ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. Справа№ 910/14173/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Дубінін Р.В. за ордером;

від відповідача: Поліщук О.Г. самопредставництво;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеон"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.03.2023

у справі №910/14173/22 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеон"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан"

про стягнення 335 221,89 грн,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Синеон" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд міста Києва із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (далі - відповідач) про стягнення 335 221,89 грн, у тому числі: 208 050,00 грн страхового відшкодування, 23 957,00 грн 3% річних та 103214,89 грн інфляційних втрат коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладений договір добровільного страхування наземного транспорту №НТ-4782-ЛВ-3-05 від 07.09.2018, згідно якого відповідач застрахував належний позивачу транспортний засіб (далі - ТЗ) HONDA CD500 (держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 ), 06.01.2019 стався страховий випадок (незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом), однак відповідач не виконав умови договору та не виплатив позивачу страхове відшкодування. Також вказав, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат становить 39582,66 грн.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що у нього були відсутні підтвердження того, що подія, яка сталася, має ознаки страхової; відповідач неодноразово направляв письмові та усні запити до Національної поліції України з проханням надати інформацію, проте йому не вдалось отримати належних доказів вчинення кримінального правопорушення (факту незаконного заволодіння ТЗ); наданий позивачем витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) не можна вважати належним доказом, оскільки у вказаному документі міститься виключно інформація, яка була повідомлена позивачем органам досудового розслідування, тому відповідач не має достатніх підстав вважати подію, що сталась, страховою, та такою, що підпадає під дію п.6.6 Договору, отже у відповідача немає підстав для виплати страхової суми.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22 березня 2023 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Синеон" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки наявний у матеріалах справи витяг з ЄРДР, який також надавався відповідачу, є належним доказом на підтвердження факту незаконного заволодіння транспортним засобів; вимога відповідача надати копії документів органів досудового розслідування на підтвердження того, що втрачений ТЗ знаходиться в розшуку, завідомо не виконувана в силу обмежених прав потерпілого, який має право отримувати копії матеріалів після закінчення досудового розслідування; запитувані відповідачем документи не стосуються ні факту, ні причин, ні обставин події, яка має ознаки страхового випадку, ні розміру завданого збитку; відповідач на стадії укладання договору визнав витяг з ЄРДР єдиним достатнім для встановлення факту незаконного заволодіння ТЗ; позивач виконав всі необхідні умови договору; відповідач, самостійно продовживши строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до 06.01.2020, не вчинив дій щодо розслідування страхового випадку та виплати страхового відшкодування, а наданий відповідачем лист від 13.10.2022 є неналежним доказом звернення відповідача до органу досудового розслідування.

Також позивачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (копії документів з матеріалів кримінального провадження).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що для отримання страхового відшкодування позивач має надати не тільки витяг з ЄРДР, а також й інші документи на вимогу страхувальника, що стосуються факту, причин, обставин події, яка має ознаки страхового випадку, та розміру завданого збитку; витяг з ЄРДР не є належним доказом на підтвердження факту незаконного заволодіння ТЗ, оскільки у ньому міститься виключно інформація, яка була повідомлена позивачем; відповідач звертався до позивача з проханням надати документи саме за результатами проведеного досудового розслідування, які спростують чи підтвердять факт незаконного заволодінні ТЗ, проте такі документи не були надані, тому у відповідача не виникло зобов`язання з виплати страхового відшкодування; надані позивачем суду апеляційної інстанції нові докази не підлягають прийняттю, оскільки позивачем не доведено неможливості подання їх суду першої інстанції і вони також не підтверджують факт незаконного заволодіння ТЗ.

Позивачем, на виконання вимог суду, разом із клопотанням від 22.06.2023 надані більш якісні копії документів, які ним додавались до позовної заяви.

Згідно ст.216 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у судовому засіданні оголошувалась перерва з 10 серпня до 21 вересня 2023 року.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити, також просив задовольнити клопотання про долучення доказів.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та клопотання про долучення доказів з підстав, викладених у відзиві.

