УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18.10.2023Справа № 910/15957/23
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до: 1) Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація»,

2) ОСОБА_2

про стягнення збитків у розмірі 45 553,87 грн,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_2 про солідарне стягнення компенсації за примусово вилучені акції Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» в розмірі 34 504,94 грн та відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 8 022,93 грн.

Дослідивши матеріали вказаної позовної заяви, суд встановив наявність підстав для залишення її без руху, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162, пунктів 1, 2, 3 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Як встановлено судом із прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , останній просить стягнути солідарно з відповідачів компенсацію за примусово вилучені акції Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» в розмірі 34 504,94 грн та відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 8 022,93 грн, що в загальній сумі складає 42 527,87 грн.

Водночас, позивачем у позовній заяві вказано іншу ціну позову - 45 553,87 грн, яка не відповідає сумі заявлених до стягнення з відповідачів грошових коштів.

Отже, позивачем не було дотримано вимог ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до позовної заяви додаються, зокрема, документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, позивачем до позовної заяви долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке із посиланням на пункти 12, 13 ч. 1 ст. 5 та п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», мотивоване наявністю у позивача статусу особи військовослужбовця та учасника бойових дій (перебування на службі в територіальній обороні), на підтвердження чого позивачем долучено копію тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 14.03.2022 № 3/147/22 та копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За положеннями пп. 1-2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пунктів 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків; учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, норма п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», згідно із якою учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору, у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав, має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Так, правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У ст. 22 цього Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у ст. 12 цього Закону.

Тому, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 здійснено висновок про те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору за подання позовів не будь-якого характеру, а лише тих, що спрямовані на захист їх соціальних прав, як учасників бойових дій.

Згідно положень частин 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є солідарне стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» та ОСОБА_2 компенсації за примусово вилучені акції Приватного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» в розмірі 34 504,94 грн та відсотків за користування чужими грошовими коштами у розмірі 8 022,93 грн.

Отже, спір у даній справі стосується порушення корпоративних прав (на акції).

Таким чином, умови звільнення від сплати судового збору у відповідності до пунктів 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не можуть бути застосовані до позивача у цій справі, оскільки дійсний позов не відноситься як до спорів, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, так і до спорів, що порушують права учасника бойових дій, його соціальних прав, як учасника бойових дій.

Більше того, позивач, зазначаючи, що він є учасником бойових дій, не надав суду відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.

В той же час, позивач у своїй заяві про звільнення від сплати судового збору посилається на п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є військовослужбовцем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо позивачами є, зокрема, військовослужбовці.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті Закону суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Можливість же звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб за вказаною нормою пов`язується із майновим станом сторони.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/1061/20 зауважено, що особа, яка заявляє відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, повинна навести доводи того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також надати докази, які б свідчили про вжиття ним всіх необхідних заходів для своєчасної сплати судового збору.

Положення статей Господарського процесуального кодексу України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Відтак, особа, яка заявляє відповідне клопотання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору, повинна навести докази того, що її майновий стан об`єктивно перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Однак, відповідних доказів позивачем суду не надано, а із наданого витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2022 вбачається, що позивач отримує заробітну плату, при цьому, передбачена можливість виплати премій та надбавок.

Суд зазначив, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі ст. 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що даний спір не пов`язаний з виконанням позивачем військового обов`язку, а підстави, визначені п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення останнього від сплати судового збору відсутні, суд дійшов висновку про те, що клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відсутність доказів сплати судового збору у матеріалах позовної заяви та відсутність підстав для задоволення заяви позивача про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що позивачем не виконано п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Ураховуючи викладене вище, позовна заява залишається без руху з наданням позивачу строку для усунення виявлених недоліків.

Керуючись ст. 8 Закону України «Про судовий збір», статтями 123, 162, 163, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

3. Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду заяви, що містить уточнену ціну позову, а також докази сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн за реквізитами Господарського суду міста Києва, які розміщені на офіційному веб-сайті Судової влади.

4. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, за яким позовна заява буде вважатись не поданою та повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Ю. Трофименко