РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2023Справа № 910/12733/23

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Акціонерного товариства «Укрпошта»

про стягнення 165 669,94 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (надалі - ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрпошта» (надалі - АТ «Укрпошта») про стягнення 165 669,94 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №3014/261/004016 від 03.02.2022 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - «ДТП») виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про страхування» та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки відповідальність власника автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно ДТП, було застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» згідно договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205588380, ліміт відповідальності за яким покриває суми виплаченого позивачем страхового відшкодування, то позивач вказує, що обов`язок з відшкодування йому збитків у розмірі 165 669,94 грн. покладається на відповідача, як власника автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.08.2023 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

04.09.2023 через канцелярію суду від АТ «Укрпошта» надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на відсутність доказів понесення реальних витрат у заявленому розмірі.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

03.02.2022 між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3014/261/004016 (надалі - «Договір»), об`єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом, а саме: автомобілем Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу, його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

08.03.2022 о 13:40 год. в м. Києві сталась ДТП за участю автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказана ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, що визнано ним в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

Згідно із рахунком СТО №1084079 від 27.04.2022, вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при спірному ДТП, склала 209 974,71 грн.

На підставі страхових актів №114091/1 та №114091/2 позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договором, сплатив власнику та на рахунок СТО відшкодування завданої шкоди у загальному розмірі 215 669,94 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №13907 від 20.06.2022, №13908 від 20.06.2022 та №27731 від 29.11.2022.

За твердженням позивача, оскільки максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України, станом на момент скоєння ДТП, складав 50 000,00 грн., суму яка не покриває фактичного розміру завданої шкоди і яка була виплачена позивачу ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205588380, то позивач вказує на те, що у відповідача, як власника автомобіля ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , виник обов`язок відшкодувати різницю між страховою виплатою та фактичним розміром завданої шкоди.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 Цивільного кодексу України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 Цивільного кодексу України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за Договором відповідно до його умов, здійснивши відшкодування завданих збитків, а саме у розмірі 215 669,94 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №13907 від 20.06.2022, №13908 від 20.06.2022 та №27731 від 29.11.2022.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком (Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес») регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема полісом №ЕР/205588380, та правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За твердженням позивача, страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу у розмірі 50 000,00 грн. (максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України).

Згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до винною особи, оскільки страхова виплата страховика винної особи є недостатньою для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Отже, за змістом статті 993 Цивільного кодексу України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.09.2018 у справі №464/1937/16-ц.

Автомобіль ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на момент скоєння ДТП належав відповідачу, що не заперечується АТ «Укрпошта», а ОСОБА_5 , який керував вказаним автомобілем та скоїв ДТП, свою вину визнав у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Таким чином, установивши, що вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка сталась з вини ОСОБА_3 , перевищує виплачений Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес» позивачу розмір страхового відшкодування, суд дійшов висновку про те, що саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням.

При цьому, суд звертає увагу на те, що матеріалами справи підтверджується лише розмір заподіяної шкоди у розмірі 209 974,71 грн., яка визначена на підставі рахунку СТО №1084079 від 27.04.2022, який не спростований відповідачем та повністю сплачений позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією №13907 від 20.06.2022.

В свою чергу, сплачені на підставі страхових актів №114091/1 та №114091/2 суми у розмірі 1 000,00 грн. та 4 695,23 грн. не підтверджені жодними доказами, у зв`язку з чим підстави для покладення таких витрат на відповідача відсутні.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Renault, реєстраційний номер НОМЕР_1 , спричиненого в наслідок спірного ДТП, становить 209 974,71 грн., яка повністю сплачена позивачем на рахунок СТО, з якою страховою компанією, на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/205588380, йому відшкодовано 50 000,00 грн.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, але виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, ПДВ та з вирахуванням франшизи.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 159 974,71 грн., в той час як заявлена до стягнення сума страхового відшкодування у розмірі 5 695,23 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та необхідність стягнення з АТ «Укрпошта» на користь ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» страхового відшкодування у розмірі 159 974,71 грн. В іншій частині позовних вимог (страхове відшкодування у розмірі 5 695,23 грн.) необхідно відмовити з викладених обставин.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо часткового задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, будинок 22; ідентифікаційний код 21560045) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 9; ідентифікаційний код 20113829) суму страхового відшкодування у розмірі 159 974 (сто п`ятдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят чотири) грн. 71 коп. та судовий збір у розмірі 2 591 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто одна) грн. 73 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий