УХВАЛА

м. Київ

16.10.2023Справа № 910/11764/23
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство"

до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) ДКР "ВЕБ.РФ"

про стягнення 558 719,07 Єгипетських фунтів.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Державна судноплавна компанія "Чорноморське морське пароплавство" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) ДКР "ВЕБ.РФ" про стягнення 558 719,07 Єгипетських фунтів.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для солідарного стягнення з відповідачів 558 719,07 Єгипетських фунтів які обліковувались на рахунку позивача станом на 1992 рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.07.2023 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

16.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.08.2023 представником відповідача 1 подано відзив на позовну заяву.

01.09.2023 представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, у якому зокрема викладено клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а у разі відмови у розгляді справи в порядку загального позовного провадження, відповідач 2 просить провести судове засідання з повідомлення сторін.

11.09.2023 представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 1.

11.09.2023 представником позивача подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в обґрунтування якого позивач посилається на приписи ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 у задоволенні клопотання Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

15.09.2023 представником відповідача 1 подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

19.09.2023 представником відповідача 1 подано заперечення на відповідь позивача.

19.09.2023 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

21.09.2023 представником відповідача 1 подано заперечення на відповідь позивача.

26.09.2023 представником позивача подано відповідь на відзив відповідача 2.

02.10.2023 представником відповідача 2 подано заперечення на відповідь позивача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, з огляду на наступне.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що на валютних рахунках Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство», відкритих у Зовнішекономбанку СРСР у м. Одесі, були наявні грошові кошти, які після розпаду СРСР були заблоковані.

У 2021 році позивач звернувся до АТ «Укрексімбанк» із проханням надати інформацію щодо залишку заблокованих у 1992 році коштів у іноземній валюті, які належали Державній судноплавній компанії «Чорноморське морське пароплавство» та обліковувалися на рахунках відділення «Зовнішекономбанку» СРСР в м. Одесі, на яке АТ «Укрексімбанк» Листом № 0632400/28272-21 від 02.09.2021 надало інформацію про залишки валютних коштів позивача на рахунках колишнього Зовнішекономбанка СРСР у м. Одесі.

Інформація щодо залишків валютних коштів на рахунках юридичних осіб резидентів України в установах колишнього Зовнішекономбанку СРСР на території України наявна у відповідача-1 внаслідок виконання Постанови КМУ від 27.08.1999 р. № 1579 «Про проведення звіряння залишків валютних коштів на рахунках юридичних осіб - резидентів України в установах колишнього Зовнішекономбанку СРСР на території України».

Вищевказані обставини визнані позивачем та відповідачем-1, а тому не підлягають доказуванню в силу положень ч. 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом спору є солідарне стягнення з відповідачів коштів, які відносяться до внутрішнього валютного боргу колишнього СРСР перед підприємством-резидентом СРСР.

Відповідно до рішення Міждержавної ради по нагляду за обслуговуванням боргу і використанням активів СРСР від 17.12.1991 (протокол № 3) Зовнішекономбанком СРСР були призупинені всі види платежів за кордон у вільноконвертованій валюті, а також будь-які перерахування валютних коштів за поточними балансовими рахунками валютних фондів, рахунками валютних фондів, рахунками спільних підприємств, кореспондентськими рахунками радянських комерційних банків, рахунками благодійних фондів і громадських організацій.

Після розпаду СРСР Зовнішекономбанк (м. москва) не надав відповідних джерел для проведення виплат резидентам України, на відкриті в банках на території України валютні рахунки кошти фактично не надходили.

Указом Президента України № 402/95 від 30.05.1995 постановлено при застосуванні Указу Президента України "Про утворення Державного експортно-імпортного банку України" № 29 (29/92) від 03.01.1992 виходити з того, що Укрексімбанк, з дня його утворення, не є правонаступником заборгованості Зовнішекономбанку колишнього Союзу РСР перед юридичними особами та громадянами України і не відповідає за позовами юридичних осіб та громадян України щодо коштів, які перебували на рахунках Зовнішекономбанку Союзу РСР.

Таким чином, відповідач-1 - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» не є правонаступником заборгованості Зовнішекономбанку колишнього Союзу РСР перед юридичними особами та громадянами України.

Постановою Президії Верховної Ради РФ від 13.01.1992 № 2172 "Про Банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР" було визнано правонаступництво російської федерації за зобов`язаннями колишнього СРСР перед російськими фізичними особами, урядом рф, російськими підприємствами, організаціями, установами, в тому числі банками, за їх валютними рахунками у Зовнішекономбанку СРСР.

Україна не брала на себе зобов`язань щодо компенсації заборгованості Зовнішекономбанку СРСР перед українськими юридичними та фізичними особами. Фінансовим агентом Уряду України, який здійснює координацію всіх заходів, спрямованих на вирішення з російською стороною питання розблокування валютних рахунків резидентів України, є Міністерство фінансів України.

Як свідчать матеріали справи, поява внутрішнього валютного боргу колишнього СРСР пов`язана з тим, що в умовах дефіциту державних валютних коштів, коштів в іноземній валюті радянських фізичних та юридичних осіб, які поступили до 01 січня 1992 року на їх рахунки в Зовнішекономбанку СРСР, були використані на підставі рішень Уряду СРСР на фінансування невідкладних потреб радянської держави, у тому числі і для України.

Як наслідок, у зв`язку з недостатністю валютного покриття, необхідного для виконання розпоряджень власників, відкритих в Зовнішекономбанку рахунків, 17 грудня 1991 року, створена у відповідності до ст. 7 Договору про правонаступництво відносно зовнішнього державного боргу і активів Союзу РСР від 04.12.1991 р. Міждержавна Рада, яка спостерігає за обслуговуванням боргу та використанням активів Союзу РСР (членом Ради була Україна), прийняла рішення про зупинення платежів з цих рахунків в іноземній валюті.

Відповідно до п. 6 Постанови Президії Верховної Ради РФ від 13.01.1992 р. № 2172-1 "Про банк зовнішньоекономічної діяльності СРСР" всі відкриті у Зовнішекономбанку валютні рахунки юридичних та фізичних осіб - резидентів СРСР, були заблоковані.

Відповідно до Пункту 7 Угоди між Україною і російською федерацією «Про подальший розвиток міждержавних відносин» від 23.06.1992 передбачено, що сторони створять узгоджений механізм обслуговування внутрішнього боргу колишнього СРСР, який виник внаслідок вилучення валютних коштів підприємств та організацій колишнім радянським урядом.

Судом встановлено, що на даний час будь-які міжнародні угоди між Україною і рociєю, що встановлюють механізми обслуговування внутрішнього боргу на міждержавному рівні, укладені не були.

Відсутні також угода і акти Співдружності, які б відносили спори про відшкодування збитків юридичних осіб, які виникли у зв`язку з блокуванням їх валютних рахунків в Зовнішекономбанку СРСР та його філій після розпаду колишнього СРСР, до підсудності будь-яких судово-арбітражних органів держав-учасників Співдружності незалежних держав.

Таким чином, певна частка зобов`язань по валютних рахунках українських юридичних осіб, резидентів колишнього СРСР залишилась неврегулюваною на міжнародному та національному рівні, при цьому ні Україна, ні росія не прийняли на себе зобов`язань по їх погашенню.

Економічний Суд Співдружності Незалежних Держав у висновку від 23 травня 1996 року констатував, що вирішити питання про віднесення до підсудності Економічного Суду цієї категорії спорів можна тільки після укладення державами учасницями Співдружності угод, що регулюють питання визначення долі валютних вкладів клієнтів колишнього Зовнішекономбанку СРСР (його філій) та відшкодування даним особам збитків, спричинених заблокуванням їхніх рахунків.

Таким чином, питання, пов`язані з внутрішнім валютним боргом колишнього СРСР виходять за рамки відносин господарюючих суб`єктів, носять публічно-правовий характер і можуть бути вирішені тільки на міжурядовому рівні України та росії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарський суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Таким чином, провадження у справі за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) ДКР "ВЕБ.РФ" про стягнення 558 719,07 Єгипетських фунтів підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Провадження у справі № 910/11764/23 за позовом Державної судноплавної компанії "Чорноморське морське пароплавство" до Акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" та Державної корпорації "Банк розвитку і зовнішньоекономічної діяльності" (Зовнішекономбанк) ДКР "ВЕБ.РФ" про стягнення 558 719,07 Єгипетських фунтів закрити.

Ухвала набирає законної сили 16.10.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова