ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"16" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/3391/23
Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар с/з Богомолова В.С., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЕНИ» (вх.№2-1496/23 від 05.10.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3391/23
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Богомолова В.С.
Представники сторін:
Від позивача: не з`явився;
Від відповідача: не з`явився.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ОПТІМА-315», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ДЕЛЕНИ» про стягнення заборгованості у розмірі 453 460 грн 75 коп., пені у розмірі 72 237 грн 98 коп., 48% річних у розмірі 117 386 грн 98 коп., інфляційних втрат у розмірі 6 657 грн 33 коп. та сума штрафів у розмірі 257 178 грн 46 коп.
Ухвалою суду від 28.08.2023р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/3391/23, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 07.09.2023р. Ухвалою суду від 07.09.2023р. відкладено розгляд справи на 28.09.2023р.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.09.2023р. задоволено заяву ТОВ «ОПТІМА-315» про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову та закрито провадження у справі №916/3391/23 на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України.
05 жовтня 2023р. до суду від ТОВ «ДЕЛЕНИ» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ТОВ «ОПТІМА-315» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн, в обґрунтування якої відповідач у справі зазначає, що відповідно до ч.3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.
Як зазначає заявник, ТОВ «ДЕЛЕНИ» було сплачено на користь адвоката Проніної В.М. за договором про надання правової допомоги №05-05/2/2020 від 05.05.2023р. грошові кошти у розмірі 24 000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією .№3205 від 03.10.2023р.
Також, у якості доказів надання послуг правничої допомоги відповідач надав до суду договір №05-05/2/2020 про надання правової допомоги , що був укладений 05.05.2020р. між ТОВ «ДЕЛЕНИ» та адвокатом Проніною В.М., додаткову угоду №1 від 06.09.2023р. до цього договору, Акт наданих послуг від 02.10.2023р., рахунок №СФ-000001 від 03.10.2023р.
У якості нормативного обґрунтування ТОВ «ДЕЛЕНИ» посилається на положення ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.10.2023р. прийнято заяву ТОВ «ДЕЛЕНИ » (вх.№2-1496/23 від 05.10.2023р.) про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3391/23 до розгляду, судове засідання призначено на 16.10.2023р.
16 жовтня 2023р. до суду від ТОВ «ОПТІМА-315» надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому позивач у справі зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
ТОВ «ОПТІМА-315» вважає, що реальні витрати відповідача на ознайомлення з матеріалами справи та з урахуванням рівня знань і обсягом часу для написання відзиву на позовну заяву, є співмірними з відшкодуванням витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.
Крім того, 16.10.2023р. до суду від ТОВ «ДЕЛЕНИ» надійшла заява, у якій заявник вважає необґрунтованими наведені позивачем підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 000 грн.
В судове засідання щодо розгляду заяви ТОВ «ДЕЛЕНИ» представники сторін не з`явилися, у зв`язку із чим заява про ухвалення додаткового рішення розглядається судом за наявними у справі матеріалами.
Розглянув матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Частиною 2 ст.244 ГПК України встановлено , що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Першою заявою по суті спору, поданою відповідачем до суду був відзив на позовну заяву, що надійшов до суду 18.09.2023р., та у якому ТОВ «ДЕЛЕНИ» навело попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи , які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.
У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Відповідно до ч.3 ст.130 ГПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.
За приписами ч.5 ст.240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.09.2023р. закрито провадження у справі №916/3391/23 на підставі п.4 ч.1 ст.231 ГПК України. Повний текст ухвали складено 03.10.2023р.
Відповідач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3391/23 - 05.10.2023р.
Таким чином, відповідачем дотримано вимоги ч.8 ст.129 ГПК України при зверненні до суду з заявою ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат.
Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017р., розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).
За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Відповідно до матеріалів справи, 05.05.2020р. між ТОВ «ДЕЛЕНИ» (Клієнт) та адвокатом Проніною В.М. (Адвокат) був укладений Договір №05-05/2/2020 про надання правової допомоги, відповідно до п.1.1 якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах , передбачених цим договором.