Розглянувши клопотання позивача про долучення доказів, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Частиною 3 ст. 269 ГПК України встановлено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 80 ГПК України визначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач до клопотання про приєднання доказів додав копії: запиту у відділ поліції від 02.04.2023, витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні від 07.01.2019, заяви про передачу ключів та свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 06.01.2019, доручення слідчого про проведення слідчих дій від 07.01.2019, вказівки прокурора в матеріалах досудового розслідування 09.01.2019, клопотання слідчого про дозвіл на тимчасовий доступ до документів 21.01.2019, ухвали слідчого судді про дозвіл на тимчасовий доступ до документів 25.01.2019. У клопотанні позивач вказує, що вказані докази були запитано в органу досудового розслідування 02.04.2023 і за домовленістю сторін не було потреби доводити обставину незаконного заволодіння ТЗ в інший спосіб.

Наведені доводи позивача відхиляються судом, оскільки позивач отримував відзив на позовну заяву, знав про наявність і суть заперечень відповідача, подавав відповідь на відзив, отже мав можливість своєчасно отримати вказані докази і надати їх суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, додані до апеляційної скарги нові докази не приймаються судом, оскільки прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто, без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Синеон", як страхувальником, та Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан ", як страховиком, було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № НТ-4782-ЛВ 3-05 (далі - Договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом та додатковим обладнанням, що належать йому на законних підставах, а саме - мотоцикл марки HONDA CD500, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п.6.6 п. 6 Договору страхування страховим випадком є пошкодження, знищення, втрата ТЗ та ДО внаслідок наступних дій - незаконного заволодіння (крадіжки, грабежу, розбою).

Страхова сума ТЗ - 219 000,00 грн, франшиза 5% від страхової суми (п. 7.1, п. 7.3 та п. 12.2 Договору страхування).

Згідно з пунктом 13 Договору страхування - строк дії Договору з 08.09.2018 по 07.09.2019.

Відповідно до п. 20.5. Договору страхове відшкодування здійснюється страховиком протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня складання страхового акта на його підставі в залежності від умов Договору.

У пункті п. 20.6 Договору визначено, що протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання від страхувальника документів, передбачених п. 20.1 Договору, мало бути складено страховий акт та прийнято рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Згідно з п. 20.1. та 20.1.5.10 Договору, для отримання страхового відшкодування Страхувальник надає Страховику: заяву про виплату страхового відшкодування за формою, встановленою Страховиком; копію Договору; документи, що дозволяють ідентифікувати особу Страхувальника/Вигодонабувача; пояснення Страхувальника або водія із зазначенням обставин, причин та наслідків (у довільній формі) події, що має ознаки страхового випадку. При втраті ТЗ та/або ДО внаслідок незаконного заволодіння - копію Витягу з Єдиного реєстру досудових проваджень або довідку слідчого (прокурора), яка має містити інформацію, визначену ч. 5 ст.214 КПК України по факту незаконного заволодіння ТЗ та/або ДО.

У п. 20.1.5.11 Договору зазначено, що для отримання страхового відшкодування Страхувальник повинен надати інші документи на вимогу Страховика, що стосуються факту, причин, обставин події, яка має ознаки страхового випадку, та розміру завданого збитку.

Сторонами у п. 20.12 Договору погоджено, що обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за ризиком "незаконне заволодіння" є укладення між страховиком та страхувальником угоди про абандон. Витрати на переоформлення транспортного засобу сторони несуть порівну.

Відповідно до п. 20.18 у разі початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушення провадження в порядку цивільного або господарського судочинства, рішення про виплату страхового відшкодування приймається після закінчення досудового розслідування (закриття кримінального провадження) або винесення судом у кримінальному провадженні вироку або винесення постанови чи ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру або винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення або прийняття рішення в цивільній (господарській) справі. В цьому випадку строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування може бути подовжений до 12 місяців з дня початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушення провадження у справі про адміністративне правопорушення, порушення провадження в порядку цивільного або господарського судочинства.

Строк дії Договору з 00 год. 00 хв. 08 вересня 2018р., до23год.59 хв. 07 вересня 2019 р (п.13 Договору),

Позивач вказує, що 06.01.2019 стався страховий випадок, передбачений пп. 6.6 Договору, а саме: незаконне заволодіння застрахованим транспортним засобом, у зв`язку з чим позивач звернувся до Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області з заявою про викрадення застрахованого ТЗ, мотоциклу марки HONDA CD500, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у період часу з 26.12.2018 по 06.01.2019 знаходився на тротуарі по вул.Марка Вовчка, 10 у м.Львові.

07.01.2019 в Єдиному реєстрі досудового розслідування була зареєстрована справа про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за №0000089, що підтверджується копією витягу з ЄРДР від 25.01.2019.

10.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про подію, що має ознаки страхової та про виплату страхового відшкодування, в якій зазначено, що водій ОСОБА_1 06.01.2019 виявив пропажу ТЗ HONDA CD500, д.н.з. НОМЕР_1 , про що повідомив орган поліції. До даної заяви були надані наступні документи: копія Договору страхування, копія посвідчення водія, копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ із позначенням "в органах НП України", довідка від 14.01.2019, заява на виплату страхового відшкодування та пояснення.

Відповідач, розглянувши вказану заяву про подію, направив позивачу запит за вих. №22/01/19/5 від 22.01.2019, у якому вказав, що довідка Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області не містить тих відомостей, які повинні бути надані страхувальником до відповідно до ст.20.1.5.10 Договору, оскільки не містить всю інформацію, передбачену ч.5 ст.214 КПК України, тому просить надати копії документів органів досудового слідства на підтвердження того, що мотоцикл знаходиться у розшуку.

25.01.2019 позивач надав відповідачу Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0000089).

Листом за вих. №04-02/2019 від 08.02.2019 позивач, у відповідь на запит №22/01/19/5, позивач повідомив відповідачу, що документ, передбачений п.20.1.5.10 (Витяг з ЄРДР) отриманий представником страхової компанії 25.01.2019, копії документів органів досудового слідства на підтвердження того, що мотоцикл знаходиться у розшуку надати немає можливості у зв`язку із тим, що триває досудове розслідування і потерпілий має право отримувати копії матеріалів після закінчення досудового розслідування. Тому позивач вважає, що 25.01.2019 є датою, зазначеною у п.20.6 Договору і повідомляє про готовність укласти угоду про абандон, передбачену п. 20.12 Договору.

Інформаційним листом за вих. № 08/02/19/7 від 08.02.2019 відповідач проінформував позивача про продовження строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, відповідно до п.20.18 Договору, до 06.01.2020 .

14.03.2019 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №03-03/2019 щодо порушення умов договору з вимогою про укладення страхового акту та угоди про абандон, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням № 974 та описом вкладення до нього. Однак дана претензія була залишена відповідачем без відповіді та реагування.

04.09.2022 позивач направив на адресу відповідача претензію за вих. №155/2022 з вимогою про укладення страхового акту та угоди про абандон і виплату страхового відшкодування в сумі 208 050,00 грн, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням №773 та описом вкладення до нього. Однак дана претензія також була залишена відповідачем без відповіді.

У зв`язку із викладеними обставинами позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 208 050,00 грн страхового відшкодування, 23 957,00 грн 3% річних та 103214,89 грн інфляційних втрат коштів, з посиланням на те, що відповідачем не виплачено на користь позивача страхове відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку (незаконне заволодінням транспортним засобом, який належить позивачу).

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував щодо задоволення позову посилаючись на те, що у п. 20.1.5.11 Договору зазначено, що для отримання страхового відшкодування Страхувальник повинен надати інші документи на вимогу Страховика, що стосуються факту, причин, обставин події, яка має ознаки страхового випадку, та розміру завданого збитку, тому враховуючи Порядок формування в інформаційної підсистеми "Гарпун" відомостей про транспортні засоби усіх типів, що розшукуються у рамках кримінальних проваджень, відповідач направив позивачу запит від 22.01.2019, в якому просив надати копії документів органів досудового слідства на підтвердження того, що мотоцикл HONDA CD500 д.р.н. НОМЕР_1 знаходиться у розшуку. Однак, інформацію про те, що втрачений Т3 знаходиться у розшуку, позивач не надав, тому відповідач продовжив строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та Інформаційним листом від 08.02.2019 повідомив про це позивача.

Також відповідач вказував, що з метою встановлення обставин події, що має ознаки страхового випадку, неодноразово направляв письмові та усні запити до Національної поліції України, Головного управління національної поліції у Львівській області з проханням надати інформацію, чи знайдено винну особу у вчиненні кримінального правопорушення - викрадення мотоцикла HONDA CD500 д.р.н. НОМЕР_1 , та на якій стадії знаходиться розгляд даної справи за № 0000089 від 07.01.2019. Однак, станом на дату подання відзиву, вказаної інформації Відповідачем не отримано, тобто не вдалось отримати належних доказів вчинення кримінального правопорушення (факту незаконного заволодіння Т3).

На підтвердження доказів звернення відповідачем надано запит за вих.№13/10/22-6 від 13.10.2022, адресований ГУ НП у Львівській області (Залізничний відділ поліції), в якому просив повідомити, чи знайдено винну особу у вчиненні кримінального правопорушення - викрадення мотоцикла, на якій стадії знаходиться розгляд даної справи та чи передано її на розгляд до суду.

Відповідач вважає, що витяг з ЄРДР, який наданий позивачем, не можна вважати належним та допустимим доказом в розумінні господарського процесуального законодавства, оскільки у даному документі міститься виключно інформація, яка була повідомлена позивачем органам досудового розслідування, тому відповідач не має достатніх підстав вважати подію, що сталась, страховою та такою, що підпадає під дію п. 6.6 Договору, а саме - втрата Т3 внаслідок незаконного заволодіння (крадіжки, грабежу, розбою),відповідно у відповідача немає підстав для виплати страхової суми, а у позивача - підстав для стягнення з відповідача заявлених позовних вимог.

За наслідками розгляду даної справи суд першої інстанції погодився із доводами відповідача та прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування є передчасними і необґрунтованими, тому позов не підлягає задоволенню.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №НТ-4782-ЛВ-3-05 від 07.09.2018, який за своєю правовою природою є договором страхування.

Договір укладений належним чином, підписаний повноважними особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже, був чинним і обов`язковим для сторін.

Спірні правовідносини сторін врегульовані як загальними положеннями Цивільного кодексу України, так і нормами спеціального Закону України "Про страхування".

Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" (тут і далі - у редакції, чинній на час настання страхового випадку (06.01.2019) та дату закінчення строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування (06.01.2020) договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 8 Закону України "Про страхування" встановлено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 6 Договору визначено, що страховими випадками є пошкодження, знищення, втрата ТЗ та ДО внаслідок наступних страхових ризиків: дорожньо-транспортної пригоди; стихійного лиха (явища); пожежі, вибуху; падіння на ТЗ та/або ДО пілотованого або не пілотованого літаючого апарату, його частини, вантажу та багажу тощо; протиправних дій третіх осіб (хуліганства, умисного знищення або пошкодження ТЗ тощо); незаконного заволодіння (крадіжки, грабежу, розбою).

Статтею 21 Закону України "Про страхування" визначено, що страхувальник зобов`язаний, у тому числі, повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.

Пунктом 19.1 Договору встановлено, що при настанні події в межах території України, що має ознаки страхового випадку. Страхувальник повинен здійснити наступні дії: вжити заходів щодо рятування та збереження ТЗ та/або ДО, усунення причин, що сприяють збільшенню розміру збитку; негайно з місця події повідомити Асістанс за телефоном 0-800-503-114 та/або Страховика електронною поштою на адресу про настання події, що має ознаки страхового випадку У випадку, коли вчинення таких дій було неможливим. Страхувальник повинен довести це документально;негайно повідомити про настання події, що має ознаки страхового випадку, відповідні компетентні органи; Примітка: під терміном «негайно» визначається мінімально короткий строк, як тільки в особи з`явиться можливість здійснити передбачені пп 19.1.2-19 1.3 Договору дії; не пізніше 4-х робочих днів з дня, коли страхувальнику стало відомо про настання події, що має ознаки страхового випадку, надати страховику письмову заяву про виплату страхового відшкодування згідно встановленої Страховиком форми; не пізніше 5-ти робочих днів з дня надання письмової заяви надати ТЗ для огляду представнику Страховика та/або експерту, призначеного Страховиком (надалі - експерт); без письмової згоди Страховика не визнавати претензій та не приймати пропозицій третіх осіб щодо відшкодування збитків, завданих внаслідок події, що має ознаки страхового випадку; забезпечити можливість огляду та обстеження ТЗ та/або ДО, місця події представнику Страховика та/або експерту для визначення причин, обставин події, що має ознаки страхового випадку, та розміру завданого збитку. Якщо Страхувальник не забезпечив представнику Страховика та/або експерту можливість огляду та обстеження ТЗ та/або ДО, або створював перешкоди у визначенні обставин, характеру та розміру збитку, то Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування; надати Страховику достовірну інформацію про подію, що має ознаки страхового випадку.

Пунктом 20.1 Договору встановлено, що для отримання страхового відшкодування Страхувальник надає Страховику: заяву про виплату страхового відшкодування за формою, встановленою Страховиком; Копію Договору; Документи, що дозволяють ідентифікувати особу Страхувальника/Вигодонабувача; пояснення Страхувальника або водія із зазначенням обставин, причин та наслідків (у довільній формі) події, що має ознаки страхового випадку;

До заяви про виплату страхового відшкодування додаються: при втраті ТЗ та/або ДО внаслідок незаконного заволодіння - копію Витягу із Єдиного реєстру досудових проваджень або довідку слідчого (прокурора), яка має містити інформацію, визначену ч.5 ст.214 КПК України по факту незаконного заволодіння ТЗ та/або ДО (пп.20.1.5.10 Договору); інші документи на вимогу Страховика, що стосуються факту, причин, обставин події, яка має ознаки страхового випадку та розміру завданого збитку (п.20.1.5.11 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 06.01.2019 повідомив про викрадення застрахованого відповідачем ТЗ компетентний орган Залізничний ВП ГУ НП у Львівській області, про що 07.01.2019 в Єдиному реєстрі досудового розслідування була зареєстрована справа про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за №0000089 та 10.01.2019 звернувся до відповідача із заявою про подію, що має ознаки страхової та про виплату страхового відшкодування. До даної заяви були надані наступні документи: копія Договору страхування, копія посвідчення водія, копія свідоцтва про реєстрацію ТЗ із позначенням "в органах НП України", довідка від 14.01.2019, заява на виплату страхового відшкодування та пояснення.

Крім цього, позивач, на виконання запиту відповідача від 22.01.2019, надав 25.01.2019 останньому Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження №0000089).

Враховуючи наведені умови Договору, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем були надані всі необхідні документи, які належним чином підтверджують факт настання передбаченого Договором страхового випадку - незаконного заволодіння ТЗ.

Згідно з положеннями статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК передбачено умови та порядок здійснення страхової виплати. Так, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Статтею 28 Закону України "Про страхування" було встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку. Страховик не може відмовити страхувальнику в проведенні розслідування і повинен ознайомити аварійного комісара з усіма обставинами страхового випадку, надати всі необхідні матеріальні докази та документи. У разі необхідності страховик або Моторне (транспортне) страхове бюро можуть робити запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, банків, медичних закладів та інших підприємств, установ і організацій, що володіють інформацією про обставини страхового випадку, а також можуть самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку. Підприємства, установи та організації зобов`язані надсилати відповіді страховикам та Моторному (транспортному) страховому бюро на запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, у тому числі й дані, що є комерційною таємницею. При цьому страховик та Моторне (транспортне) страхове бюро несуть відповідальність за їх розголошення в будь-якій формі, за винятком випадків, передбачених законодавством України.

Згідно пункту 20.6 Договору страховий акт складається Страховиком протягом 10 робочих днів з дня отримання документів, зазначених в п.20.1 цього Договору;

У пункті 20.5 Договору визначено, що страхове відшкодування здійснюється Страховиком протягом 5 робочих днів з дня складання Страхового акту та на його підставі в залежності від умов цього Договору.

Однак, згідно пункту 20.18 Договору у разі початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушення провадження у справі про адміністративні правопорушення, порушення провадження в порядку цивільного або господарського судочинства, рішення про виплату страхового відшкодування приймається після закінчення досудового розслідування (закриття кримінального провадження ) або винесення судом у кримінальному провадженні вироку, або винесення постанови чи ухвали суду про застосування примусових заходів медичного характеру або винесення постанови по справі про адміністративні правопорушення або прийняття рішення по цивільній (господарській справі) В цьому випадку строк прийняття рішення про виплату страхового відшкодування може бути подовжений до 12 місяців з дати початку досудового розслідування у кримінальному провадженні, порушення провадження у справі про адміністративні правопорушення, порушення провадження в порядку цивільного або господарського судочинства. При подачі страхувальником або вигодонабувачем заяви до суду, що стосується події, яка має ознаки страхового випадку, останні зобов`язані залучити страховика в якості третьої особи без самостійних вимог порушення цього зобов`язання може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

На підставі вказаного пункту Договору відповідач інформаційним листом за вих. № 08/02/19/7 від 08.02.2019 проінформував позивача про продовження строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування до 06.01.2020.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, відповідач повинен був не пізніше 06.01.2020 прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, проте відповідач не надав доказів прийняття ним будь-якого рішення щодо спірного страхового випадку.

Відповідач не надав доказів того, що у період з 10.01.2019 по 06.01.2020 він, як це було передбачено вищенаведеними положеннями статті 28 Закону України "Про страхування" робив запити про відомості, пов`язані із страховим випадком, до правоохоронних органів, а також самостійно з`ясовував причини та обставини страхового випадку.

Посилання відповідача на запит за вих.№13/10/22-6 від 13.10.2022, адресований ГУ НП у Львівській області (Залізничний відділ поліції), відхиляється апеляційним господарським судом, оскільки вказаний запит був складений вже після закінчення строку прийняття рішення про виплату страхового відшкодування і матеріали справи не містять доказів його направлення.

Частиною 1 ст.991 ЦК та ч.1 ст.26 Закону "Про страхування" передбачені випадки, коли страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати, а саме: навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обгрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Виходячи зі змісту наведених норм, коли виникає страховий випадок, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а решта умов договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховикові переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. При цьому слід ураховувати, що закон пов`язує обов`язок страховика здійснити відшкодування саме зі страховим випадком, а не із наданням певних доказів страхувальником (постанова Верховного Суду від 13.11.2018 у справі №910/922/18).

Матеріали справи не містять доказів наявності підстав для відмови у виплати страхового відшкодування, а ненадання позивачем відповідачу підтвердження того, що втрачений ТЗ знаходиться в розшуку, не може бути підставою для виконання обов`язку виплатити страхове відшкодування.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що добросовісність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Поведінка відповідача щодо ухилення від прийняття рішення про виплату чи невиплату страхового відшкодування не відповідає принципу добросовісності відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦК, а є зловживанням правом з боку страховика, яке спрямоване на завдання шкоди страхувальнику (ст.13 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно пункту 20.11 Договору у разі втрати ТЗ та/або ДО внаслідок незаконного заволодіння страхове відшкодування виплачується в межах страхової суми, але не більше дійсної ринкової вартості на дату настання страхового випадку з вирахуванням зазначеної в Договорі франшизи (при умові порушення кримінальної справи по факту незаконного заволодіння ТЗ та/або ДО).

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується факт порушення кримінального провадження за фактом незаконного заволодіння належним позивачу транспортним засобом.

Умовами укладеного сторонами Договору (п. 7.1, п. 7.3 та п. 12.2) визначено, що страхова сума ТЗ становить 219 000,00 грн, франшиза 5% від страхової суми, отже страхова виплата за спірним страховим випадком -208 050 грн (219000,00 грн - 10950,00 грн).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи умови Договору (п.п.20.5, 20.6) про те, що страховий акт має бути складений протягом 10 робочих днів з дати отримання документів від страхувальника і страхове відшкодування має бути здійснено страховиком протягом 5 робочих днів з дня складання страхового акта, а також враховуючи продовження відповідачем строку прийняття рішення до 06.01.2020, відповідач мав сплатити позивачу страхове відшкодування у строк до 27.01.2020 (включно).

Однак, матеріали справи не містять доказів виплати відповідачем позивачу 208 050 грн страхового відшкодування, отже зобов`язання, строк виконання якого настав, є порушеним, тому позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем були заявлені до стягнення 23 957,00 грн 3% річних та 103 214,89 грн інфляційних втрат коштів, нарахованих за загальний період з 15.02.2019 по 17.12.2022.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат коштів, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення, оскільки, як зазначено вище, відповідач зобов`язаний був виплатити суму страхового відшкодування у строк до 27.01.2020 (включно), отже зобов`язання є простроченим з 28.01.2020, тому нарахування на підставі ч.2 ст.625 ЦК України має здійснюватись за період з 28.01.2020 по 17.12.2022, та, згідно розрахунку, зробленого судом, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 18 024,66 грн - 3% річних, 95 587,65 грн інфляційних втрат коштів, отже ці позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені фактичні обставини справи, наведені норми чинного законодавства та оцінивши докази у справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 22 березня 2023 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, а тому, відповідно до положень ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову. Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати останнього, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеон" задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22 березня 2023 року.

3. Позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Гардіан" (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, буд.96, ідентифікаційний код 35417298) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Синеон" (80463, Львівська область, Львівський район, село Старий Яричів, вулиця Галицька, буд.143/59, ідентифікаційний код 39587292) - 208050,00 грн страхового відшкодування, 18 024,66 грн 3% річних, 95 587,65 грн інфляційних втрат коштів, 3 859,94 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 5 789,92 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.10.2023.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук