ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р.

Справа№ 925/640/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гончарова С.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

за участю секретаря судового засідання Кузьмінській О.Р.,

за участю представника (-ів) згідно протоколу судового засідання від 11.10.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023

у справі № 925/640/23(суддя - Зарічанська З.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком",

про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" про компенсацію здійснених відповідачем витрат у розмірі 18 500 грн за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, 25.08.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі №925/640/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" в порядку компенсації суми понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Украгроком" судових витрат на правову правничу допомогу у розмірі 18 500, 00 грн.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив те, що суд першої інстанції залишив поза своєю увагою той факт, що станом на момент подання відповідачем такого клопотання (24.07.2023 року 11:43 год.) позивач ще не подав до суду заяву про залишення позову без розгляду, тому відповідач не міг навести у своєму клопотанні аргументацію необґрунтованих дій позивача, оскільки вони ще не були вчинені позивачем. У клопотанні від 24.07.2023 р., поданого в електронному вигляді до Суду, відповідач лише просив приєднати до матеріалів справи докази понесення останнім витрат на правову допомогу, що відповідно до господарського процесуального законодавства сторони мають право вчиняти протягом всього розгляду справи.

Скаржник вказує, що подана до суду заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОБЛАГРОХІМ-ЧЕРКАСИ» про залишення позовної заяви без розгляду від 24.07.2023 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 174 ГПК України не містить викладення мотивів вчинення даних дій позивача.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2023, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гончаров С.А., судді Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2023 витребувано у Господарського суду Черкаської області матеріали справи № 925/640/23 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Черкаської області.

11.09.2023 від Господарського суду Черкаської області до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи 925/640/23.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.09.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Украгроком" пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 11.10.2023

25.09.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи Nє 925/640/23 копії позовної заяви ТОВ «ОБЛАГРОХІМ-ЧЕРКАСИ» про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації б/н від 25.08.2023 та ухвали Господарського суду Черкаської області від 30.08.2023 у справі Nє 925/1152/23.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятною є ситуація, коли суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання, а заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги матеріали, які виготовлено після вирішення справи судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2020 року у справі №908/1908/19.

З огляду на викладене, колегія суддів не приймає до розгляду нові докази по справі, які не існували на момент прийняття оскаржуваної ухвали та розглядає справу за наявними в матеріалах справи доказах.

03.10.2023 (згідно дати звернення до засобів поштового зв`язку) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Облагрохім-Черкаси" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Зокрема, відзив обґрунтовано тим, що з урахуванням відсутності жодних документів, що підтверджують звернення позивача до адвоката за наданням правничої допомоги та понесення у зв?язку цим відповідних витрат (договір, ордер, детальний опис виконаних робіт, платіжні доручення), позивач вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу є перебільшеним, необгрунтованим та таким що не підлягає стягненню.

У судове засідання, що відбулось 11.10.2023 з`явився представник відповідача, Позивач в судове засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 24.07.2023 до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру понесених ТОВ "Украгроком" станом на 24.07.2023 витрат на правову допомогу.

24.07.2023 до канцелярії суду першої інстанції від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 266 ГПК України та про проведення судового засідання, яке призначено на 16:00 24.07.2023 без участі представника позивача.

Ухвалою від 24.07.2023 господарський суд Черкаської області заяву ТОВ "Облагрохім-Черкаси" про залишення позову без розгляду у справі № 925/640/23 задовольнив. Позов ТОВ "Облагрохім-Черкаси" до ТОВ "Украгроком" про визнання недійсним договору оренди землі та скасування державної реєстрації земельної ділянки залишив без розгляду. Призначив судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідача на 07.08.2023 о 12:30.

07.08.2023 на електрону адресу суду першої інстанції, з накладенням кваліфікованого електронного підпису, від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.

У поданому клопотанні представник позивача зазначив, що з урахуванням відсутності документів, що підтверджують звернення відповідача до адвоката за данням правничої допомоги та понесення у зв`язку з цим відповідних витрат (договір, ордер, детальний опис виконаних робіт, платіжні доручення), заявлений розмір витрат на правничу допомогу є перебільшеним, необґрунтованим та таким що не підлягає стягненню з відповідача. Крім цього, на думку позивача, відповідач необґрунтовано зазначає час виконання робіт на підготовку відзиву, а ряд вчинених адвокатських запитів, зокрема адвокатський запит до позивача з приводу правовстановлюючого документу взагалі є безпідставним, оскільки правовстановлюючим документом є рішення Господарського суду Черкаської області від 03.02.2022 у справі № 925/1168/21 і відповідач приймав участь у даній справі та достеменно знав про це рішення. Інші запити щодо звернень позивача з клопотаннями про оформлення земельної ділянки є цілком нелогічними, так як відповідач достеменно знає, що земельна ділянка перебуває в нього в користуванні на підставі договору оренди і жоден компетентний орган не задовольнить таке клопотання, враховуючи вимоги Земельного кодексу України.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України)

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. (ч. 5 ст. 130 ГПК України)

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу. (ч. 6 ст. 130 ГПК України)

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129, 130 ГПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень ч. 5 ст. 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 921/811/21)

Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача в контексті застосування частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України, однак очевидно, що під такими діями не можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав. Близька за змістом послідовна та стала правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2021 у справі № 910/13025/19, від 02.09.2021 у справі № 922/2568/20, від 23.12.2021 у справі № 910/16777/20 та від 26.05.2022 у справі № 905/460/21.

Водночас, суд також враховує й іншу правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої Господарський процесуальний кодекс України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду (правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17).

У постанові від 21.11.2018 у справі № 820/4347/17, Верховний Суд вказав на те, що під такими діями слід розуміти завідомо безпідставне та/або штучне ініціювання судового провадження, тощо. При цьому відповідач у такому випадку повинен надати суду вмотивоване та підтверджене доказами клопотання про компенсацію відповідних витрат із зазначенням, у чому саме полягають відповідні необґрунтовані дії позивача.

Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості / необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України). Отже, звертаючись з відповідною заявою чи клопотанням про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача, відповідачу необхідно зазначати у заяві та доводити відповідними доказами, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача тощо. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20.

У поданому клопотанні відповідачем зазначено про понесення ним витрат на правову допомогу в сумі 18 500,00 грн, втім жодних обґрунтувань вчинення позивачем необґрунтованих дій, які призвели до понесення витрат, пов`язаних з розглядом справи, вказане клопотання взагалі не містить.

Суд першої інстанції вірно вказував, що саме лише подання позову не може свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову. Адже судом під час прийняття позовної заяви до розгляду досліджувалося питання про дотримання позивачем вимог ГПК України в частині форми та змісту позовної заяви, а також підсудності такого позову.

В свою чергу, поняття "необґрунтована дія позивача" не тотожні поняттю "необґрунтований позов". Адже, законодавець свідомо визначив, як підставу для компенсації відповідних витрат саме дію позивача, яка є необґрунтованою, а не заяву по суті спору - позов.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права не може свідчити і про зловживання процесуальними правами, оскільки доступ до суду є правом особи, гарантованим державою. Суд при відкритті провадження у справі не встановив ознак, визначених ст. 43 ГПК України у діях позивача.

Надалі позов залишений судом без розгляду до розгляду справи по суті на підставі заяви позивача. Його право на вчинення такої процесуальної дії прямо закріплено у ГПК України, а відтак реалізація цього права не може вважатися необґрунтованою дією позивача.

Верховний Суд у постанові від 04.05.2023 у справі № 910/5911/22 вказав на те, що залишення позову без розгляду за заявою позивача є практична реалізація принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджається своїми правами щодо предмета спорту на власний розсуд.

Твердження представника відповідача, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з недолученням доказів до справи і такі дії є необґрунтованими є лише власною думкою представниці відповідача. Суд повернув докази без розгляду, оскільки вони подані з пропущенням строку на їх подання без заявлення клопотання про встановлення додаткового строку на їх подання. Вказане не перешкоджало позивачу повторно подати такі доказів із обґрунтованим відповідним клопотанням про встановлення додаткового строку для їх подання.

Оскільки такі дії позивача не мають наслідком виникнення підстав для закриття провадження або залишення позову без розгляду, то, враховуючи правові позиції Верховного Суду (постанови від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21 та від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17), суд дійшов висновку, що дії позивача щодо подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими в розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що клопотання відповідача про розподіл судових витрат на правничу допомогу не містить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача в розумінні ч. 5 ст. 130 ГПК України, а тому відсутні підстави для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи за рахунок позивача.

Аналогічних правових висновків щодо застосування ч. 5 ст. 130 ГПК України в разі залишення позову без розгляду за заявою позивача на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України дійшов Верховний Суд під час розгляду справ № 921/811/21 (постанова від 11.05.2023) № 910/5911/22 (постанова від 04.05.2023).

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 2, 4, 269, 270, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, п. 4 ч. 1 ст. 277, ст. 280, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроком" на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі № 925/640/23 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 07.08.2023 у справі №925/640/23 - залишити без змін.

3. Судові витрати, за перегляд ухвали у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Украгроком".

4. Матеріали справи № 925/640/23 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 12.10.2023

Головуючий суддя С.А. Гончаров

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв