УХВАЛА

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/13544/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/13544/22

За позовом фізичної особи ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Екіпаж",

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_3 ,

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_4 ,

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_5

про визнання протиправним і скасування наказу та реєстраційних дій

Представники учасників справи:

від позивача: Коваль Я.Ю.;

від відповідача: Барановська А.М.;

від третьої особи-1: Воскобойник М.Т.;

від третьої особи-2, 3: Приходько М.М.;

від третьої особи-4, 5: Коваль Я.Ю..

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач) про визнання протиправними і скасування наказу та реєстраційних дій.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Міністерством юстиції України, на підставі безпідставних рекомендацій Центральної колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, прийнято оспорюваний наказ №4329/5 від 07.10.2022, в результаті чого порушуються права та інтереси позивача як одного із учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2022 відкрито провадження у справі №910/13544/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

У судовому засіданні 03.02.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Екіпаж", ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 21.03.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відкладення підготовчого засідання.

У судовому засіданні 25.04.2023, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

02.08.2023 року через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року у справі №640/21194/22, яким задоволено вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М. до Міністерства юстиції України, визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022 "Про задоволення скарги".

У судовому засіданні 04.08.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про поновлення строку на подання доказів, прийняття поданих доказів до розгляду та оголошення перерви у судовому засіданні до 17.08.2023.

У судовому засіданні 17.08.2023 представником позивача подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року у справі №640/21194/22, яке переглядається в апеляційному порядку. Подане клопотання обґрунтовано тим, що справа №640/21194/22 та справа №910/13544/22 є взаємопов`язаними, оскільки предметом оскарження є один і той же наказ Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022 "Про задоволення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 " і відмінність спорів у вказаних справах лише в тому, що в адміністративному суді розглядалось скасування наказу в частині анулювання нотаріусу доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому, адміністративний суд, задовольняючи позовні вимоги, надав оцінку діям нотаріуса під час внесення відомостей до реєстру щодо ліквідації ТОВ "Екіпаж", оцінку діям Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України та, відповідно, підстави для прийняття оскаржуваного наказу, за результатом якої адміністративний суд дійшов висновку про те, що нотаріус не порушував законодавства під час внесення запису про ліквідацію ТОВ "Екіпаж", так як документи надані для здійснення державної реєстрації відповідали вимогам Закону, а колегією Мін`юсту у висновку від 04.10.2022 було допущено невірне трактування та застосування норм Закону. Таким чином, обґрунтування позовних вимог в обох справа є ідентичними, а тому висновки адміністративного суду мають значення для розгляду справи №910/13544/22.

У судовому засіданні 17.08.2023, суд у відповідності до приписів статті 216 Господарського процесуального кодексу України, оголосив перерву до 29.08.2023.

21.08.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшли додаткові обґрунтування до клопотання про зупинення провадження у справі, в яких зауважує, що рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року у справі №640/21194/22 було винесено після закриття підготовчого провадження у даній справі і про постановлення рішення в адміністративній справі позивач довідався 31.07.2023 року з інформаційного додатку "Опендатабот", у зв`язку з чим просить повернутися на стадію підготовчого провадження.

28.08.2023 року через відділ діловодства суду надійшли заперечення третіх осіб 2 та 3 щодо зупинення провадження у справі, в яких зауважено на тому, що відсутня об`єктивна неможливість розгляду цієї справи, оскільки у даній справі підлягають встановленню інші обставини, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі №910/13544/22.

З огляду на перебування судді Васильченко Т.В. 29.08.2023 у відпустці, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.08.2023 року призначено судове засідання на 03.10.2023.

У судовому засіданні 03.10.2023 представник позивача, третіх осіб 4 та 5 клопотання про зупинення провадження та повернення на стадію підготовчого провадження підтримав, просив задовольнити; представники відповідача, третіх осіб 1-3 просили відмовити у задоволенні.

Розглянувши у судовому засіданні клопотання позивача про повернення на стадію підготовчого провадження та зупинення провадження у справі, заслухавши пояснення представників учасників справи, суд дійшов такого висновку.

Статтею ст. 177 ГПК України визначено завдання та строк підготовчого провадження.

Так, згідно з ч. 1 ст. 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

За приписами ст. 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання, дата і час якого призначаються суддею з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до пунктів 6, 10, 15 та 19 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд: з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; вирішує заяви та клопотання учасників справи; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

У свою чергу, відповідно до ст. 194 Господарського процесуального кодексу України завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

У судовому засіданні 25.04.2023, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи для розгляду по суті.

У той же час, після початку розгляду справи по суті, позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 року у справі №640/21194/22, яке стосується спірних правовідносин та ухвалено адміністративним судом вже після закриття підготовчого провадження у даній справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

У свою чергу, оцінюючи правову та фактичну складність справи, слід враховувати, зокрема, наявність обставин, що утруднюють розгляд справи, та впливають на оцінку доказів і фактичних обставин у справі.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Окрім цього, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Суд зазначає, що господарським процесуальним законодавством не врегульовано питання щодо повернення суду першої інстанції до стадії підготовчого провадження після його закриття.

У постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі №907/651/18 зазначено, що суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

У пункті 30 постанови Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №902/271/18 сформульовано такий правовий висновок: "Також Верховний Суд звертається до власної практики, зокрема, постанови від 02.10.2019 у справі №916/2421/18, у якій Верховний Суд погодився з судами першої та апеляційної інстанцій у питанні можливості повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття у випадку, якщо судом встановлено замовчування відповідачем важливого питання, яке мало б бути вирішено саме на стадії підготовчого провадження. На думку Верховного Суду, стадія підготовчого провадження з огляду на її мету є не формальною, а реальною запорукою здійснення ефективного правосуддя на стадії розгляду справи по суті, тож належне та добросовісне ставлення до стадії підготовчого провадження як з боку суду, так і з боку всіх учасників справи, є таким, що у повній мірі відповідає засадам справедливого правосуддя".

Таким чином, враховуючи обставини справи та доводи сторін, з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження усіх матеріалів справи та фактичних обставин спору, оскільки нормами ст. 182 ГПК України передбачено зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України лише на стадії підготовчого провадження, господарський суд дійшов висновку про необхідність повернення на стадію підготовчого провадження для вирішення питання про можливість зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №910/13544/22.

Так, частина 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Пунктами 1, 2, 4, 5 частини 3 статті 2 ГПК України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність.

За приписами частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, керує ходом судового процесу, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому положеннями ч.2 ст.2 ГПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пункт 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Зі змісту наведеної норми випливає, що причиною зупинення провадження у справі в даному випадку є неможливість її розгляду до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Господарський суд повинен зупинити провадження у справі за наявності інформації про розгляд іншої справи, незалежно від заяв учасників судового процесу. Така інформація підтверджується тільки судовими документами: ухвалами, рішеннями, постановами судів, позовними заявами, скаргами. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У даному випадку, судом встановлено, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №640/21194/22 вимоги Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шупені О.М. до Міністерства юстиції України задоволені, визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022 "Про задоволення скарги".

Вирішуючи спір щодо оскарження наказу Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022 в частині анулювання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шупені О.М. доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адміністративним судом надано оцінку діям Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, досліджено обставини винесення первинного та повторного висновку Колегії та підстави для прийняття оскаржуваного наказу. При цьому, адміністративним судом зазначено про те, що приватний нотаріус діяв у межах своїх повноважень та на законних підставах здійснив реєстраційну дію від 21.02.2022 за №019003057 "Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації", у зв`язку з чим оскаржуваний наказ, в частині анулювання доступу нотаріусу до ЄДР, визнав протиправним та скасував.

Станом на дату постановлення Господарським судом міста Києва цієї ухвали, рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №640/21194/22 не набрало законної сили.

У той же час, в межах даної справи, оскаржується наказ Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022 в частині задоволення скарги Соколовської І.В. та ОСОБА_2 від 18.04.2022 щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 21.02.2022 №019003057 "Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті ліквідації", проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шупенею О.М. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Екіпаж" (ідентифікаційний код 23719354), з підстав того, що нотаріусом здійснено оскаржувану реєстраційну дію на підставі документів, які не відповідали вимогам Закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Міністерством юстиції України, на підставі безпідставних рекомендацій Центральної колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, прийнято оспорюваний наказ №4329/5 від 07.10.2022, оскільки, за твердженнями позивача, нотаріус діяв у межах своїх повноважень та на законних підставах здійснив реєстраційну дію від 21.02.2022 за №019003057 і подані документи для вчинення цієї дії відповідали вимогам Закону, а тому були відсутні підстави для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації.

Отже, в межах розгляду даної справи, судом має надаватись оцінка діям Колегії з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції України, обставинам винесення первинного та повторного висновку Колегії та підстави для прийняття оскаржуваного наказу, в тому числі щодо дотримання нотаріусом вимог Закону під час вчинення відповідної реєстраційної дії та належності чи ні поданих документів для державної реєстрації.

Тоді як, законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/9823/17.

Викладене вище свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/21194/22, оскільки в даному випадку господарським судом має бути надана оцінка правомірності наказу Міністерства юстиції України №4329/5 від 07.10.2022, в тому числі в частині тих обставин, які вже встановлені адміністративним судом у справі №640/21194/22, яке, на даний час, переглядається в апеляційному порядку, що у відповідності до приписів статті 227 Господарського процесуального кодексу України є достатньою процесуальною підставою для зупинення провадження у справі №910/13544/22.

При цьому, судом враховано, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Зазначене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття розумності строку розгляду справи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слід розглядати як порушення не лише з точки зору довготривалості розгляду. Занадто швидкий розгляд справи також може свідчити про порушення розумності строку її розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №924/491/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка у конкретній справі: обґрунтованість тривалості проваджень відповідно до статті 6 §1 має бути оцінена окремо для кожної справи відповідно до обставин (Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], §43), що може встановити загальну оцінку (Obermeier v. Austria (Обермайєр проти Австрії, §72).

Таким чином, розумний строк судового розгляду є оціночним поняттям та становить ідеальну часову модель відправлення правосуддя без визначення конкретних строків з огляду на ті дії (рішення), які суд ухвалює для справедливого та неупередженого розгляду справи з метою постановлення обґрунтованого, як це визначено в статті 236 Господарського процесуального кодексу України, рішення, що повинно бути ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі №640/21194/22, яке переглядається в апеляційному порядку, надана оцінка обставинам, які мають бути оцінені господарським судом під час розгляду цієї справи, з метою повного та всебічного розгляду справи та дотримання принципу правової визначеності, суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у справі №910/13544/22 до набрання законної сили судовим рішенням у адміністративній справі №640/21194/22.

Керуючись статтями 2, 177, 183, 228, 229, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. Повернутися до розгляду справи №910/13544/22 у підготовчому провадженні.

2. Продовжити підготовче засідання у цьому ж судовому засіданні.

3. Зупинити провадження у справі №910/13544/22 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/21194/22.

4. Зобов`язати учасників справи негайно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №640/21194/22.

5. Ухвала набирає законної сили 03.10.2023 та підлягає оскарженню у встановленому законом порядку в частині зупинення провадження у справі; в іншій частині ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.10.2023.

Суддя Т.В. Васильченко