порушено вимоги п. п. 12.1., 12.2, 12.6., 12.7 Статуту та ч. 4 ст. 98 ЦК України.

З приводу оцінки наданих сторонами доказів на підтвердження обставин проведення зборів засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 року набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву ст.79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 року наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Варто відзначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі "Дж.К. та Інші проти Швеції" ("J.K. and Others v. Sweden") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007р. у справі "Бендерський проти України" ("Benderskiy"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У п.п. 1-3 ч. 1 ст. 237 ГПК України, передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "Dombo V. v. The Netherlands").

При розмежуванні обов`язку доказування суд виходив з того, що доведення правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення щодо виключення учасника (засновника) покладено на особу, яка вчинила дії з прийняття відповідного рішення та відповідала за організацію проведення зборів.

Тобто, такий обов`язок покладено на відповідача ОСОБА_3 , який одноособово повідомив про проведення зборів. При цьому, позивача повинен довести наявність порушеного права.

Враховуючи виникнення у відносинах між учасниками ФГ «Ланецького» корпоративних правовідносин (про що зазначено вище), а також за наявності прогалин у нормативному визначенні Законом України «Про фермерське господарство» щодо регулювання наслідків порушення вимог статуту і законодавства при проведенні зборів засновників фермерського господарства, судом враховано усталені висновки Верховного Суду, які стосуються відносин щодо дотримання порядку організації та проведення зборів господарських товариства.

На можливості застосування аналогії закону у даному випадку неодноразово звертав увагу Верховний Суд, зокрема у Постановах Касаційного господарського суду від 08 серпня 2019 року у справі №911/3215/17, від 10 вересня 2019 року у справі №923/875/17, Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №916/978/17, Постанові Касаційного господарського суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 922/3059/16.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 116 Цивільного кодексу України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом.

Аналогічні положення були закріплені у підпункті «а» частини першої статті 10 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин (на момент прийняття загальними зборами Товариства спірних рішень)).

Отже, право учасника брати участь в управлінні справами товариства у порядку, визначеному законом та установчими документами (статутом) товариства, що охоплює собою, зокрема і права учасника бути обізнаним про скликання загальних зборів, брати участь у загальних зборах та у голосуванні з питань порядку денного, гарантоване законом.

Згідно з частиною першою статті 98 Цивільного кодексу України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Верховний Суд зазначає про те, що рішення загальних зборів учасників господарського товариства є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, про що правильно зазначив місцевий господарський суд.

Згідно з частиною п`ятою статті 98 Цивільного кодексу України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

Можливість оскарження учасником господарського товариства до суду рішення загальних зборів підтверджується і судовою практикою.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Однак, не всі порушення законодавства, допущені при скликанні та проведенні загальних зборів господарського товариства, можуть бути підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Самостійними підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів є, зокрема:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму;

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства;

- відсутність протоколу загальних зборів.

Разом з цим позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства.

Подібні висновки Верховного Суду містяться у постановах від 22 травня 2019 року у справі № 911/1798/18, від 06 березня 2019 року у справі №910/16715/17, від 22 січня 2020 року у справі № 915/99/19, від 16 жовтня 2019 року у справі № 912/430/19, від 31 липня 2019 року у справі №910/7633/18, від 16 липня 2019 року у справі № 914/484/18, від 21 грудня 2021 року у справі № 902/1256/20, від 17 листопада 2022 року у справі №917/1523/21 та інших.

Аналіз зазначених висновків Верховного Суду щодо підстав недійсності рішень загальних зборів учасників господарського товариства свідчить про те, що порушення, допущені при скликанні і проведенні загальних зборів учасників господарського товариства, можна поділити на:

(1) такі, які мають своїм наслідком обов`язкове визнання прийнятих на цих зборах рішень недійсними, та

(2) такі, які хоч і допускаються, однак не завжди призводять до недійсності рішень загальних зборів.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає про те, що хоча права учасника товариства брати участь в управлінні справами товариства, бути обізнаним про скликання загальних зборів, брати участь у загальних зборах та у голосуванні з питань порядку денного, і гарантоване законом, проте обставина неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів не завжди може бути підставою для визнання недійсними рішень, прийнятих на таких зборах, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду, сформованою у корпоративних відносинах у спорах про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства.

Верховний Суд зазначає про те, що ця обставина (неповідомлення учасника господарського товариства про скликання загальних зборів) у разі оскарження учасником товариства рішень загальних зборів сама по собі не є самостійною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства, однак з урахуванням конкретних обставин справи може бути достатньою підставою для визнання їх недійсними.

Ця обставина може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у разі, якщо учасник товариства, який звертається до суду з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів, довів не лише факт його неповідомлення, а також довів належними та допустимими доказами, зокрема, але не виключно:

- існування інших підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів;

та /або

- факт того, що він не брав участі у таких зборах, не мав можливості взяти участь у цих зборах, а прийняті на таких зборах рішення суперечать вимогам законодавства та / або статуту господарського товариства, прийняті з порушенням порядку голосування, стосуються безпосередньо його прав та інтересів та порушують їх.

Крім того, у кожному конкретному випадку судам слід досліджувати дійсні підстави та мотиви звернення до суду учасника товариства з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, зокрема і у випадку, якщо учасник товариства звернувся до суду з таким позовом через тривалий час після стверджуваного порушення його прав.

Наведене також узгоджується і з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16, відповідно до якого своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника товариства та з`ясувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, а також щодо відповідності питань порядку денного зборів питанням порядку денного, які перелічені в отриманому учасником запрошенні на загальні збори учасників товариства.

З огляду на викладене для визнання недійсним рішення загальних зборів господарського товариства, що оскаржується з підстав порушення порядку скликання зборів щодо повідомлення позивача як учасника товариства про скликання зборів, позивач має довести, а суд встановити наявність порушених прав та / або інтересів позивача як учасника господарського товариства оспорюваним рішенням загальних зборів. Тобто, при вирішенні корпоративного спору про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників господарського товариства, який має місце у цій справі, господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання, з`ясувати, які саме права та / або інтереси позивача порушені кожним окремим оспорюваним рішенням загальних зборів. Наведене узгоджується з положеннями статей 15, 16 Цивільного кодексу України та частиною другою статті 4 Господарського процесуального кодексу України, які визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, а також відповідає зазначеним висновкам Верховного Суду, викладеним у пункті 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №923/876/16, про необхідність встановлення судом факту порушення прав та законних інтересів учасника товариства спірним рішенням загальних зборів.

Наведені висновки випливають зі змісту Постанови Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду від 01.09.2023 року у справі № 909/1154/21.

За матеріалами справи 19.02.2020 року ОСОБА_3 , як засновником (член) ФГ «Ланецького», складено повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_5 , з порядком денним:

- про звільнення керівника ФГ «Ланецького», призначення керівником (головою);

- призначення (керівником) Головою Фермерського господарства "Ланецького" ОСОБА_3 ;

- виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зі складу членів (засновників) Фермерського господарства "Ланецького" та вирішення питання про виплату їм вартості їхніх часток;

- внесення змін до статуту Фермерського господарства "Ланецького" та затвердження статуту в новій редакції.

У повідомленні також зазначено про можливість учасників зборів, які бажають отримати інформацію по питанням порядку денного та щодо проведення данихї зборів, викласти запитання у письмовому вигляді та направити на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 30).

Позивачем не надано доказів щодо дати безпосереднього вручення даного повідомлення про проведення загальних зборів.

Не містять такої інформації матеріали реєстраційної справи ФГ «Ланецького», які досліджено судом (т. 1 а.с. 80-160, т. 2 а.с. 1-140, т. 3 а.с. 204-266, т. 4 а.с. 129-195).

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначено про отримання 28.02.2020 року Повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року (т. 1 а.с. 2).

Подібні відомості стосовно отримання повідомлення наприкінці лютого 2020 року відображено також у письмових пояснення третьої особи ОСОБА_4 , який мав статус учасника фермерського господарства із часткою 20% у статному капіталі (т. 3 а.с. 118).

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані: надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Тому, за відсутності наданих відповідачами доказів стосовно вручення повідомлення про проведення зборів засновників, у суду відсутні підстави не довіряти наведеній у процесуальних заявах по суті спору інформації, яку особисто підтверджено ОСОБА_1 у судовому засіданні 18.10.2023 року.

Суд повторює вищенаведені висновки щодо обов`язку відповідачів доводити достовірними доказами дотримання вимог Статуту ФГ «Ланецького» та положень законодавства при організації та проведенні зборів засновників.

Отже, за матеріали справи повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року було отримано ОСОБА_1 28.02.2020 року, тобто за 25 днів до дати проведення таких зборів.

Згідно із п. 12.7 Статуту ФГ «Ланецького», повідомлення повинно бути зроблене не менше як за 30 днів до скликання зборів.

Отже, при направленні повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року не дотримано вимог п. 12.7 Статуту.

Визначений положеннями п. 12.7 Статуту господарства строк направлення вимог засновників щодо питань порядку денного за 25 днів до початку зборів є відмінним терміном від вручення повідомлення, тому не підлягає застосуванню.

Отримавши відповідне повідомлення лише за 25 днів до дати зборів засновників, ОСОБА_1 був позбавлений можливості у визначений п. 12.7 Статуту строк направити власні пропозиції стосовно розгляду питань порядку денного.

Крім того, не пізніше як за 7 днів до скликання зборів засновникам фермерського господарства повинна бути надана можливість ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів (п. 12.8 Статуту).

Суд критично оцінює доводи відповідачів щодо виконання даного обов'язку, оскільки лише зазначення у повідомленні про можливість учасників зборів, які бажають отримати інформацію по питанням порядку денного та щодо проведення зборів, викласти запитання у письмовому вигляді та направити на електронну пошту, не може вважатись доказом виконання обов'язку щодо надання можливості ознайомитися з документами, внесеними до порядку денного зборів.

Суд також виходить з того, що під час проведення зборів 25.03.2020 року та виступів учасника наведені конкретні підстави прийнятих рішень відносно звільнення голови господарства та виключення інших учасників, з посиланням на неналежне виконання обов`язків, неплатоспроможність господарства, спричинені негативні наслідки для господарської діяльності.

Однак, відповідачами не надано доказів направлення позивачу документів, на основі яких здійснені відповідні висновки та які були предметом розгляду на зборах засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року.

Отже, при направленні повідомлення про проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року не дотримано вимог п. 12.8 Статуту.

Підсумовуючи, судом встановлено істотні порушення на стадії повідомлення учасників зборів засновників, забезпечення можливості висловлення пропозицій до порядку денного та ознайомлення з документами, внесеними до порядку денного зборів.

Відносно обставин безпосереднього проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_5 суд зазначає, що повідомлення від 19.02.2023 року не містить відомостей відносно конкретного приміщення, у якому проводитимуться збори засновників 25.03.2020 року.

Наданий відповідачем Договір оренди конференц-залу площею 17,2 кв.м., яке спеціально облаштоване для проведення нарад, конференцій, зборів у будинку за адресою: АДРЕСА_5 укладено між ТОВ «ВІАЛ І КО» та ОСОБА_3 - 28.02.2020 року (т. 1 а.с. 247-250).

Тому, суду не доведено яким чином при складенні повідомлення 19.02.2020 року ОСОБА_3 був обізнаний щодо місця проведення зборів засновників.

Крім того, відповідачами не надано доказів направлення додаткових повідомлень ОСОБА_1 з уточненими відомостями відносно конкретного місця проведення зборів засновників, а саме у приміщенні конференц-залу площею 17,2 кв.м.

Одночасно, з метою доведення процесуальної позиції щодо не проведення зборів засновників фермерського господарства за вказаною адресою у м. Києві долучено до справи копію Акту встановлення факту не проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», яке було призначено 25 березня 2020 року за адресою: АДРЕСА_5 , який підписано ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (т. 1 а.с. 31).

11.10.2021 року до суду від представника відповідача 1 (ФГ "Ланецького") надійшло клопотання (вих. № 11/10 від 11.10.2021 року), в якому останній просить суд витребувати у позивача оригінал акту фіксації відсутності зборів ФГ "Ланецького", що скликані ОСОБА_3 на 25.03.2020 року.

Ухвалами суду від 11.11.2021 року та від 06.12.2021 року зобов`язано позивача ОСОБА_1 (повторно) надати для огляду у судовому засіданні оригінали актів, складених на підтвердження обставин щодо не проведення зборів учасників Фермерського господарства " Ланецького" 25 березня 2020 року.

На вимогу ухвал суду позивачем надано письмові пояснення щодо неможливості надати оригінал відповідного акту у зв'язку з його направленням до Міністерства юстиції України в особі Офісу протидії рейдерству з метою розгляду скарг на дії державних реєстраторів.

Ухвалою суду від 21.12.2021 року витребувано у Міністерства юстиції України в особі Офісу протидії рейдерству для огляду у судовому засіданні: оригінали актів, складених на підтвердження обставин щодо не проведення зборів учасників Фермерського господарства "Ланецького" 25 березня 2020 року, які було долучено до скарг ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань вчинення реєстраційних відносно Фермерського господарства "Ланецького".

10.01.2021 року до суду надійшов Лист Міністерства юстиції України, у якому повідомлено про відсутність у матеріалах скарг ОСОБА_1 оригіналу актів, складених на підтвердження обставин щодо не проведення зборів учасників Фермерського господарства "Ланецького" 25 березня 2020 року (т. 4 а.с. 83).

Для огляду у судовому засіданні 18.10.2023 року такого акту також не надано.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 ГПК України, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За наявності клопотання відповідача та ухвал суду про витребування оригіналу Акту встановлення факту не проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», яке було призначено 25 березня 2020 року (т. 1 а.с. 31), враховуючи його не надання позивачем, відповідний доказ не береться судом до уваги при винесенні рішення.

Водночас, матеріали справи містять Акт фіксації відсутності зборів ФГ «Ланецького», що скликані ОСОБА_3 на 25.03.2020 року об 11.00, який підписано ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (т. 3 а.с. 127, 128).

Оригінал відповідного Акту надано суду та оглянуто у судовому засіданні 18.10.2023 року у присутності учасників справи, розбіжностей із долученою до справи копією судом не встановлено, тому долучено оригінал акту до матеріалів справи.

Зі змісту Акту фіксації відсутності зборів ФГ «Ланецького», що скликані ОСОБА_3 на 25.03.2020 року об 11.00, встановлено, що зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_4 прибули о 10.30 до будівлі у м. Києві за адресою: АДРЕСА_5 з метою реєстрації та участі у зборах засновників ФГ «Ланецького».

Однак, за цієї адресою знаходиться триповерхова офісна будівля, яка має 11 вхідних дверей, що були зачиненими, на деяких дверях розміщені оголошення про запровадження карантину Кабінетом Міністрів України.

З 10.30 до 11.30 25.03.2020 року ОСОБА_3 за вказаною адресою був відсутній, оголошень на вхідних дверях, фасаді будівлі стосовно проведення зборів не розміщено.

Тому, 25.03.2020 року об 11.45 Актом фіксується відсутність зборів засновників ФГ «Ланецького», що скликані ОСОБА_3 на 11.00 25.03.2020 року за адресою: АДРЕСА_5 .

Отже, суд вважає, що вказаний письмовий доказ відповідає вимогам ст. ст. 73-80, 91 ГПК України, підстави для його не врахування при розгляді спору відсутні.

Додатково суд зауважує, що з метою підтвердження обставин безпосереднього проведення зборів засновників у відповідну дату та місці відповідачами не надано інформації про реєстрацію учасників, протоколу проведення зборів, документів, котрі досліджено при прийнятті рішень, фіксування процесу проведення зборів будь-якими засобами, перепусток до приміщень, тощо.

Відповідачами також не висловлено заперечень відносно наданих позивачем фотокарток на яких зображено відповідну будівлю із декількома входами, значної площі та відсутності вказівників відносно місця проведення зборів засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» 25 березня 2020 року (т. 1 а.с. 32-40).

Суд також вважає вірогідними сумніви позивача щодо можливості та доцільності організації та проведення зборів засновників у м. Києві 25.03.2020 року, з подальшим нотаріальним посвідченням того ж дня справжності підпису ОСОБА_3 приватним нотаріусом у м. Вінниці.

Оцінивши надані сторонами докази у сукупності суд вважає вірогідними та надає перевагу доказам позивача відносно порушення порядку повідомлення, організації та проведення зборів засновників 25.03.2020 року, вважає не доведеними позивачем обставини проведення відповідних зборів саме 25.03.2020 року у м. Києві, оскільки такі обставини підтверджено лише єдиними письмовим доказом (Рішенням засновників Фермерського господарства "Ланецького" № 25032020 від 25.03.2020 року), за відсутності інших доказів щодо обставин фіксування зборів, дослідження документів щодо питань порядку деного та будь-яких інших відомостей про їх проведення.

Як наслідок при проведенні відповідних зборів порушено вимоги Статуту, корпоративні права та інтересів позивача, як засновника та голови ФГ «Ланецького».

Оцінюючи ступінь встановлених судом порушень, а також істотність їх впливу на права та інтереси позивача, дотримання вимог законодавства при вирішенні по суті ухвалених рішень ОСОБА_3 , як учасником що володів 55% статутного капіталу, судом проаналізовано зміст Рішенням засновників Фермерського господарства "Ланецького" № 25032020 від 25.03.2020 року.

Згідно питання першого порядку денного зборів, ОСОБА_1 виконував обов`язки Голови фермерського господарства не професійно, внаслідок чого у господарства виникли великі фінансові проблеми та багатомільйонні зобов`язання перед кредиторами, господарство втратило платоспроможність і продовжує втрачати ділову репутацію.

ОСОБА_1 , будучи повідомленим про проведення зборів, пояснень з даного приводу не надав.

Тому, на основі викладених підстав, 25 березня 2020 року зборами засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» були прийняті рішення про: звільнення ОСОБА_1 з посади голови ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО»; призначення ОСОБА_3 (керівником) Головою ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО».

Відносно вирішення третього питання порядку денного у оспорюваному рішенні вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не родичами Голови ФГ «Ланецького» ОСОБА_3 тому можуть бути виключені зі складу учасників фермерського господарства.

Крім того, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не дотримуються вимог Статуту ФГ «Ланецького» (п.п. 12.1-12.8 Статуту), оскільки неодноразово скликали збори господарства, не повідомляючи про це одного із засновників ОСОБА_3 , на яких приймали рішення за відсутності кворуму, і на підставі цих рішень вносили зміни до державного реєстру, зокрема 10.12.2015 року та 14.12.2019 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 діють всупереч обов`язкам засновників, які визначені статутом господарства (п. 12.2), зокрема не бережуть майно ФГ «Ланецького» та у період 2019 - січня 2020 переконували орендодавців укласти додаткові угоди про розірвання договорів оренди, укладених з ФГ «Ланецького», та укласти договори оренди з іншою юридичною особою, засновниками якої вони являлися.

Багато договорів оренди за ініціативою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано. Внаслідок цих протиправних дій господарство втрачає орендовані площі, на яких провадить господарську діяльність.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не дотримуються і порушують Статут господарства, а також діють на шкоду господарству, 25 березня 2020 року зборами засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» було прийнято рішення про виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зі складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького", проведення оцінки вартості їх часток у статутному капіталі; виплату вартості часток згідно із оцінкою, проведеною відповідно чинного законодавства України та в строки, визначені законодавством.

Крім того, 25 березня 2020 року зборами засновників ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» було прийнято рішення про внесення змін до статуту Фермерського господарства "Ланецького", визначення за ОСОБА_3 частки в статутному капіталі в розмірі 400 грн., що становить 100% та затвердження статуту в новій редакції.

Згідно Статуту ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО» в редакції 2015 року та станом на лютий-березень 2020 року засновниками фермерського господарства були визначені: ОСОБА_1 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 100 (сто) гривень, що становить 25 % статутного капіталу; ОСОБА_4 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 80 (вісімдесят) гривень, що становить 20 % статутного капіталу; ОСОБА_3 , внесок до статутного капіталу (фонду) складає 220 (двісті двадцять) гривень, що становить 55 % статутного капіталу.

Тобто, ОСОБА_3 на основі п. 12.4 Статуту ФГ "Ланецького" міг самостійно приймати рішення на зборах засновників.

Однак, наявність кворуму та повноважень щодо прийняття рішень на зборах засновників не звільняє учасника від обов`язку дотримуватись норм законодавства при реалізації корпоративних прав.

Всупереч вимог ст. ст. 73-80 ГПК України, з метою обґрунтування правомірності прийнятого рішення, відповідачами не надано доказів на підтвердження викладених обставин, які прийнято за основу при розгляді питання першого порядку денного зборів.

Тому, відповідачами не доведено належними та допустимими засобами доказування обґрунтованість прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади голови ФГ «ЛАНЕЦЬКОГО», що свідчить про протиправність ухваленого рішення.

Відносно наведених при розгляді питання першого порядку денного зборів підстав для виключення ОСОБА_1 зі складу засновників господарства, судом проаналізовано правове регулювання даного питання.

Виключення учасника з товариства - це передбачена законом форма корпоративної відповідальності першого перед другим, спрямована на одностороннє припинення корпоративних правовідносин за рішенням товариства за порушення учасником обов`язків.

На відміну від виходу з товариства, виключення має примусовий характер і не залежить від бажання учасника та можливе лише за наявності підстав, визначених законом та установчими документами (Постанови КГС ВС від 16 січня 2020 року у справі № 916/2296/19 та від 23 липня 2020 року му справі № 916/2296/19).

Відповідно до ч. 2 ст. 100 ЦК України, учасник товариства у випадках та в порядку, встановлених законом, може бути виключений з товариства.

Отже, порядок та підстави виключення учасників зі складу фермерського господарства повинні бути регламентовано або Статутом або нормами законодавства.

Однак, питання виключення учасників (засновників) фермерського господарства жодним чином не врегульовано спеціальним Законом України «Про фермерське господарство», а також нормами ГК України.

За аналогією закону дане питання може бути врегульовано Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», однак відповідні підстави передбачено лише у випадках прострочення внесення вкладів чи збільшення статного капіталу (ст. ст. 15, 18 Закону).

Відсутні підстави для застосування до фермерського господарства, в якому частка в статутному (складеному) капіталі належить кільком особам - членам сім`ї, механізму передачі паю (його частини), визначеного статтею 166 ЦК України для виробничого кооперативу, яка не передбачає особливостей вимог щодо суб`єктного складу учасників, встановлених законом для фермерського господарства (Правові висновки КГС ВС від 07 жовтня 2021 року у справі № 922/3059/16).

Тому, положення ЦК України щодо виключення учасників зі складу повного товариства (ст. 128) та виробничого кооперативу (ч. 2 ст. 166) у разі невиконання чи неналежного виконання обов`язків, покладених статутом не можуть бути застосовані до відносин учасників фермерського господарства.

Згідно ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

Тобто, закон не передбачає підстав виключення зі складу членів господарства, лише встановлює наслідки припинення такого членства, що узгоджується зі статтями 35, 36 Закону, якими визначено порядок припинення діяльності фермерського господарства.

Відповідно до Статуту ФГ «Ланецького», передбачено обов'язки засновників господарства (п. 2.2.), однак не визначено правових наслідків їх недотримання, зокрема шляхом виключення зі складу учасників.

Також, при визначенні виключної компетенції засновників фермерського господарства не передбачено повноважень з приводу прийняття рішень про виключення засновників (учасників) (п. 2.3. Статуту).

Тобто, оспорюване рішення про виключення позивача зі складу учасників ФГ «Ланецького» прийнято за відсутності достатніх законодавчих підстав, а також всупереч положенням Статуту господарства.

Однією з особливостей участі у фермерському господарстві є визначений частиною першою статті 3 Закону України "Про фермерське господарство" суб`єктний склад фермерського господарства. Членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-річного віку, інші члени сім`ї, родичі, які об`єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень установчого документа фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

При створенні фермерського господарства одним із членів сім`ї інші члени сім`ї, а також родичі можуть стати членами цього фермерського господарства після внесення змін до його установчого документа. Для цілей Закону України "Про фермерське господарство" до членів сім`ї та родичів голови фермерського господарства відносяться дружина (чоловік), батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок, рідні та двоюрідні брати та сестри, дядько, тітка, племінники як голови фермерського господарства, так і його дружини (її чоловіка), а також особи, які перебувають у родинних стосунках першого ступеня споріднення з усіма вищезазначеними членами сім`ї та родичами (батьки такої особи та батьки чоловіка або дружини, її чоловік або дружина, діти як такої особи, так і її чоловіка або дружини, у тому числі усиновлені ними діти) (частини друга, третя статті 3 цього Закону).

Згідно з абзацом першим частини п`ятої статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, має статус сімейного фермерського господарства, за умови що в його підприємницькій діяльності використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сім`ї.

Аналогічні умови визначені абзацом другим частини п`ятої статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" для фермерського господарства без статусу юридичної особи.

Оскільки, ФГ «Ланецького» було створено ОСОБА_1 , з подальшим залученням до участі свого брата ОСОБА_4 , то у ОСОБА_3 (учасника, котрий набув відповідних прав після створення ФГ «Ланецького») не було достатніх підстав для виключення первісних засновників фермерського господарства, як не членів своєї сім`ї.

Отже, наведені у оспорюваному Рішенні № 25032020 від 25.03.2020 року підстави виключення ОСОБА_1 зі складу учасників господарства суперечать вимогам законодавства, що є самостійною та достатньо підставою для визнання недійсним відповідного рішення.

Крім того, на основі викладених вище мотивів, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх доказів безпосереднього проведення зборів засновників 25.03.2020 року.

Як наслідок, позивача протиправно позбавлено права власності на майно, права корпоративного управління фермерським господарством та звільнено з посади голови господарства.

Таким чином, суд доходить висновку про наявність достатніх правих підстав для визнання недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформленого Рішенням № 25032020 від 25.03.2020 року, в частині: виключення ОСОБА_1 зі складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького", проведення оцінки вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького", яка складала 25% статутного капіталу; виплату вартості частки; звільнення ОСОБА_1 з посади голови Фермерського господарства "Ланецького"; призначення ОСОБА_3 (керівником) Головою Фермерського господарства "Ланецького"; внесення змін до статуту Фермерського господарства "Ланецького", на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером №3000414 від 27.03.2020 року та за реєстраційним номером №4000414 від 27.03.2020 року.

Суд також відхиляє посилання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності (т. 3 а.с. 30, 31).

Суд зазначає, що положення п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України, якими встановлено спеціальний річний строк позовної давності поширюються на позови з вимогами про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, а не фермерського господарства.

Тому, до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 2547 ЦК України).

Крім того, позивач міг дізнатися про порушення свої прав, починаючи з 27.03.2020 року (дати внесення відомостей до державного реєстру на основі оспорюваного рішення від 25.03.2020 року).

В силу ч. 1 ст. 260 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг строку починається (ст. 253 ЦК України) з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 ЦК України).

Тобто, перебіг строк позовної давності розпочався 28.03.2020 року, закінченя річного строку припадало на 28.03.2021 року, що є вихідним днем (неділя).

Звернувшись до суду 29.03.2021 року позивач, у будь якому випадку, дотримався як загального, так і спеціального строку позовної давності.

Отже, суд не вбачає достатніх підстав для відмови у задоволенні позові із наведених відповідачем підстав щодо перебігу строків позовної давності.

З приводу оцінки вимог позивача про визнання недійсними рішень зборів засновників на предмет ефективності обраного способу захисту прав, судом проаналізовано відомості з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До моменту прийняття оскаржуваного рішення від 25.03.2020 року у реєстрі були зазначені відомості про засновників: ОСОБА_10 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 100,00; ОСОБА_11 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 80,00; ОСОБА_12 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 220,00.

Після прийняття оскаржуваних рішень 25.03.2020 та 02.04.2020 року у державному реєстрі єдиним учасником та керівником ФГ «Ланецького» значився ОСОБА_2 .

Згідно Витягу з ЄДРЮОФОПГФ станом на 21.01.2022 та станом 11.05.2022 в вказаному Реєстрі щодо ФЕРМЕРСЬКОГО ГОСПОДАРСТВА "ЛАНЕЦЬКОГО" (ідентифікаційний код юридичної особи 36244177) зазначений наступний перелік засновників (учасників) юридичної особи: ОСОБА_10 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 100,00; ОСОБА_11 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 80,00; ОСОБА_12 , розмір внеску до статутного фонду (грн.): 220,00.

Також, ОСОБА_11 був вказаний в ЄДРЮОФОПГФ як керівник (голова) господарства (т. 5 а.с. 219-227).

Такі відомості були відображені внаслідок скасування Міністерством Юстиції України на підставі Наказу від 31.03.2021 року №1178/5 "Про задоволення скарги" відповідних реєстраційних дій в ЄДРЮОФОПГФ.

Тобто, тривалий час в ЄДРЮОФОПГФ містились відомості про учасників, їх частки та про керівника ТОВ "Ланецького", які відповідали становищу, що існувало до моменту порушення прав Позивача (до вчинення реєстраційних дій на підставі оскаржуваних рішень та договору).

Протягом розгляду справи № 902/560/20(902/301/21) Міністерством Юстиції України скасовано реєстраційні дії, які відбулися на підставі оспорюваних рішень загальних зборів та договору купівлі-продажу ЦМК ФГ, та відновлено попередні реєстраційні записи про склад учасників, розмір часток та керівництво.

Проте, в подальшому в зв`язку зі скасуванням Наказу від 31.03.2021 №1178/5 "Про задоволення скарги" Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 24.06.2021 (залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.12.2021 та постановою Касаційного адміністративного суду від 13.04.2022 по справі № 120/3076/21-а) відомості в Єдиному реєстрі були змінені.

Як вбачається з Витягу станом на 02.10.2022 року у Реєстрі щодо ФГ "ЛАНЕЦЬКОГО" зазначено єдиним засновником (учасником) юридичної особи: ОСОБА_3 .

При цьому, керівником юридичної особи (головою фермерського господарства) вказаний СКРИПНИК С.В. (т. 5 а.с. 228-232).

Таким чином, вищевказані відомості не відповідали становищу, що існувало на момент звернення Позивача до суду у цій справі (реєстраційним діям, вчиненим на підставі оскаржуваних рішень та договору).

Однак, станом на 04.11.2022 року в ЄДРЮОФОПГФ внесені відомості, які відповідають становищу, що існувало на момент звернення Позивача до суду, та відповідають реєстраційним діям, вчиненим на підставі оскаржуваних Рішень №25032020 від 25.03.2020 року та від №02042020 від 02.04.2020 року), що підтверджується Витягом з ЄДРЮОФОПГФ (т. 5 а.с. 124-133).

Відповідні відомості внесено до реєстру 03.10.2022 року Міністерством юстиції України, запис №061000414 «виправлення помилок».

На підставі вищенаведених відомостей Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.11.2022 року у справі №902/560/20(902/301/21) вжито заходи забезпечення позову та заборонено подальше вчинення реєстраційних дій.

Згідно наданих сторонами Витягів з державного реєстру станом на 17.10.2023 року відомості про ОСОБА_2 , як єдиного учасника та керівника ФГ «Ланецького», є незмінними.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).

Більше того, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Дійсно, Верховний Суд вже неодноразово зазначав, що відповідно до пунктів "д" та "е" п.3 ч.5 ст.17 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" особа, яка вважає себе власником частки, що незаконно вибула з її володіння, має звертатися до володільця частки (особи, вказаної як власник в ЄДР) з позовом про стягнення частки (витребування частки з чужого незаконного володіння) або позовом про визначення розміру статутного капіталу та розміру часток учасників (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16, від 17.12.2019 у справі №927/97/19, від 18.03.2020 у справі №466/6221/16-а).

Саме такий спосіб захисту є належним, адже судове рішення, що набрало законної сили, про задоволення такої вимоги є підставою для внесення відповідних змін до ЄДР (Постанова КГС ВС від 18 травня 2022 року у cправі № 914/1191/20).

При цьому, існують також інші правові висновки Верховного Суду у корпоративних правовідносинах, зокрема вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесенням в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17).

Можливість застосування такого способу захисту як скасування запису про державну реєстрацію підтверджено Великою Палатою Верховного Суду у справі № 909/1294/15 від 01.10.2019 року.

Формулюючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/876/16 від 22.10.2019 року, у якому Велика Палата Верховного Суду вкотре звертає увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону) (п. 58, 61 Постанови).

Однак, наведені висновки стосовно належних способів захисту шляхом: скасування запису у державному реєстрі, витребування частки, визначення розміру статутного капіталу сформовано на основі чинних на момент складення судових рішень редакцій Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а також фактичних обставин судових справ.

Суд констатує, що усі перелічені правові висновки стосуються ефективних способів захисту учасників товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, що прямо передбачає ч. 5 ст. 17 Закону.

Однак, окремі правові висновки стосовно внесення змін до складу учасників фермерського господарства відсутні.

Відповідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/876/16 від 22.10.2019 року, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств.

Тобто, суд при винесенні рішення повинен орієнтуватися на чинні норми Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", які регулюють питання внесенні змін до державного реєстру на підставі судових рішень.

На переконання суду до вчинення реєстраційних дій по відношенню до фермерського господарства підлягає застосуванню положення ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якою врегульовано загальний порядок державної реєстрації та інших реєстраційних дій щодо усіх юридичних осіб, окрім товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 25 цього Закону, державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу.

Тобто, судове рішення про визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи, на підставі яких внесено записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є самостійною та достатньою підставою для вчинення державним реєстратором реєстраційних дій щодо зміни відомостей в Єдиному державному реєстрі.

Таким чином, задоволення позовних вимог шляхом визнання недійсними оспорюваних рішень зборів засновників відповідає вимогам Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", а також щодо ефективного способу захисту прав.

Вимога про визнання недійсним Рішенням №02042020 від 02.04.2020 року безпосередньо залежить від задоволення судом первісної вимоги про визнання недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького" № 25032020 від 25.03.2020 року, оскільки ОСОБА_3 не мав достатнього обсягу повноважень для відчуження на користь ОСОБА_2 частки у статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького" в розмірі 100%, до складу якої входила належна ОСОБА_1 частка у розмірі 25%.

Крім того, належним об`єктом обороту (продажу, спадкування тощо) є частка в статутному (складеному) капіталі господарської організації, з набуттям прав на яку в особи виникають і корпоративні права. Статутний капітал, який є лише засобом бухгалтерського обліку, та самі по собі корпоративні права відчужуватися не можуть, адже не є оборотоздатним об`єктом цивільного права.

Частка у статутному капіталі фермерського господарства є обмежено оборотоздатною.

У разі коли частка в статутному (складеному) капіталі фермерського господарства належить 100-відстоково одній особі, така особа за аналогією механізму відчуження частки учасником товариства з обмеженою відповідальністю, визначеного статтею 21 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", може відчужити належну їй частку (100 %) іншій особі - не обов`язково члену своєї сім`ї (Правові висновки КГС ВС від 07 жовтня 2021 року у справі № 922/3059/16).

З урахуванням встановлено судом протиправного вибуття із власності ОСОБА_1 частки у статутному капіталі ФГ «Ланецького» у розмірі 25%, ОСОБА_3 не володів достатнім обсягом повноважень для відчуження 100% частки у статутному капіталі фермерського господарства.

Отже, позов в частині вимог про визнання недійсним Рішенням №02042020 від 02.04.2020 року також підлягає задоволенню.

Частково задовольняючи позовні вимоги судом також враховано норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 13.05.1980 в справі "Артіко проти Італії", п. 32 рішення від 30.05.2013 в справі "Наталія Михайленко проти України").

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном».

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

З огляду на встановлені судом порушення при проведенні та організації зборів засновників ФГ «Ланецького» 25.03.2020 року, суд констатує, що корпоративні права вибули з володіння позивача поза його волею та з порушенням норм законодавства, тому позбавлення права власності у такий спосіб не переслідує легітимну мету та свідчить про непропорційне втручання у мирне володіння майном.

Водночас, суд зауважує, що позивач ОСОБА_1 також просить визнати недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформлених Рішенням №25032020 від 25.03.2020 року, про: виключення ОСОБА_4 із складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького", проведення оцінки вартості частки ОСОБА_4 у статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького".

Тобто, позивач намагається одночасно захистити права та інтереси іншого засновника ФГ «Ланецького».

В силу імперативного припису ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Отже, процесуальним законом не передбачено можливості захисту прав іншої особи за відсутності права представництва або наглядових повноважень.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 06.09.2022 року позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_4 (б/н від 05.09.2022 року) (вх. №827/22 від 06.09.2022 року) повернуто заявнику.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.02.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 06.09.2022 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2022 року у справі № 902/560/20(902/301/21) залишено без змін (т. 6 а.с. 68-81).

Тому, ОСОБА_4 не позбавлений можливості захищати свої права у іншому судовому процесі.

Отже, у задоволенні позову в частині вимог про виключення ОСОБА_4 із складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького" та інших поєднаних вимог, суд відмовляє.

Визначаючись з приводу обґрунтованості позовних вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнового комплексу Фермерського господарства "Ланецького" від 02.04.2020 року, судом оцінено правову природу даного правочину та його вплив на корпоративні права позивача.

Частинами другою, третьою статті 22 Закону України "Про фермерське господарство" передбачено можливість продажу фермерського господарства як ЦМК, визначивши, що за рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

До складу цілісного майнового комплексу згідно з приписами частини першої статті 22 Закону України "Про фермерське господарство" віднесено майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

Однак частка у статутному (складеному) капіталі фермерського господарства не входить до складу цілісного майнового комплексу, адже не належить фермерському господарству, а є власністю його членів.

До того ж за змістом частини другої статті 22 Закону України "Про фермерське господарство" відчуження цілісного майнового комплексу допускається лише за цивільно-правовими угодами та на підставі відповідного рішення членів фермерського господарства (Постанова КГС ВС від 18 січня 2022 року у cправі № 912/96/21).

Отже, захист прав права позивача на частку не буде забезпечуватись у спосіб визнання недійсним договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Ланецького".

Зі змісту вказаного договору та його правових особливостей вбачається, що до ОСОБА_2 , як покупця за оспорюваним договором, не перейшло право власності на нерухоме майно, майнові права та активи ФГ «Ланецького».

Право власності та користування залишилось оформленим за фермерським господарством, що зумовлено правовою природою договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу фермерського господарства.

Тобто, відповідний договір є особливою формою відчуження 100% частки у статутному капіталі фермерського господарства до іншого учасниками та не впливає на зміну права власності щодо майна та майнових прав фермерського господарства станом на момент укладення відповідного договору.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 та від 22 жовтня 2019 року в справі № 923/876/16, повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які не наділені правами діяти від імені товариства.

Підписання виконавчим органом товариства (директором) договору з іншою особою може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Отже, укладення спірного договору не є прямим порушенням прав позивача на участь у товаристві та управлінні ним.

Суд приймає до уваги висновки Європейського суду з прав людини, відповідно до яких акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки», заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України», заява № 70297/01.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, вирішуючи позови одного із учасників товариства, суди мають враховувати, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не збігаються.

Таким чином, визнання недійсним даного договору не призведе до відновлення корпоративних прав позивача.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі №638/2304/17, від 27.01.2020 у справі №761/26815/17, постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20.

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (подібні за змістом висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 12.06.2020 у справі №906/775/17, від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Тобто, захищаючи право власності на частку у статутному капіталі фермерського господарства, позивачем не доведено одночасної можливості та доцільності захисту майнових прав юридичної особи.

Відповідні права захищено судом у належний та ефективний спосіб шляхом визнання недійсними рішень зборів засновників, що є достатнім з огляду на предмет спірних правовідносин та підстави заявленого позову.

На основі викладеного вище, суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнового комплексу Фермерського господарства "Ланецького" від 02.04.2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно вимог ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру (про визнання недійсними рішень зборів засновників від 25.03.2020 та 02.04.2020 рр., а також про визнання недійсним договору), тому з урахуванням дати подачі заяви про зміну предмету позову від 11.01.2022 року, яка прийнята судом до розгляду, належною сумою судового збору є 2 481,00 х 3 = 7 443,00 грн.

Судом частково повністю задоволено одну немайнову вимогу частково та одну повністю, тому на користь позивача підлягає відшкодуванню 3 721,50 грн судових витрат зі сплати судового збору, які підлягають покладенню на ОСОБА_3 , як учасника, що повідомив про проведення оспорюваних зборів, відповідав за їх належну організацію. Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 721,50 грн, суд залишає за позивачем.

Крім того, позивачем сплачено 1240,50 грн при зверненні із заявою про вжиття заходів забезпечення позову (т. 5 а.с. 123), тому на відповідача ОСОБА_3 слід покласти 620,25 грн судових витрат. Водночас, судові витрати зі сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову в сумі 620,25 грн, суд залишає за позивачем.

Також суд зауважує, що позивачем при зверненні до суду сплачено 6 810,00 грн судового збору (т. 1 а.с. 14); при подачі заяви про зміну предмету позову - 13 038,00 грн (т. 4 а.с. 70).

Оскільки, судом визнано належною сумою судового збору у розмірі 7 443,00 грн, то позивачем надмірно сплачено 12 405,00 грн судового збору, який може бути повернуто на підставі окремого клопотання позивача у відповідності до вимог ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Згідно ч. 9 ст. 145 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки, судом позов задоволено частково, то заходи забезпечення позову, застосовані Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.11.2022 року у справі №902/560/20(902/301/21) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (ч. 7 ст. 129 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177, вул. Центральна, буд. 2, с. Плисків, Погребищенський район, Вінницька область, 22252), оформлені Рішенням № 25032020 від 25.03.2020 року, в частині:

- виключення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) зі складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького", проведення оцінки вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького", яка складала 25% статутного капіталу; виплату вартості частки згідно із оцінкою, проведеною відповідно чинного законодавства України та в строки, визначені законодавством;

- звільнення ОСОБА_1 з посади голови Фермерського господарства "Ланецького";

- призначення ОСОБА_3 (керівником) Головою Фермерського господарства "Ланецького";

- внесення змін до статуту Фермерського господарства "Ланецького", визначення за ОСОБА_3 частки в статутному капіталі в розмірі 400 грн., що становить 100% та затвердження статуту в новій редакції, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером №3000414 від 27.03.2020 року та за реєстраційним номером №4000414 від 27.03.2020 року.

3. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформлених Рішенням №25032020 від 25.03.2020 року, про: виключення ОСОБА_4 із складу засновників (членів, учасників) Фермерського господарства "Ланецького", проведення оцінки вартості частки ОСОБА_4 у статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького".

4. Задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в частині вимог про: визнання недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького", оформленого Рішенням №02042020 від 02.04.2020 року.

5. Визнати недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177, вул. Центральна, буд. 2, с. Плисків, Погребищенський район, Вінницька область, 22252), оформлені Рішенням №02042020 від 02.04.2020 року, а саме про: продаж Фермерського господарства "Ланецького", яке належить ОСОБА_3 , як цілісного майнового комплексу на користь ОСОБА_2 ; звільнення ОСОБА_3 із посади Голови Фермерського господарства "Ланецького" та призначення на посаду Голови Фермерського господарства "Ланецького" ОСОБА_2 ; визначення за ОСОБА_2 частки в статутному капіталі Фермерського господарства "Ланецького" в розмірі 400 грн, що складає 100% статутного капіталу, внесення змін до статуту Фермерського господарства "Ланецького" та затвердження статуту Фермерського господарства "Ланецького" в новій редакції.

6. Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог про визнання недійсним Договору купівлі-продажу майнового комплексу Фермерського господарства "Ланецького" від 02.04.2020 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. 02.04.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1867, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційним номером №8000414 від 04.04.2020 року та за реєстраційним номером № 9000414 від 06.04.2020 року.

7. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , код НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 3 721,50 грн - судових витрат зі сплати судового збору; 620,25 грн - судових витрат зі сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.

8. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 11.01.2022 року (вх. №01-34/300/22) в сумі 3 721,50 грн та 620,25 грн судових витрат зі сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову - залишити за позивачем.

9. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

10. Роз`яснити, що заходи забезпечення позову, застосовані Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 08.11.2022 року у справі №902/560/20(902/301/21) продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

10. Примірник рішення направити учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС та на електронні адреси; за їх відсутності - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення: ІНФОРМАЦІЯ_11; ІНФОРМАЦІЯ_10; ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ІНФОРМАЦІЯ_8; ІНФОРМАЦІЯ_9.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2023 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

3 - ФГ "Ланецького" (вул. Центральна, буд.2, с. Плисків, Погребищенський р-н, Вінницька обл., 22252)

4 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

5 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 )

6 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )