ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. Справа №907/935/21(907/956/22)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Гриців В.М. (доповідач), Зварич О.В., Малех І.Б.

секретар судового засідання Гілевич С.Р.

представники: відповідача ТОВ «БСП ОІЛ» - адвокат Краснікова О.В., третьої особи Кордас Ж.А. (самопредставництво)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" на рішення Господарського суду Закарпатської області (суддя Пригуза П.Д.) від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) за заявою Розпорядника майна ТОВ "ВАССТЕЛ" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" та до ТОВ "ВАССТЕЛ"; третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Державне публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» про визнання недійсним договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, укладеного між ТОВ "ВАССТЕЛ" та ТОВ "БСП ОІЛ",

в межах справи №907/935/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ»

ВСТАНОВИВ:

Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 22 грудня 2021 року у справі №907/935/21 відкрив провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів і процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначив арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

У грудні 2022 року розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович звернувся до Господарського суду Закарпатської областііз позовною заявоюдо відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатська нафтогазова компанія" і Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ";просив судвизнати недійсним договір поставки№28-09/2019 від 28.09.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ".

Заява подана в межах справи №907/935/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ».

Арбітражний керуючий Демчан О.І. стверджує, що ним виявлено обставини, які дають підстави для визнання недійсним договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 укладеного між ТОВ «ВАССТЕЛ» та ТОВ "БСП ОІЛ".Вважає, щовказанийдоговірвчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, без наміру його реального виконання, виключно із метою формування штучної «дружньої» кредиторської заборгованості з метою здійснення в майбутньому контролю над комітетом кредиторів боржника у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство щодо нього.

Вважає, що Договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019є правочином, щодо якого є заінтересованість в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства та таким, що укладений з метою створення штучної кредиторської заборгованості. Ураховуючи невиконання ТОВ «ВАССТЕЛ» договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 у повному обсязі, при його укладенні сторони заздалегідь усвідомлювали, що вказаний договір в частині оплати ТОВ «ВАССТЕЛ» виконаний не буде, укладали його за відсутності у ТОВ «ВАССТЕЛ» наміру його виконувати та за обізнаності і згоди ТОВ «БСП ОІЛ» на відсутність такого виконання.

Адже ТОВ «ВАССТЕЛ» до відкриття провадження у справі про банкрутство мало об`єктивну можливість погасити заборгованість, проте умисно не сплачувало коштів. А ТОВ «БСП ОІЛ» умисно не вживало заходів для стягнення заборгованості.

ТОВ "ВАССТЕЛ" і ТОВ "БСП ОІЛ" діяли спільно, очевидно недобросовісно, умисно укладали договір без мети його реального виконання. Вказані дії хоча формально не порушували існуючих норм права, проте були спрямовані на завдання шкоди третім особам - реальним кредиторам ТОВ "ВАССТЕЛ", що у розумінні ст. 13 ЦК України є зловживанням правом.

На думку розпорядника майна, укладення ТОВ "ВАССТЕЛ" оспорюваного договору позики наразі завдає збитки реальному кредитору боржника - ДПАТ "НАК "Украгролізинг", оскільки визнання ТОВ "БСП ОІЛ" кредитором у справі №907/935/21 про банкрутство ТОВ "ВАССТЕЛ" та набуття вказаним кредитором контролю над комітетом кредиторів боржника значно ускладнює або навіть унеможливлює погашення вимог ДПАТ "НАК "Украгролізинг" в межах процедури банкрутства ТОВ "ВАССТЕЛ".

Просить визнати договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 недійсним у зв`язку із його фіктивністю та невідповідністю загальним засадам цивільного права.

Господарський суд Закарпатської області рішенням від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) позов задовольнив повністю; визнав недійсним договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ"; судові витрати поклав на боржника та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ» на користь арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00грн.

Суд першої інстанції визнав встановленим факт відсутності господарської операції за договором поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, оскільки керівник боржника ТОВ «ВАССТЕЛ» не передав арбітражному керуючому Демчану О.І. документів бухгалтерського обліку і погодився з твердженням арбітражного керуючого, що встановлені судом факти дають підстави вважати, що договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, без наміру його реального виконання, виключно із метою формування штучної "дружньої" кредиторської заборгованості з метою здійснення в майбутньому контролю над комітетом кредиторів боржника у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство щодо нього.

Суд погодився з позицією і доводами арбітражного керуючого Демчана О.І., що обидві сторони оспорюваного договору були обізнані про фінансовий стан та наміри контрагента, рішення про укладення договору приймалось свідомо та на підставі волевиявлення спільного контролера обох юридичних осіб, або групи осіб, що контролює вказаних пов`язаних осіб. Сторони при укладанні договору заздалегідь усвідомлювали, що вказаний договір в частині оплати утвореного штучно боргу ТОВ "ВАССТЕЛ" виконаний не буде, укладали його за відсутності у ТОВ "ВАССТЕЛ" наміру його виконувати та за обізнаності та згоди ТОВ "БСП ОІЛ" на відсутність такого виконання.

Наведене підтверджується зокрема і відомостями про фінансовий стан боржника: станом на дату укладення та виконання ТОВ "БСП ОІЛ" договору поставки№28-09/2019 від 28.09.2019, так і в період з дати його укладення до відкриття провадження у справі про банкрутство №907/935/21, активи ТОВ "ВАССТЕЛ" перевищували розмір зобов`язання, що виникло на підставі оспорюваного договору, що означає що у ТОВ "ВАССТЕЛ" була об`єктивна можливість погасити заборгованість, проте відповідні кошти останнім умисно не сплачувались, з очевидною метою формування кредиторської заборгованості у процедурі банкрутства.

Отже, доводи позивача, що боржник ТОВ "ВАССТЕЛ" та ТОВ "БСП ОІЛ" діяли спільно, очевидно недобросовісно, умисно укладали договір поставки без мети його реального виконання, дії спрямовані на завдання шкоди третім особам - реальним кредиторам ТОВ "ВАССТЕЛ", що у розумінні ст. 13 ЦК України є зловживанням правом.

Суд погодився з твердженням позивача, що теза відповідачів про наявність між ними великої кількості виконаних господарських договорів (ТОВ "ВАССТЕЛ" та ТОВ "БСП ОІЛ") свідчить не лише про плідну співпрацю цих юридичних осіб, а безумовно й про їх перебування під контролем єдиної особи (групи осіб), яка шляхом укладення "дружніх" договорів мала можливість організовувати господарську діяльність всієї групи пов`язаних компаній, а в подальшому протиправно використати ці зв`язки зловживаючи цивільними правами. Відповідачі не надали доказів отримання ТОВ "ВАССТЕЛ" будівельних матеріалів, відсутня будь-яка інформація про їх подальше використання (подальший продаж, створення нового об`єкта чи поліпшення властивостей наявних тощо), що викликає об`єктивний сумнів у реальності здійсненої господарської операції. ТОВ "ВАССТЕЛ" не надало документів, які б підтверджували відображення у фінансовій звітності боржника надходження таких запасів на підприємство (розшифровки фінансової звітності тощо).

Суд виснував, що метою укладання між боржником ТОВ "ВАССТЕЛ" та ТОВ "БСП ОІЛ" оспореного договору поставки було штучне створення кредиторської заборгованості та укладання для цього "про людське око" (для створення юридичних підстав, видимості) для подальшого виведення активів боржника, ухилення від виконання грошових зобов`язань боржника перед кредитором. Такі дії кваліфікуються судом як цілеспрямовані дії (підготовка підприємства) ТОВ "ВАССТЕЛ" до майбутнього банкрутства. Ця мета в подальшому була досягнута усіма, вказаними арбітражним керуючим Демчаном О.І. пов`язаними особами - ТОВ "ВАССТЕЛ" в результаті цілеспрямованих дій набуло стійкої неплатоспроможності та нездатності задовольнити вимоги кредитора ДПАТ "НАК "УКРАГРОЛІЗИНГ".

При укладенні оспорюваного договору сторони не мали наміру створення правових наслідків, на які спрямовані договори застави. Фіктивність оспореного правочину проявляється у наданих відповідачами відзивах та поясненнях, що між ними існували протягом 2015-2022 тривалі договірні стосунки різного характеру та на значні суми. Сторони тісно співпрацювали у сфері торгівлі та перевезення нафтопродуктами. Надання взаємних позик для поповнення обігових коштів та подолання касових розривів було поширеною діловою практикою у їх взаємовідносинах. В той же час, бухгалтерським обліком та господарською документацією ці відомості не підтверджені.

Такі дії суд кваліфікував, як підготовку підприємства ТОВ "ВАССТЕЛ" до майбутнього банкрутства. Ця мета в подальшому була досягнута усіма, вказаними арбітражним керуючим Демчаном О.І. пов`язаними особами - ТОВ "ВАССТЕЛ" в результаті цілеспрямованих дій набуло стійкої неплатоспроможності та нездатності задовольнити вимоги кредитора ДПАТ "НАК "УКРАГРОЛІЗИНГ".

Обидві сторони договору діяли заздалегідь і «для годиться» створеного грошового зобов`язання для неправдивого постачальника ТОВ «БСП ОІЛ» і для мнимого «покупця» ТОВ «ВАССТЕЛ», достовірність та реальність покупки товару яким не підтверджено. Ця сумнівна заборгованість використана ТОВ «БСП ОІЛ» для створення штучної заборгованості ТОВ "ВАССТЕЛ". Практично правочин між ТОВ «БСП ОІЛ» та ТОВ "ВАССТЕЛ" використаний сторонами для фраудаторної мети. Тому суд дійшов висновку про очевидну фраудаторність оспореного договору.

Доказом та підтвердженням фраудаторної мети договору суд назвав і реалізацію ТОВ "ЗАКАРПАТСЬКА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ", ТОВ "БСП ОІЛ та Компанією "АРТОНІЯ ЛІМІТЕД" разом з іншими пов`язаними особами отриманих повноважень кредитора у справі про банкрутство ТОВ "ВАССТЕЛ", прийнятті протиправних рішень про прощення 95% вимог четвертої черги та 100% вимог шостої черги, що завдає істотної матеріальної шкоди інтересам кредитора ДПАТ "НАК "УКРАГРОЛІЗИНГ", а також інтересам держави та суспільства.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" вважає, що суд першої інстанції не з`ясував і не довів обставин, що мають значення для справи, які він визнав встановленими; висновки суду не відповідають наведеним у рішенні обставинам справи; суд неправильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Вказує на те, що договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 укладений сторонами з дотриманням усіх встановлених законом вимог щодо дійсності такого правочину. Спірний договір був спрямований на реальне настання правових наслідків. За цим договором ТОВ "БСП ОІЛ" поставляло товар ТОВ «ВАССТЕЛ», що підтверджено документами бухгалтерського обліку і фінансової звітності апелянта, тобто договір виконувався. Суд не досліджував окремо використання ТОВ «ВАССТЕЛ» отриманих будівельних матеріалів.

Арбітражний керуючий Демчан О.І. у справі про банкрутство надав Звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності, інвестиційного становища ТОВ «ВАССТЕЛ» та додаткові пояснення до Звіту, в яких визначена структура кредиторської та дебіторської заборгованості, що неможливо було зробити без документів бухгалтерського обліку. Таким чином, встановлення судом факту відсутності господарської операції суперечить обставинам справи, а висновок суду першої інстанції про фіктивність оспорюваного правочину є безпідставним, суб`єктивним припущенням суду.

Також вказує на відсутність підстав для висновку про фраудаторність договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, який укладено у вересні 2019 року, до моменту виникнення заборгованості боржника перед ДПАТ «НАК «Украгролізинг». На виконання договору поставки №28-09/2019 ТОВ "БСП ОІЛ" передало ТОВ «ВАССТЕЛ» будівельні матеріали на загальну суму 1 472 527,98 грн, що підтверджено видатковою накладною №1296 від 30.09.2019. ТОВ «ВАССТЕЛ» не здійснило оплату у встановлений строк, тому після відкриття провадження у справі про банкрутство, ТОВ "БСП ОІЛ" звернулося із грошовими вимогам до боржника.

Скаржник вважає, що позиція і висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні грунтуються не на належних і вірогідних доказах, а засновані на суб`єктивних припущеннях та висновках, сформованих під час розгляду справи №907/935/21. Суд не зазначив конкретних доказів на підтвердження своїх припущень та висновків, а лише неухильно спирається на безпідставні та надумані аргументи заявника, детально їх цитуючи.

Просить скасувати рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович надав відзив, просить залишити апеляційну скаргу ТОВ ""БСП ОІЛ" без задоволення, рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22)- без змін.

Вважає оскаржене рішення вмотивованим, яке прийнято відповідно до норм матеріального і процесуального права, апеляційну скаргу безпідставною, необгрунтованою.

Наводить доводи і обгрунтування подібні тим, що наведені у рішенні Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у цій справі.

ДПАТ «Украгролізинг» вважає, що доводи апеляційної скарги ТОВ "БСП ОІЛ" не спростовують висновків суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року вважає законним і обгрунтованим, прийнятим з урахуванням усіх обставин справи, в тому числі і з урахуванням обставин справи №907/935/21 про банкрутство ТОВ «ВАССТЕЛ».

Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "БСП ОІЛ", рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) залишити без змін.

Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 26 травня 2023 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) та витребував матеріали справи №907/935/21(907/956/22).

Розгляд справи в режимі відеоконференції за участі арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича та представника Державного публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг» Кордас Жанни Анатоліївни призначено на 07 вересня 2023 року, про що повідомлено сторонам, третій особі.

Арбітражний керуючий Демчан О.І. надіслав клопотання проводити розгляд справи без його участі. Наголосив, що підтримує позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухав представників скаржника, третьої особи і вважає, що рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня2023 року у справі №907/935/21(907/956/22)належить скасувати, а в позові відмовити.

За обставинами справи, Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 22 грудня 2021 року відкрив провадження у справі №907/935/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАССТЕЛ», ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів і процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначив арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 06 жовтня 2022рокуу справі №907/935/21 визначено вимоги конкурсних кредиторів:

1) Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" на суму 3 692 331,27грн, з яких: 81 662,00 грн вимоги першої черги задоволення, 3 199 269,70 грн вимоги четвертої черги задоволення,411 399,57 грн вимоги шостої черги задоволення;

2) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Південний" у розмірі 6 374 873,20 грн, з яких: 16 462,00 грн, вимоги першої черги задоволення, 6 358 411,20 грн, забезпечені вимоги, що задовольняються позачергово;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатська нафтогазова компанія" у розмірі 14 841 862,73 грн, з яких: 4 962,00 грн перша черга задоволення,10 453 000,66 грн четверта черга задоволення, 4 383 900, 07 грн шоста черга задоволення;

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" у розмірі 1880 227,45грн, з яких 4 962,00 грн перша черга задоволення, 1 553 854,20 грн четверта черга задоволення, 321 411,25 грн шоста черга задоволення.

У грудні 2022 року розпорядник майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович звернувся до суду в межах справи про банкрутство №907/935/21 із позовною заявою до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" і Товариства з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" про визнання недійсним договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ", як фіктивного і укладеного з фраудаторною метою, на шкоду кредитору ДПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг".

Так, 28.09.2019 ТОВ "БСП ОІЛ" (Постачальник) і ТОВ «ВАССТЕЛ» (Покупець) уклали договір поставки №28-09/2019, за умовами якого постачальник ТОВ "БСП ОІЛ" передає у власність покупця ТОВ "ВАССТЕЛ", а покупець сплачує за отримані будматеріали (товар), зазначений в асортименті, кількості та ціні, визначених у специфікації до цього договору (п.1.1.).

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються в безготівковому порядку по 100% попередньої оплаті, у термін 2-х банківських днів з моменту отримання рахунку, якщо інше не передбачено додатками до даного договору. Даний договір не виключає можливість відпуску товару без попередньої оплати. В цьому випадку Покупець повинен провести розрахунок за поставлений товар протягом 10 банківських днів з дати фактичної поставки товару, якщо інші умови не передбачені додатковою угодою.(п.3.1.).

Специфікацією до договору поставки від 28.09.2019 визначено перелік та кількість одиниць товару 25, що складається з будівельних матеріалів, вартість товару визначена у сумі 1 472 527,98 грн.

За видатковою накладною № 1296 від 30.09.2019 постачальник передав, а покупець прийняв товар у кількості 25 одиниць на суму 1 472 527,98 грн.

Здійснення цієї господарської операції відображено у податковій накладній №1008 від 30.09.2019, копія якої і квитанції про прийняття податкової накладної наявні у матеріалах справи.

Докази оплати вартості товару відсутні.

Суд апеляційної інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги переглядає рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22), яким суд визнав недійсним договір поставки договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ".

Згідно з статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно із ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника (ч.1 ст.7).

За текстом частини 9 статті 44 Кодексу України з процедур банкрутства розпорядник майна має право на подання до господарського суду позову щодо визнання недійсними правочинів, у тому числі укладених боржником з порушенням порядку, встановленого цим Кодексом, а також позовів щодо визнання недійсними актів, прийнятих у процедурі розпорядження майном щодо зміни організаційно-правової форми боржника.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги розпорядника майна арбітражного керуючого Демчана О.І. до відповідачів ТОВ "ВАССТЕЛ" (боржник у справі №907/935/21)і ТОВ "БСП ОІЛ" (кредитор у справі №907/935/21)про визнання недійсним договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, як фіктивного і укладеного з фраудаторною метою, на шкоду кредитору ДПАТ "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг".

Згідно з статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частини перша, четверта статті 202 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, у момент учинення якого сторонами (стороною) не було додержано вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується.

Водночас, однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із ч. 2 і 3 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до змісту ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

За усталеною позицією Верховного Суду, порушення загальних засад цивільного законодавства (засад справедливості, добросовісності та розумності), визначених імперативно пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, які мають наслідком вихід учасниками правочину за межі здійснення цивільних прав, наданих договором чи актами цивільного законодавства, з наміром завдати шкоди іншій особі (частина третя статті 13 ЦК України) може бути самостійною підставою недійсності правочину.

В обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому, усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора.

Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Угода, що укладається «про людське око», таким критеріям відповідати не може.

Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

28.09.2019 ТОВ "БСП ОІЛ" (Постачальник) і ТОВ «ВАССТЕЛ» (Покупець) уклали Договір поставки №28-09/2019.

На виконання Договору поставки №28-09/2019 за видатковою накладною № 1296 від 30.09.2019 постачальник передав, а покупець прийняв товар у кількості 25 одиниць на суму 1 472 527,98 грн. Здійснення цієї господарської операції відображено у податковій накладній №1008 від 30.09.2019, копія якої і квитанції про прийняття податкової накладної наявні у матеріалах справи.

Такі дії сторін договору вказують на спрямованість договору поставки №28-09/2019 на реальне настання правових наслідків. Неналежне виконання договору зі сторони ТОВ «ВАССТЕЛ» щодо оплати отриманого товару не може бути підставою для кваліфікації договору поставки №28-09/2019, як фіктивного.

Отже, сторони уклали договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, та вчиняли дії на виконання цього договору (постачальник передав, а покупець прийняв товар), що вказує на справжність намірів сторін договору створити правові наслідки, які обумовлювалися цим правочином. Те, що ТОВ «ВАССТЕЛ» не розрахувалося за отриманий від ТОВ «БСП ОІЛ» товар не дає підстав вважати договір поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 фіктивним.

Ураховуючи наведене, а також дату укладення спірного договору (28.09.2019), дату відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «ВАССТЕЛ» (22.12.2021), дату виникнення зобов`язань боржника перед ДПАТ «НАК «Украгролізинг» за договорами лізингу (рішення господарського суду Закарпатської області у справі №907/488/20 від 24.02.2021 та у справі №907/489/20 від 24.02.2021) - суд апеляційної інстанції критично оцінює висновки суду першої інстанції про укладення договору поставки «про людське око», з метою штучного створення кредиторської заборгованості, підготовки ТОВ «ВАССТЕЛ» до майбутнього банкрутства, формування дружньої кредиторської заборгованості відносно ДПАТ «Украгролізинг» маючи на меті унеможливлення задоволення вимог кредитора ДПАТ «НАК «Украгролізинг» (за заявою якого суд 22.12.2021 відкрив провадження у справі №907/935/21 про банкрутство ТОВ «ВАССТЕЛ»).

Матеріали справи не містять доказів фіктивності договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 чи укладення такого з фраудаторною метою (з наміром зловживати правами, доведення до банкрутства ТОВ «ВАССТЕЛ», ухилення ТОВ «ВАССТЕЛ» від зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором ДПАТ «Украгролізинг»).А з огляду на вказану вище послідовність подій, припущення про зловживання правом не підтверджуються доказами.

Звернення ТОВ "БСП ОІЛ" у січні 2022 року у справі №907/935/21 про банкрутство ТОВ «ВАССТЕЛ» із кредиторськими вимогами до боржника не можна розглядати, як незаконні дії, що вказують на недійсність договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 (яким обгрунтовані кредиторські вимоги).

Партнерські відносини у сфері господарської діяльності між ТОВ "БСП ОІЛ", ТОВ «ВАССТЕЛ» та іншими суб`єктами господарювання не можуть бути підставою для висновку про фіктивність договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019 чи укладення такого з фраудаторною метою, а саме: з метою унеможливлення задоволення вимог кредитора ДПАТ «НАК «Украгролізинг» у справі про банкрутство ТОВ «ВАССТЕЛ». Доказів вчинення злочинних діянь такою співпрацею суду не надано.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції про недійсність оспорюваного правочину з підстав його фіктивності і фраудаторності.

Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 271,275, 276, 281, 282, 283, 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" задовольнити.

Рішення Господарського суду Закарпатської області від 28 березня 2023 року у справі №907/935/21(907/956/22) скасувати та ухвалити нове рішення:

Відмовити у задоволенні заяви розпорядника майна ТОВ "ВАССТЕЛ" арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича про визнання недійсним договору поставки №28-09/2019 від 28.09.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "БСП ОІЛ" і Товариством з обмеженою відповідальністю "ВАССТЕЛ".

Постанова набирає законної сили з дня прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку.

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич

Суддя І.Б. Малех