За умовами п.5.1 Договору він набуває чинності з дати його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.
Згідно п.2.1.2 Договору Адвокат представляє інтереси Клієнта в судах, в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах , а також в інших органах під час розгляду правових спорів.
У розділі 3 Договору сторони домовилися, що розмір оплати правової допомоги , що надається Адвокатом, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами додатковими угодами до цього Договору. За домовленістю сторін, крім оплати правової допомоги , визначеної п.3.1 Договору , може бути встановлено обов`язок Клієнта сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми , яку присудить Клієнту суд «гонорар успіху». Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом правової допомоги та її вартість. Акт наданих послуг вважається підписаним , якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнт не надав Адвокату письмові аргументовані заперечення на акт. Оплата за даним Договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом рахунку.
Додатковою угодою №1 від 06.09.2023р. до Договору №05-05/2/2020 сторони домовилися. що Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання з надання Клієнту правової допомоги у вигляді справи №916/3391/23, що слухається у Господарському суді Одеської області (позивач - ТОВ «ОПТІМА-315», відповідач - ТОВ «ДЕЛЕНИ») в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.
Крім того, керуючись п.3.1 Договору №05-05/2/2020 цією додатковою угодою сторони дійшли згоди встановити наступний розмір оплати праці Адвоката при наданні правової допомоги : вивчення та аналіз документів, наданих Клієнтом 1000 грн за одну годину; підготовка, складання процесуальних документів до суду першої інстанції 5 000 грн за одну годину; ознайомлення з матеріалами справи - 1000 грн за одну годину; участь у судовому засіданні в суді першої інстанції 2 000 грн. Оплата узгодженої сторонами суми послуг здійснюється Клієнтом після підписання відповідного акту наданих послуг протягом 3-х днів з моменту Клієнтом рахунку.
02 жовтня 2023р. ТОВ «ДЕЛЕНИ» та адвокатеса Проніна В.М. склали Акт наданих послуг, згідно якого Адвокат передав, а Клієнт прийняв наступні послуги: вивчення та аналіз документів, наданих Клієнтом 1 година на суму 1 000 грн; підготовка, складання відзиву до Господарського суду Одеської області 4 години на суму 20 000 грн; ознайомлення з матеріалами справи-1 година на суму 1 000 грн, участь у судовому засіданні 28.09.2023р. на суму 2 000 грн. , а всього на суму 24 000 грн. При цьому, сторони зазначили, що підписанням цього Акту Клієнт підтверджує факт належного отримання послуг на виконання додаткової угоди №1 від 06.09.2023р. до Договору №05-05/2/2020 та не має претензій до Адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому Акті.
Платіжною інструкцією №3205 від 03.10.2023р. ТОВ «ДЕЛЕНИ» перераховано Проніной В.М. 24 000 грн.
Судом також встановлено, що інтереси відповідача у межах справи №916/3391/23 представляла адвокатеса Проніна В.М., яка діяла на підставі ордеру серії ВН №1281571 від 07.09.2023р.
Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц звернула увагу не те, що: 1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; 2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу; 3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 26.02.2015 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим..
Дійсно, як вірно зауважив позивач у справі, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У даній справі суд вважає, що у клопотанні про зменшення розміру витрат на правничу допомогу позивач не навів підстав для зменшення розміру витрат відповідача на оплату правничої допомоги до 3 000 грн, адже саме по собі посилання на неспівмірність заявленої суми витрат не є підставою для їх зменшення.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу, понесені ТОВ «ДЕЛЕНИ» у розмірі 24 000 грн, у даному випадку є розумними та обґрунтованими, адже, саме за наслідком проведеної адвокатесою Проніною В.М. роботи (зокрема, підготовка відзиву на позовну заяву) , позивачем було подано заяву про відмову від позову, що мало наслідком закриття провадження у справі.
За таких обставин, зазначені витрати на правничу допомогу підлягають стягненню на користь відповідача.
ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕЛЕНИ» (вх.№2-1493/23 від 05.10.2023р.) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №916/3391/23 задовольнити.
Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 18.10.2023р.

Суддя Н.В. Рога