РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2023Справа № 910/12323/23

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/12323/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро»

до Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна»

про стягнення безпідставно отриманих коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

31 липня 2023 року до Господарського суду міста Києва через систему «Електронний суд» від 03 серпня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 27.07.2023 року до Дочірнього підприємства "Автомаз-Україна" (відповідач) про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 7559,68 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 68 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору поставки №02/01/19/БА-АМУ від 02.01.2019 року відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 90 885,20 грн. За отриманий товар позивач сплатив 98 444,88 грн., сума переплати за договором становить 7559,68 грн. Позивач вказує, що кошти у розмірі 7559,68 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно отримані.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12323/23, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 126 ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.08.2023 року у справі № 910/12323/23 вручено уповноваженому представнику відповідача - 11.08.2023 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 28.08.2023 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (частина 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, 02 січня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро», як покупцем, та Дочірнім підприємством «Автомаз-Україна», як постачальником, було укладено договір поставки № 02/01/19/БА-АМУ (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, кількісні, якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, за державним класифікатором продукції та послуг зазначаються сторонами у специфікаціях (додатках) до договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених договором (п. 1.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору у специфікаціях (додатках) до договору зазначаються також такі відомості про товар: повне найменування товару; виробник, країна походження товару; одиниця виміру товару; кількість кожного найменування товару; код товару згідно УКТ ЗЕД; якісні та технічні характеристики товару; ціна кожного найменування товару; загальна вартість товару; комплектність, фасування товару; порядок оплати та форма розрахунків; умови (місце) поставки товару; строк/термін поставки товару.

За умовами п. 3.1. договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах, зазначених у специфікаціях (додатках) до договору. Умови поставки можуть бути визначені сторонами згідно міжнародних правил тлумачення торгових термінів Інкотермс 2010.

Згідно з п. 3.2. договору строк/термін поставки товару визначається сторонами у специфікаціях. Дострокова поставка товару постачальником можлива виключно за згодою сторін. Датою (моментом) поставки товару вважається дата отримання (прийому) покупцем товару, що підтверджується підписанням покупцем акту приймання-передачі товару у місці поставки (якщо інше не визначено сторонами у відповідній специфікації).

В пункті 4.1. договору визначено, що загальну вартість товару за договором (ціну/вартість договору) становить сума вартості товару по всіх специфікаціях (додатках) до договору.

Ціна кожного найменування товару, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатках) до договору. Ціна і загальна вартість кожної партії товару, визначена у пункті 4.2. договору, встановлюється у національній валюті України - гривні і не підлягає зміні, якщо інше не визначено у специфікації (п. 4.2., 4.3. договору).

Відповідно до пункту 4.4. договору ціна товару є звичайною ціною і відповідає рівню ринкових цін.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 90 885,20 грн., що підтверджується видатковими накладними № О27-000074 від 26 березня 2020 року на суму 8904,00 грн., № О27-000075 від 26 березня 2020 року на суму 8904,00 грн., № О27-000076 від 26 березня 2020 року на суму 8904,00 грн., № О27-000077 від 26 березня 2020 року на суму 9079,08 грн., № О11-000074 від 21 квітня 2020 року на суму 7186,44 грн., № О11-000889 від 05 червня 2020 року на суму 9900,00 грн., № О11-002087 від 07 жовтня 2020 року на суму 67,68 грн., № О11-001011 від 22 квітня 2021 року на суму 9800,00 грн., № О11-001014 від 22 квітня 2021 року на суму 8400,00 грн., № О11-001015 від 22 квітня 2021 року на суму 8400,00 грн., № О11-001669 від 30 червня 2021 року на суму 10 500,00 грн., № О11-001931 від 21 липня 2021 року на суму 840,00 грн. Вказані видаткові накладні без зауважень та заперечень підписані представниками позивача та відповідача, а також скріплені відповідними печатками сторін.

На оплату товару відповідач виставив позивачу рахунки-фактури № О27-000211 від 25 березня 2020 року на суму 8 904,00 грн., № О27-000212 від 25 березня 2020 року на суму 8904,00 грн., № О27-000213 від 25 березня 2020 року на суму 8904,00 грн., № О27-000214 від 25 березня 2020 року на суму 9079,08 грн., № О11-004377 від 17 квітня 2020 року на суму 7186,44 грн., № О11-004694 від 05 червня 2020 року на суму 9900,00 грн., № О11-006308 від 07 жовтня 2020 року на суму 67,68 грн., № О11-001289 від 22 квітня 2021 року на суму 9800,00 грн., № О11-001293 від 22 квітня 2021 року на суму 8400,00 грн., № О11-001294 від 22 квітня 2021 року на суму 8400,00 грн., № О11-002094 від 30 червня 2021 року на суму 10 500,00 грн., № О11-002393 від 20 липня 2021 року на суму 840,00 грн. Всього виставлено рахунків на суму 90 885, 20 грн.

За отриманий товар позивач сплатив 98 444,88 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1032 від 29 травня 2020 року на суму 7186,44 грн., № 1081 від 04 червня 2020 року на суму 35 791,08 грн., № 1550 від 23 липня 2020 року на суму 9900,00 грн., № 50 від 21 серпня 2020 року на суму 7550,00 грн., № 4455 від 14 травня 2021 року на суму 67,68 грн., № 4536 від 28 травня 2021 року на суму 26 609,68 грн., № С370000337 від 29 липня 2021 року на суму 10 500,00 грн., № С370000390 від 27 серпня 2021 року на суму 840,00 грн.

За розрахунками позивача, сума переплати за договором становить 7559,68 грн.

Факт наявності у позивача переплати в розмірі 7559,68 грн. також підтверджується підписаним обома сторонами без заперечень актом звірки взаємних розрахунків станом на 28.02.2022 року, відповідно до якого переплата позивача за отриманий товар становить 7559,68 грн.

Судом встановлено, що 13.07.2023 року позивач звернувся до відповідача з претензією № 1 від 11.07.2023 року (вих. № 70) про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 7559,68 грн. протягом семи днів з дня отримання претензії, яка у відповідності до відомостей з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовим ідентифікатором № 831 була отримана відповідачем 19.07.2023 року.

Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Позивач вказує, що кошти у розмірі 7559,68 грн. підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно отримані.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1-4 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

Відповідно до частин 1, 2 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже істотними умовами господарського договору поставки є: предмет договору, його ціна та строк поставки товару (продукції).

З наявного у матеріалах справи договору поставки вбачається, що постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого (номенклатура, асортимент), марка, кількість, якісні характеристики, код товару за УКТ ЗЕД, зазначаються сторонами у специфікаціях (додатках) до цього договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар та оплатити його вартість (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.2. договору у специфікації, зокрема, зазначається повне найменування товару, ціна кожного найменування товару, загальна вартість товару, строк/термін поставки товару.

Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар на умовах, зазначених у специфікаціях (додатках) до договору. Строк/термін поставки товару визначається сторонами у специфікаціях (п. 3.1., 3.2. договору).

Згідно з пунктом 4.1. договору, загальну вартість товару за даним договором (ціну/вартість договору) становить сума вартості товару по всіх специфікаціях (додатках) до цього договору.

За умовами пункту 4.2. договору ціна кожного найменування товару, а також загальна вартість кожної партії товару вказується у специфікації (додатках) до договору.

Таким чином, асортимент товару, вартість товару та, відповідно, ціна договору поставки №02/01/19/БА-АМУ від 02 січня 2019 року має бути зафіксована у специфікації до договору.

Так, додатком № 1 до договору поставки є специфікація № 1, яка містить лише погоджений між сторонами строк поставки товару: до 31 грудня 2019 року, тоді як жодних положень про найменування (номенклатуру, асортимент), кількість та загальну вартість товару специфікація № 1 не містить.

Відтак, визначити ціну та предмет договору № 02/01/19/БА-АМУ від 02 січня 2019 року, як істотні умови договору поставки не вбачається за можливе.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Дослідивши зміст договору поставки №02/01/19/БА-АМУ від 02 січня 2019 року, суд дійшов висновку, що він не містить всіх істотних умов, передбачених законом, а саме: предмет договору поставки (кількість та асортимент товару) та ціну договору.

Враховуючи відсутність погоджених між сторонами всіх істотних умов договору поставки №02/01/19/БА-АМУ від 02 січня 2019 року, суд дійшов висновку, що вказаний договір є неукладеним.

Відтак, товар на суму 90 885,20 грн. був поставлений не за договором поставки №02/01/19/БА-АМУ від 02 січня 2019 року, а за видатковими накладними № О27-000074 від 26 березня 2020 року, № О27-000075 від 26 березня 2020 року, № О27-000076 від 26 березня 2020 року, № О27-000077 від 26 березня 2020 року, № О11-000074 від 21 квітня 2020 року, № О11-000889 від 05 червня 2020 року, № О11-002087 від 07 жовтня 2020 року, № О11-001011 від 22 квітня 2021 року, № О11-001014 від 22 квітня 2021 року, № О11-001015 від 22 квітня 2021 року, № О11-001669 від 30 червня 2021 року, № О11-001931 від 21 липня 2021 року.

Частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Оскільки вказані видаткові накладні містять найменування товару, його кількість, ціну та загальну вартість, суд дійшов висновку, що сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки, укладеного у спрощений спосіб (щодо кожної накладної окремо).

Дослідивши долучені до матеріалів справи платіжні доручення, суд зазначає, що загальна сума перерахована відповідачеві становить 98 444,88 грн., що перевищує суму поставки за видатковими накладними на 7559,68 грн. (98 444,88 грн. - 90 885,20 грн.).

Відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02.10.2013 року № 6-88цс13, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України.

Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як встановлено судом, сторони як у письмовій, так і в усній формі не вчиняли між собою правочину (не укладали договору), з якого б у позивача виникло зобов`язання щодо сплати відповідачу 7559,68 грн., а у відповідача право на одержання від позивача цієї суми коштів.

Отже, правові підстави для перерахування позивачем відповідачу коштів у сумі 7559,68 грн., за встановлених судом вище обставин, відсутні.

Таким чином, кошти у сумі 7559,68 грн. набуті відповідачем за рахунок позивача без достатньої правової підстави, тому відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України мають бути повернуті позивачу.

Оскільки відповідач доказів повернення безпідставно отриманих коштів не надав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 7559,68 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн., відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Автомаз-Україна» (ідентифікаційний код 32376626, адреса: 02660, м. Київ, вул. Колекторна, 42-А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білозірське-Агро» (ідентифікаційний код 41660926, адреса: 19635, Черкаська обл., Черкаський р-н., с. Білозір`я, вул. Незалежності, 112) грошові кошти: безпідставно отримані кошти - 7559,68 грн (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 68 копійок) та судовий збір - 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 12.10.2023 року.

Суддя О.В. Котков