ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" жовтня 2023 р. Cправа №902/662/23

Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за участі представників:

позивача: Ткачук В.В. (ордер серія АВ №1085364 від 20.07.2023),

відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІГОЛД", смт Оратів Вінницької області

до Приватного акціонерного товариства "Сад Поділля", м.Київ

про стягнення 1467976,22 грн заборгованості за договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії у справі.

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІГОЛД" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Сад Поділля" 1467976,22 грн заборгованості, що нарахована в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №15-04-01/2021 від 15.04.2021 в частині здійснення оплати за отриманий товар, а саме: 673267,20 грн - основного боргу, 317266,15 грн - пені, 110720,56 грн - штрафу, 187131,43 грн - 20% річних та 179590,88 грн - інфляційний втрат.

Ухвалою суду від 12.06.2023 відкрито провадження у справі №902/662/23. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.07.2023.

В зв`язку з невиконанням сторони вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі в частині подання документів, необхідних для повного та всебічного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення цього спору, що перешкоджало завершенню підготовчого провадження, 20.07.2023 судом була постановлена ухвала про перерву в підготовчому судовому засіданні до 12.09.2023.

За наслідками слухання справи, 12.09.2023, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи №902/662/23 до судового розгляду по суті на 10.10.2023.

На визначену судом дату, 10.10.2023, з`явився представник позивача.

Відповідач правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином шляхом направлення копії ухвали суду від 20.07.2023 на адресу його місцезнаходження, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Разом з цим, лист з примірником зазначеного судового рішення повернувся на адресу суду у зв`язку "за відсутністю адресата". Надаючи оцінку зазначеній обставині, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, який дійшов до висновку, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20)."

Враховуючи викладене є достатні підстави вважати, що судом вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи. Суд зауважує, що відповідно до положень ч.3 ст.202 ГПК України неявка в судове засідання учасників справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки є підставою розгляду справи за відсутності таких учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Ткачук В.В. позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІГОЛД" відсутні докази щодо спричинених Приватним акціонерним товариством "Сад Поділля" збитків у зв`язку з неналежним виконанням останнім умов Договору поставки №15-04-01/2021 від 15.04.2021. Також до закінчення судових дебатів адвокат Ткачук В.В. звернулась до суду із заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк, за правилами частини 9 ст.165 ГПК України, справа вирішена за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

15.04.2021 між позивачем (надалі за текстом також - Постачальник) та відповідачем (надалі за текстом також - Покупець) укладено договір поставки №15-04-01/2021 (надалі за текстом також - Договір) (а.с.10-11), за умовами якого в терміни, визначені договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі за текстом також - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену договором (п.1.1. Договору).

За умовами п.2 Договору:

- ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду товару (засоби захисту рослин (ЗЗР), насіння, міндобрива та мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, насіння та мікродобрив) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США або Євро (в залежності від валюти придбання Постачальником товару за зовнішньоекономічними контрактами);

- загальна сума Договору визначається сукупністю Додатків та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1., та які є невід`ємною частиною цього Договору. У випадку розбіжностей даних у додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній перевагу має видаткова накладна. Видаткова накладна є невід`ємною частиною Договору та підписується з боку Покупця особою, уповноваженою довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (товару).

Пунктом 3 Договору визначено такі умови оплати:

- порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного Договору;

- в тому випадку, коли курс іноземної валюти до гривні, що склався на міжбанківського валютному ринку (МВР) України на день проведення розрахунків (перерахування коштів) є вище за курс іноземної валюти на день укладення додатку, Сторони для визначення суми належної до оплати використовують таку формулу:

С = (А1 / А2) * В, де

С - сума належна до оплати;

В - ціна Товару на момент підписання додатку;

А1 - (курс МВР дол. США чи Євро до гривні) на день перерахування коштів;

А2 - (курс МВР дол. США чи Євро до гривні) на день підписання відповідного додатку.

При проведенні розрахунків, сума в гривнях, яку Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику як належну оплату повної вартості Товару, визначається шляхом множення грошового еквівалента вартості неоплаченого Товару в доларах США/Євро на курс гривні щодо Долара США/Євро на міжбанківському валютному ринку (МВР) на день проведення оплати, з врахуванням умов частини 1 цього пункту;

- всі платежі за цим Договором здійснюються Покупцем з врахуванням п.3.2. Договору. На підтвердження виконання Покупцем зобов`язань з оплати Товару з врахуванням п.3.2. даного Договору, Сторони, впродовж трьох днів від дня остаточного розрахунку за відповідним Додатком або Договором в цілому, підписують "Протокол погодження оплати". Ініціатива підписання "Протоколу погодження оплати" покладається на Покупця;

- при відсутності підписаного сторонами "Протоколу погодження оплати", зобов`язання Покупця щодо повної оплати вартості отриманого Товару не вважається виконаним, що є підставою для застосування відповідних штрафних санкцій згідно з умовами Договору;

- Товар, що був переданий Покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових угод - додатків), має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною;

- Покупець при перерахуванні коштів за Товар в платіжному дорученні (в графі "Призначення платежу") повинен зазначити згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних, Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди;

- за згодою сторін, після укладення відповідної угоди, може використовуватись інша форма та спосіб розрахунків, у тому числі шляхом зарахування зустрічних вимог та сільськогосподарською продукцією.

Строк поставки Товару визначається у відповідних додатках до цього Договору (п.4.1. Договору).

Положеннями пп.7.1.1. Договору визначено, що Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення. Також положеннями п.7 Договору визначено, що в разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого Товару. Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним Договором відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Також в п.7 Договору визначено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього Договору Покупець відповідно до ст.625 ЦК України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків ("Заключні положення" Договору).

На виконання умов Договору з метою конкретизації його положень, сторонами було укладено такі додатки до нього:

1) додаток №1 від 14.04.2021 (а.с.12), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 133372,88 грн; сплата вартості Товару до 14.04.2021;

2) додаток №2 від 30.04.2021 (а.с.13), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 45472,50 грн; сплата вартості Товару до 21.05.2021;

3) додаток №3 від 11.05.2021 (а.с.14), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 15899,96 грн; сплата вартості Товару до 13.05.2021;

4) додаток №4 від 17.05.2021 (а.с.15), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 39977,76 грн; сплата вартості Товару до 17.05.2021;

5) додаток №5 від 19.05.2021 (а.с.16), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 7800,00 грн; сплата вартості Товару до 21.05.2021;

6) додаток №6 від 28.05.2021 (а.с.17), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 61152,26 грн; сплата вартості Товару до 01.06.2021;

7) додаток №7 від 28.05.2021 (а.с.18), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 57769,62 грн; сплата вартості Товару до 01.06.2021;

8) додаток №8 від 10.06.2021 (а.с.19), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 19526,40 грн; сплата вартості Товару до 14.06.2021;

9) додаток №9 від 17.06.2021 (а.с.20), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 113200,20 грн; сплата вартості Товару до 22.06.2021;

10) додаток №10 від 07.07.2021 (а.с.21), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 90365,88 грн; сплата вартості Товару до 09.07.2021;

11) додаток №11 від 25.06.2021 (а.с.22), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 44657,52 грн; сплата вартості Товару до 30.06.2021;

12) додаток №12 від 12.07.2021 (а.с.23), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 19670,40 грн; сплата вартості Товару до 16.07.2021;

13) додаток №13 від 19.07.2021 (а.с.24), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 44605,68 грн; сплата вартості Товару до 29.07.2021;

14) додаток №14 від 21.07.2021 (а.с.25), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 64628,36 грн; сплата вартості Товару до 05.08.2021;

15) додаток №15 від 29.07.2021 (а.с.26), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 19346,40 грн; сплата вартості Товару до 06.08.2021;

16) додаток №16 від 10.08.2021 (а.с.27), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 13403,34 грн; сплата вартості Товару до 13.08.2021;

17) додаток №17 від 12.08.2021 (а.с.28), відповідно до якого погоджено поставку Товару на загальну вартість 5276,76 грн; сплата вартості Товару до 19.08.2021.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними підтверджується отримання відповідачем від позивача Товару за Договором, а саме:

- за видатковою накладною №347 від 14.05.2021 (а.с.59) отримано товар на загальну вартість 133372,88 грн відповідно до додатку №1 до Договору;

- за видатковою накладною №348 від 14.05.2021 (а.с.60) отримано товар на загальну вартість 45472,50 грн відповідно до додатку №2 до Договору;

- за видатковою накладною №349 від 14.05.2021 (а.с.62) отримано товар на загальну вартість 15899,96 грн відповідно до додатку №3 до Договору;

- за видатковою накладною №399 від 21.05.2021 (а.с.63) отримано товар на загальну вартість 7800,00 грн відповідно до додатку №5 до Договору;

- за видатковою накладною №400 від 21.05.2021 (а.с.66) отримано товар на загальну вартість 39977,76 грн відповідно до додатку №4 до Договору;

- за видатковою накладною №571 від 18.06.2021 (а.с.64) отримано товар на загальну вартість 47400,86 грн по позиціям 1-3 додатку №6 до Договору;

- за видатковою накладною №572 від 22.06.2021 (а.с.52) отримано товар на загальну вартість 49222,50 грн по позиціям 1-3 додатку №7 до Договору;

- за видатковою накладною №573 від 22.06.2021 (а.с.50) отримано товар на загальну вартість 19526,40 грн відповідно до додатку №8 до Договору;

- за видатковою накладною №645 від 29.06.2021 (а.с.42) отримано товар на загальну вартість 44657,52 грн відповідно до додатку №11 до Договору;

- за видатковою накладною №677 від 30.06.2021 (а.с.54) отримано товар на загальну вартість 11255,16 грн по позиціям 4,5 додатку №6 до Договору;

- за видатковою накладною №678 від 30.06.2021 (а.с.56) отримано товар на загальну вартість 99922,80 грн по позиціям 1, 4-6 додатку 9 до Договору;

- за видатковою накладною №750 від 09.07.2021 (а.с.47) отримано товар на загальну вартість 2496,24 грн по позиції 5 додатку №6 до Договору;

- за видатковою накладною №751 від 09.07.2021 (а.с.48) отримано товар на загальну вартість 8547,12 грн по позиціям 4-5 додатку №7 до Договору;

- за видатковою накладною №752 від 09.07.2021 (а.с.45) отримано товар на загальну вартість 13277,40 грн по позиціям 2,3 додатку №9 до Договору;

- за видатковою накладною №774 від 15.07.2021 (а.с.36) отримано товар на загальну вартість 19670,40 грн відповідно до додатку №12 до Договору;

- за видатковою накладною №775 від 15.07.2021 (а.с.40) отримано товар на загальну вартість 90365,88 грн відповідно до додатку №10 до Договору;

- за видатковою накладною №879 від 10.08.2021 (а.с.38) отримано товар на загальну вартість 44605,68 грн відповідно до додатку №13 до Договору;

- за видатковою накладною №882 від 11.08.2021 (а.с.32) отримано товар на загальну вартість 19346,40 грн відповідно до додатку №15 до Договору;

- за видатковою накладною №933 від 18.08.2021 (а.с.29) отримано товар на загальну вартість 5276,76 грн відповідно до додатку №17 до Договору;

- за видатковою накладною №944 від 19.08.2021 (а.с.34) отримано товар на загальну вартість 64628,36 грн відповідно до додатку №14 до Договору;

- за видатковою накладною №945 від 19.08.2021 (а.с.30) отримано товар на загальну вартість 13403,34 грн відповідно до додатку №16 до Договору.

В матеріалах справи наявний обопільно підписаний акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.2021 (а.с.71), відповідно до якого відповідачем було сплачено вартість поставленого Товару по додатках №1-5 до Договору (видаткові накладні №347 від 14.05.2021, №348 від 14.05.2021, №349 від 14.05.2021, №399 від 21.05.2021, №400 від 21.05.2021); неоплаченим залишився поставлений товар по додатках №8, 11 (видаткові накладні №573 від 22.06.2021, №645 від 29.06.2021) та видаткових накладних №571 від 18.06.2021, №572 від 22.06.2021, №677 від 30.06.2021, №678 від 30.06.2021 з загальною сумою заборгованості - 271985,24 грн.

Згідно з наявною в матеріалах справи випискою (а.с.68), 26.11.2021 відповідачем сплачено 36000,00 грн в рахунок оплати поставленого товару за Договором.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Суд зазначає, що укладений між сторонами договір поставки №15-04-01/2021 від 15.04.2021 за своєю правовою природою є договором поставки, положення якого врегульовано главою 54 ЦК України.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами п.1 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань щодо вчасної оплати товару, внаслідок чого за ними рахується загальна заборгованість за договором у розмірі 673267,20 грн, яка розрахована відповідно до п.3.2. Договору.

Матеріалами справи підтверджено факт поставки обумовленого Договором та додатками до нього товару на загальну суму 796125,92 грн. Також наявними в матеріалах справи доказами підтверджується часткова сплата відповідачем отриманого товару: за додатками №1-5 до Договору в повному обсязі та частково в сумі 36000,00 грн за додатком №6 до Договору.

Як встановлено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Суд враховує правову позицію, висвітлену у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №803/350/17, з огляду на яку: в практиці Верховного Суду сформовано сталу позицію щодо застосування прийменників "до" і "по" у нормативних актах, а також договорах, зокрема, відповідно до неї прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь.

Враховуючи положення п.3 Договору та відповідних додатків до Договору, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань:

- за додатком №6 з 02.06.2021;

- за додатком №7 з 02.06.2021;

- за додатком №8 з 15.06.2021;

- за додатком №9 з 23.06.2021;

- за додатком №10 з 10.07.2021;

- за додатком №11 з 01.07.2021;

- за додатком №12 з 17.07.2021;

- за додатком №13 з 30.07.2021;

- за додатком №14 з 06.08.2021;

- за додатком №15 з 07.08.2021;

- за додатком №16 з 14.08.2021;

- за додатком №17 з 20.08.2021.

Як встановлено судом, відповідно до положень п.3 Договору в тому випадку, коли курс іноземної валюти до гривні, що склався на міжбанківського валютному ринку (МВР) України на день проведення розрахунків (перерахування коштів) є вище за курс іноземної валюти на день укладення додатку, Сторони для визначення суми належної до оплати використовують таку формулу:

С = (А1 / А2) * В, де

С - сума належна до оплати;

В - ціна Товару на момент підписання додатку;

А1 - (курс МВР дол. США чи Євро до гривні) на день перерахування коштів;

А2 - (курс МВР дол. США чи Євро до гривні) на день підписання відповідного додатку.

Здійснивши перевірку правильності нарахування належної до оплати суми відповідно до п.3 Договору, суд дійшов висновку про правомірність позову в межах вимог про стягнення 647112,82 грн основного боргу, а тому у задоволенні вимог про стягнення 26154,38 грн основного боргу слід відмовити.

Розглянувши вимогу позивача щодо стягнення 20% штрафу за Договором в сумі 110720,56 грн, суд враховує таке.

У відповідності до вимог ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Положеннями п.7 Договору визначено, що в разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком більше ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20% від суми несвоєчасно сплаченого Товару.

Матеріалами справи підтверджено порушення своїх зобов`язань відповідачем по додаткам №6-17 до Договору більше ніж на 10 днів.

Здійснивши перевірку правильності здійснених позивачем нарахувань, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову щодо стягнення 110720,56 грн штрафу.

Щодо вимог про стягнення пені, розрахованої в сумі 317266,15 грн, суд дійшов таких висновків.

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Положеннями пп.7.1.1. Договору визначено, що Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми боргу за кожний день прострочення.

Частиною 6 ст.232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд враховує, що у кожному конкретному випадку господарські суди повинні належним чином проаналізувати умови укладених між сторонами договорів щодо нарахування штрафних санкцій, та встановити, чи містить відповідний пункт договору або певний термін, шляхом вказівки на подію (день сплати заборгованості, день фактичної оплати, фактичний момент оплати), або інший строк, відмінний від визначеного ч.6 ст.232 ГК України, який є меншим або більшим шести місяців (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.08.2021 у справі № 910/13575/20).

Як встановлено судом положеннями п.7 Договору визначено, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним Договором відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст.259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (трьох) років.

Отже, суд дійшов, що сторонами у Договорі було встановлено інший термін для нарахування пені, який є більшим за той, що визначений у ст.232 ГК України.

Здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних санкцій, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 317266,15 грн пені.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 20% річних, розрахованих в сумі 187131,43 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п.7 Договору визначено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару та невиконання зобов`язань передбачених розділом 3 цього Договору Покупець відповідно до ст.625 ЦК України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20% річних, якщо інший розмір відсотків не встановлено відповідним додатком до Договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Здійснивши перевірку правильності компенсаційних нарахувань, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 187131,43 грн 20% річних.

Розглянувши вимогу позивача про стягнення 179590,88 грн інфляційний втрат, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи даний спір суд звертається до правової позиції стосовно застосування норм ст.625 ЦК України, висвітленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №296/10217/15-ц, за якою: "За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти."

Таким чином суд доходить висновку, що захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення курсової різниці відносно вартості поставленого та неоплаченого товару відповідно до п.3 Договору.

Тому, враховуючи зміст договірних відносин між сторонами в задоволенні позову в частині стягнення 179590,88 грн інфляційний втрат слід відмовити.

Разом з тим суд відзначає, що згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відтак, інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.625 ЦК України, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно яких суд з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) та відсотків річних таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки та відсотків річних є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки та відсотків річних.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (відповідна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №914/2202/18, від 12.09.2019 у справі №910/10427/18, від 11.09.2019 у справі №905/2149/18, від 06.09.2019 у справі №914/2252/18, від 27.09.2019 у справі №923/760/16.

Приймаючи рішення про зменшення розміру штрафу, пені та 20% річних суд взяв до уваги такі обставини:

- розмір правомірно заявлених позивачем штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань становить понад 95% від суми основної заборгованості;

- позивачем не подано доказів, які підтверджують факт понесення збитків в зв`язку з простроченням оплати поставленого товару згідно Договору та їх розміру;

- покладення надмірного фінансового тягаря на відповідача може призвести до погіршення його матеріального становища, що може мати наслідком його неплатоспроможність.

Судом враховано правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Аналогічної позиції стосовно застосування приписів ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постановах від 26.07.2018 у справі №924/1089/17, від 12.12.2018 у справі №921/110/18, від 14.01.2019 у справі №925/287/18, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, Велика Палата Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц.

Тому суд вважає, що з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, наявні достатні правові підстави для зменшення розміру штрафу, пені та 20% річних на 80% і таким чином стягненню підлягає:

- штраф у розмірі 22144,11 грн;

- пеня в розмірі 63453,23 грн;

- 20% річних в розмірі 37426,29 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Позивачем при звернені до суду із цим позовом сплачено 22757,69 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1966 від 27.04.2023 (а.с.7).

Як встановлено судом, позивачем заявлено вимогу майнового характеру на загальну суму 1467976,22 грн, а отже мало бути сплачено судовий збір в розмірі 22019,64 грн, натомість сплачено 22757,69 грн.

Таким чином, позивачем внесено на 738,05 грн судового збору більше, ніж встановлено законом.

Як вказано в п.1. ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Разом з тим, за відсутності клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, таке питання судом не вирішується.

За правилами ст.129 ГПК України на відповідача покладається судовий збір в частині правомірно заявлених позовних вимог в сумі 18933,46 грн.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення 26154,88 грн основного боргу та 179590,88 грн інфляційних втрат судовий збір в розмірі 3086,18 грн залишається за позивачем.

Представник позивача в судовому засіданні, 10.10.2023, заявив усне клопотання про призначення судового засідання для вирішення питання про понесені судові витрати.

Так, відповідно до ст.221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з п.5 ч.6 ст.238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат.

Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити заяву представника позивача та призначити окреме судове засідання для вирішення питання стосовно розподілу понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 87, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Сад Поділля" (04071, м.Київ, вул.Верхній Вал, буд.28, ідентифікаційний код: 00414291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРІГОЛД" (22600, Вінницька обл., Оратівський район, смт Оратів, 1 пров.Жовтневий, буд.5, ідентифікаційний код: 39654672) 647112,82 грн основного боргу, 22144,11 грн штрафу, 63453,23 грн пені, 37426,29 грн 20% річних та 18933,46 грн відшкодування витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В позові в частині стягнення 26154,38 грн основного боргу, 88576,45 грн штрафу, 253812,92 грн пені, 149705,14 грн 20% річних, 179590,88 грн інфляційних втрат - відмовити.

5. Судовий збір в розмірі 3086,18 грн залишити за позивачем.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про понесені відповідачем судові витрати у справі №902/662/23 на 02 листопада 2023 року на 12 год. 00 хв. у приміщенні Господарського суду Вінницької області (вул.Пирогова, 29, м.Вінниця, 21018, 3-й поверх, зала судових засідань №2), про що повідомити сторони.

7. Повний текст судового рішення направити згідно переліку.

8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256, 257 ГПК України).

9. Повне рішення складено 20 жовтня 2023 р.

Суддя Нешик О.С.

кількість прим. рішення:

1 - до справи;

2 - представнику ТОВ "АГРІГОЛД" адвокату Мишковській Т.М. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

3 - ПрАТ "Сад Поділля" (вул.Верхній Вал, буд.28, м.Київ, 04071) - рекомендованим листом з повідомленням вручення поштового відправлення