ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" жовтня 2023 р. м. Одеса Справа № 916/1943/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання: Хмельницький О.В.

за участю представників сторін:

прокурор: Алябова О.Є.;

від позивача (Українського державного фонду підтримки фермерських господарств): не з`явився;

від позивача (Одеського відділення українського державного фонду підтримки фермерських господарств): не з`явився;

від відповідача ( ОСОБА_1 ): не з`явився;

від відповідача ( ОСОБА_2 ): не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області (66032, Одеська обл., м. Подільськ, просп. Шевченко, буд. 10) в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, місто Київ, вулиця Бориса Грінченка, будинок 1; ) та Одеського відділення українського державного фонду підтримки фермерських господарств (65107, Одеська обл., місто Одеса, вул. Канатна, будинок 83; );

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

про звернення стягнення на предмет застави вартістю 102873,00 грн,-

1. Суть спору.

09.05.2023 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№2008/23) керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Одеського відділення українського державного фонду підтримки фермерських господарств до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якій позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості Фермерського господарства Бочманівське перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств за договором № 36 від 24.12.2010 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству у сумі 100 000 грн. звернути стягнення на майно, а саме сільськогосподарську техніку:

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003;

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю звернення стягнення на заставне майно, відповідно до Договору застави від 26.01.2011, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , через невиконання ФГ Бочманівське умов договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 24.12.2010 № 36 та рішення господарського суду у справі № 916/591/17.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.05.2023 позовну заяву керівника Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Одеського відділення українського державного фонду підтримки фермерських господарств було залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення виявлених судом недоліків.

23.05.2023 до суду від прокурора надійшла заява (вх.№16896/23) про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої позивачем усунуто встановлені судом недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.05.2023 було відкрито провадження у справі № 916/1943/23 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.06.2023.

У судовому засіданні 21.06.2023 судом, без виходу до нарадчої кімнати було постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 07.08.2023.

У судовому засіданні 07.08.2023 суд оголосив протокольну ухвалу в порядку п.3 ч.2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження у справі №916/1943/23 та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на 04.09.2023.

У судовому засіданні 04.09.2023 суд дійшов висновку, що спір по справі №916/1943/23 розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, в зв`язку з чим судом було оголошено перерву у розгляді справи до 02.10.2023

В судове засідання, призначене на 02.10.2023, з`явився прокурор, який підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, представники позивача та відповідачів не з`явилися.

Відповідачі відзив на позов у встановлений судом строк не надали, також відповідачі в засідання суду не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися судом належним чином шляхом надіслання примірника ухвал засобами поштового зв`язку на адресу реєстрації ОСОБА_1 та на адресу реєстрації ОСОБА_2 .

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була вручена ОСОБА_1 , про що в матеріалах справи наявне відповідне поштове повідомлення (вх. № 14128/23).

Проте, ухвала суду про відкриття провадження у справі, яка надсилалась на адресу реєстрації ОСОБА_2 , а також інші надіслані судом на адресу реєстрації ОСОБА_1 та на адресу реєстрації ОСОБА_2 копії ухвал по справі №916/1943/23 були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, що містяться в матеріалах справи, з позначками адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п. 99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Так, надіслані на адреси реєстрації відповідачів копії ухвал суду повернулись на адресу Господарського суду Одеської області з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідачів, суд вважає, що відповідачі є належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без їх участі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 02.10.2023 судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та відкладено складення повного рішення на строк, визначений ч.6 ст. 233 Господарським процесуальним кодексом України.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Доводи Подільської окружної прокуратури Одеської області.

Прокурор зазначає, що 24.12.2010 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі директора Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та Фермерським господарством «Бочманівське» укладено Договір № 36 (Договір) про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, відповідно до умов якого Одеське відділення Укрдержфонду зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі ФГ «Бочманівське» в сумі 100 000 грн., а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

Прокурор повідомляє, що на виконання п.3.2.1 Договору Одеське відділення Укрдержфонду перерахувало на рахунок ФГ «Бочманівське» фінансову підтримку у розмірі 100 000, 00 грн., згідно платіжного доручення від 27.12.2010 № 25, чим виконало свої зобов`язання по договору у повному обсязі.

Відповідно до п. 2 Договору фермерське господарство зобов`язувалось використати фінансову підтримку для провадження виробничої діяльності та, відповідно до п. 3.4.2 договору, повернути кошти фінансової допомоги в повному обсязі у строк до 01.12.2015 у сумі 100 000 грн.

Однак, згідно тверджень прокурора, ФГ «Бочманівське» зобов`язання щодо повернення фінансової підтримки у встановлений строк не виконало.

З огляду на викладене, 01.03.2017 Котовська місцева прокуратура звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення зазначеної заборгованості.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2017, яке набрало законної сили 03.05.2017, у справі № 916/591/17 позов прокуратури про стягнення з ФГ «Бочманівське» на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в Особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств заборгованість за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству № 36 від 24.12.2010 у сумі 100000 грн., задоволено у повному обсязі.

Проте, прокурор зазначає, що відповідно до інформації Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2023 № 6311/21.21-32, наказ Господарського суду Одеської області від 03.05.2017 у справі № 916/591/17 щодо стягнення з ФГ «Бочманівське» заборгованості перебуває на примусовому виконанні у вказаному відділі. Державним виконавцем при проведенні виконавчих дій нерухомого майна та коштів боржника, на які можливо звернути стягнення, не виявлено. Зареєстрований за боржником трактор колісний Т-40М, д/з НОМЕР_7 , оголошений у розшук 13.01.2021, також не знайдено.

Згідно листа Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 07.10.2021 № 53-15/315 ФГ «Бочманівське» заборгованість сплачена частково, залишок складає 69600,00 грн.

Разом з тим, установлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 36 від 24.12.2010 про надання фінансової підтримки (допомоги) ФГ «Бочманівське», 26.01.2011 між Одеським відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (Заставодержателем) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що мешкає по АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , що мешкає в АДРЕСА_4 ) (Заставодавцями), які є майновими поручителями ФГ «Бочманівське» (Боржника), укладено Договір застави транспортного засобу.

Прокурор звертає увагу, що пунктом 2 Договору визначено, що для своєчасного виконання зобов`язань за вищевказаним договором про надання фінансової підтримки (допомоги) Заставодавець заставив Заставодержателю належний йому на праві приватної власності:

а) Трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить майновому поручителю ФГ «Бочманівське» ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003;

б) Трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , який належить майновому поручителю ФГ «Бочманівське» ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003;

Відтак, договором застави від 26.01.2011 передбачено право заставодержателя звернути стягнення на заставне майно, у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором про надання фінансової підтримки від 24.12.2010 №36.

Прокурор зазначає, що згідно інформації наданої ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.12.2022 за № 6981/08/24-22 трактор марки Т - 70С, 2003 р.в., номерний знак НОМЕР_3 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_1 , трактор марки Т - 70С, 2003 р.в., номерний знак НОМЕР_5 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, ураховуючи невиконання ФГ «Бочманівське» умов Договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 24.12.2010 № 36, рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2017 у справі № 916/591/17, прокурор вважає, що є підстави для звернення стягнення на заставне майно, відповідно до Договору застави від 26.01.2011, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

3.2. Доводи ОСОБА_1 .

Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався.

3.3. Доводи ОСОБА_1 .

Відповідач своїм процесуальним правом, передбаченим ст.165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористався.

4. Обставини справи, встановлені судом.

24.12.2010 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (Укрдержфонд) та Фермерським господарством Бочманівське було укладено Договір № 36 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству, відповідно до розділу 1 якого, Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зобов`язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основ фермерському господарству Бочманівське в сумі 100 000,00 гривень, а фермерське господарство зобов`язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним Договором строк.

Згідно п. 3.1. Договору, Укрдержфонд в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств має право:

1. вимагати від фермерського господарства документи, що підтверджують цільове використання коштів фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі;

2. вимагати від фермерського господарства повернення фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі відповідно до графіка;

3. вимагати для забезпечення договору про надання фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі підтвердження гарантії повернення коштів (договір застави).

Відповідно до п. 3.2. Договору Укрдержфонд в особі Одеського відділення зобов`язаний:

1. надати у безготівковому порядку платіжним дорученням шляхом переказу зазначену Договорі суму фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі на поточний рахунок фермерської господарства, відкритий у банківській установі;

2. надавати фермерському господарству необхідну інформацію щодо виконання умов Договору фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі.

Водночас, у п. 3.3. Договору передбачено, що Фермерське господарство має право:

1. отримати в установленому порядку копію договору про надання фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі у разі його втрати;

2. на отримання інформації щодо виконання умов договору про надання фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі.

У п. 3.4. Договору сторони погодили, що фермерське господарство зобов`язане:

1. у місячний строк з моменту отримання коштів надати Одеському відділенню Укрдержфонду документи, що підтверджують цільове використання коштів фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі;

2. повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Одеському відділенню Укрдержфонду згідно з встановленим графіком:

до 01 грудня 2013 року в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

до 01 грудня 2014 року в сумі 10 000 (десять тисяч) грн.

до 01 грудня 2015 року в сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн.

на спеціальний рахунок державного бюджету України.

Кінцевий термін повернення заборгованості по фінансовій підтримки (допомозі) до 01 грудня 2015 року.

3. укласти договір застави на користь Укрдержфонду в особі Одеського відділення;

4. у 30-денний термін з дня отримання коштів фінансової підтримки подати до Одеського відділення Укрдержфонду нотаріально оформлений договір застави;

5. повернути в місячний термін кошти фінансової підтримки в розмірі 100 000 грн в разі невиконання п.3.4.4. цього договору;

6. застрахувати майно, що є забезпеченням виконання обов`язків за цим Договором, до повного погашення фермерським господарством заборгованості по фінансовій підтримки (допомозі) Вигодонабувачем за Договором страхування є Укрдержфонд в особі Одеського відділення;

7. у 10-денний термін з дня укладення договору застави подати до Одеського відділення документи, які підтверджують страхування предмету застави на користь Укрдержфонду.

У п. 4.1. зазначено, що Договір про надання фінансової підтримки (допомоги) набуває чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення фермерським господарством заборгованості (фінансової підтримки та пені).

Згідно п. 5.1. Договору, відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконай зобов`язання по поверненню коштів фінансової підтримки (допомоги) Укрдержфонду в особі Одеського відділення Укрдержфонду фермерське господарство зобов`язане сплатити суму заборгованості урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.

Відповідно до п. 5.2. Договору, за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство сплачує Укрдержфонду в особі Одеського відділення пеню, яка обчислюється від суми прострочене платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у пері прострочення.

Одеське відділенням українського державного фонду підтримки фермерських господарств виконало взяті на себе зобов`язання перерахувавши на рахунок Фермерського господарства «Бочманівське» суму у розмірі 100000 грн. фінансової підтримки, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 27.12.2010.

26.01.2011 з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором № 36 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 24.12.2010, між Одеським відділенням українського державного фонду підтримки фермерських господарств (заставодержатель) та ОСОБА_5 (заставодавець) та ОСОБА_1 (заставодавець) та є майновими поручителями Фермерського господарства «Бочманівське» (боржник), було укладено Договір застави транспортного засобу, відповідно до п. 1 якого, цим договором забезпечується виконання боржником зобов`язань перед заставодержателем, що випливають з укладеного між ними договору про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №36 від 24 грудня 2010, а також будь-яких додаткових угод до нього, згідно якого боржник отримав фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі для провадження виробничої діяльності в сумі 100 000,00 гривень терміном повернення до 01 грудня 2015 року, боржник зобов`язується перед заставодержателем сплатити суму фінансової підтримки, пені, у разі її застосування, відшкодувати завданні збитки у разі порушення зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) договором у розмірі та на підставах, передбачених ним.

У п. 2. Договору застави сторони передбачили, що для своєчасного виконання зобов`язань за вищевказаним договором про надання фінансової підтримки (допомоги) заставодавець заставив заставодержателю належний йому на праві приватної власності :

А) Трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський №б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований в Котовській ІДТН в Одеській області 18.12.2003 року та належний ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003 року;

Б) Трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2002 році, заводський № НОМЕР_8 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , зареєстрований в котовській ІДТН в Одеській області 18.12.2003 року та належний ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003 року;

(в подальшому - предмет застави).

У разі проведення в Предметі застави будь-якого ремонту, придбання та/або заміни запасних частин, обладнання протягом дії цього договору, всі ці об`єкти включаються до предмету застави.

Відповідно до п. 3 Договору застави, заставна вартість предмета застави сторонами визначається в : п.А - 55650,00 гривень, п.Б - 47223,00 гривні.

Зазначена в цьому пункті сума відображає вартість предмету застави на момент укладання цього договору і не може бути розцінена як обмеження розміру відповідальності заставодавця. Сторони дійшли згоди, що заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в обсязі, передбаченому цим договором та визначеному на момент звернення стягнення, за рахунок всієї суми, що буде виручена від розпорядження предметом застави (в тому числі, але не обмежуючись цим, реалізації та/або прийняття у власність Предмет застави в порядку передбаченому чинним законодавством України).

У п. 4. Договору застави сторони погодили, що предмет застави залишається у володінні заставодавця, який має право користуватись предметом застави відповідно до його призначення та повинен прийняти усі заходи для його збереження. Предмет застави не може бути відчужений без письмової згоди заставодержателя.

Предмет застави переданий в заставу за згодою чоловіка ОСОБА_6 (п. 5. Договору застави).

Положеннями п. 15 Договору застави передбачено, що при частковому виконанні боржником забезпечених заставою зобов`язань, застава зберігається у початковому обсязі.

Згідно п. 16 Договору застави, у випадку несплати заставодавцем у встановлений строк заборгованості за кредитним договором заставодержатель набуває права звернення стягнення на предмет застави в порядку, передбаченому чинним законодавством або цим договором.

Відповідно до п. 17 Договору застави, у випадку невиконання заставодавцем будь-яких зобов`язань за Кредитним договором, які передбачають дострокове звернення стягнення на заставлений заставодавцем предмет застави в тому числі при нецільовому використанні кредитних коштів заставодержатель набуває право дострокового звернення стягнення на предмет застави у порядку, передбаченому діючим законодавством або цим договором, та погасити борг за рахунок коштів, одержаних від його реалізації.

Сторони домовились про те, що реалізація майна, переданого у заставу майна за цим договором, може бути проведена будь-яким прийнятим для заставодержателя способом на підставі виконавчого напису нотаріуса або самостійно заставодержателем чи третьою особою, яку він визначить. Повноваження заставодержателя або визначеної ним особи щодо реалізації заставленого майна мають ґрунтуватися на дорученні (договорі доручення) заставодавця, яке (який) він зобов`язується видати (укласти) протягом трьох днів з дня виникнення у заставодержателя права вимоги. У цей же термін заставодавець зобов`язується надати заставодержателю визначеній ним третій особі документи, необхідні для реалізації заставного майна шляхом реалізації предмета застави визначається заставодержателем.

У п. 20 Договору застави сторони передбачили, що у випадку, якщо суми, отриманої від реалізації зазначеного предмету застави або страхового відшкодування, недостатньо для задоволення вимог заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимог, із іншого майна: заставодавця. У разі реалізації заставного або іншого майна, за рахунок якого може бути здійснено погашення заборгованості заставодавця за договором про надання фінансової підтримки, заставодавець за свій рахунок сплачує всі пов`язані з цим витрати (охорона, зберігання, реалізація тощо), з урахуванням податків, або відшкодовує заставодержателю вищевказані витрати, якщо їх сплатив заставодержатель.

Згідно п. 21 Договору застави, у випадку, якщо сума, отримана від реалізації предмету застави перевищує загальну суму боргових зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки, різниця повертається заставодавцю.

Положеннями п. 22 Договору застави передбачено, що зобов`язання, які забезпечені договором застави, вважаються виконаними, коли повністю погашена заборгованість, сплачені відсотки, штрафні санкції у разі їх застосування, завдані збитки та витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором.

Право застави виникає з моменту нотаріального посвідчення наявного договору (п. 25 Договору застави).

Відповідно до п. 26 Договору застави, право застави припиняється у разі:

- припинення зобов`язання, забезпеченого заставою;

- втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави;

- реалізації предмета застави;

- набуття заставодержателем права власності на предмет застави, а також в інших випадках, встановлених законом.

Зазначений Договір застави був посвічений нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Крисюк Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 239.

При цьому, рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2017 по справі №916/591/17 було встановлено, що ФГ Бочманівське, порушуючи умови Договору №36 від 18.04.2017, до встановленої дати (01.12.2015) року грошові кошти Українському державному фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств не повернув.

З огляду на вказане, рішенням суду від 18.04.2017 по справі №916/591/17 було постановлено стягнути з Фермерського господарства „Бочманівське на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств суму боргу в розмірі 100 000 гривень, яка підлягає перерахуванню до Державного бюджету України.

При цьому, згідно листа Одеського відділення українського державного фонду підтримки фермерських господарств за вих. №53-15/315 від 07.10.2021, станом на 07.10.2021 ФГ Бочманівське перерахувало лише 30400,00 грн.

Також листом за вих. №53-15/8 від 10.01.2023 Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств надало відповідь на лист прокуратури №61-7503 від 22.12.2020, в якому зазначено, що станом на 01.01.2023 року заборгованість ФГ «Бочманівське» перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств складає 69600,00 грн.

Як вбачається судом із матеріалів справи Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств зверталось до відповідачів із претензією за вих. № 53-5/122 від 30.12.2022 щодо погашення заборгованості у сумі 69600,00 грн, яка рахується за ФГ «Бочманівське»

Також листом за вих. №Вих-6981/08/24--22 від 13.12.2022 Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області у відповідь на запит прокуратури № 61-6814вих-22 від 17.11.2022 повідомило, що згідно даних уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи-реєстру Держпродспоживслужби України сільськогосподарська техніка:

1. трактор гусеничний марки Т - 70С, 2003 р.в., номерний знак НОМЕР_3 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_1 ;

2. трактор гусеничний марки Т - 70С, 2003 р.в., номерний знак НОМЕР_5 зареєстровано за фізичною особою ОСОБА_5 .

Водночас, як встановлено судом, 07.10.2020 старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вило винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63244936 на виконання наказу №916/591/17, що виданий Господарським судом Одеської області 03.05.2017.

Станом на 23.02.2023 зазначене судове рішення не виконано та на даний час перебуває на виконанні, що підтверджується листом Подільського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.02.2023 № 6311/21.21-32.

Невиконання ФГ Бочманівське умов договору №36 від 24.12.2010 щодо своєчасного та повного повернення фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, що встановлено рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2017 у справі №916/591/17, обґрунтовуючи звернення з позовом прокурор зазначає, що є підставою для звернення стягнення на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як заставодавців за Договору застави від 26.01.2011.

5. Позиція суду

5.1. Щодо підстав звернення прокурора з позовом до суду.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, в тому числі, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді (п. 2 ч. 1 ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на категорії справ, у яких підтримка прокурора не порушує справедливого балансу.

При цьому ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 по справі № 910/7813/18 (п. 31), в Основному Законі та ординарних законах не наведено переліку випадків, за яких прокурор здійснює представництво в суді, однак визначено критерії для оцінки, орієнтири та умови, коли таке представництво є можливим.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Тобто, аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої в ухвалі від 10.07.2018 у справі №812/1689/16, постанові від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 «нездійснення захисту» має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Верховний Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Натомість прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Відповідна правова позиція викладена в пункті 5.6 постанови Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18.

Поряд з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.10.2019 по справі № 903/129/18 сформувала правову позицію, відповідно до якої сам факт не звернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави та територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для захисту таких інтересів, шляхом звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Так, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави Подільською окружною прокуратурою направлено лист до Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 22.12.2022 № 61-7503вих-22, яким повідомлено про виявлені порушення щодо невиконання ФГ «Бочманівське» рішення суду та надання інформації про вжиті заходи щодо досудового врегулювання та заходи щодо звернення стягнення на предмет застави, в порядку передбаченим чинним законодавством.

Відповідно до інформації Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 10.01.2023 № 53-15/8, заходи щодо звернення стягнення на заставне майно по договору застави від 26.01.2011 укладеного між Укрдержфондом в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та ФГ «Бочманівське» не вживались, окрім направлення претензії майновим поручителям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також, Подільською окружною прокуратурою направлено лист до Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 22.12.2022 № 61-7502вих-22, яким повідомлено про невиконання ФГ «Бочманівське» рішення суду та надання інформації про вжиті заходи щодо досудового врегулювання та щодо звернення стягнення на предмет застави, в порядку передбаченим чинним законодавством.

Відповідно до інформації Українського державного фонду підтримки фермерських господарств від 15.02.2023 № 53-04/49, заходи щодо звернення стягнення на заставне майно по договору застави від 26.01.2010, укладеного між Укрдержфондом в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств та ФГ «Бочманьївське» не вживались.

Таким чином, вказані особи, як позивачі у справі, повинні були захистити інтереси держави та мали відповідні повноваження для їх захисту, проте таких заходів не вжили, що відповідно до вимог ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом в інтересах держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор в даних правовідносинах, із дотриманням належної процедури, реалізуючи представницькі повноваження, виконує субсидіарну роль та замінює в судовому провадженні суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту.

Аналогічна позиція з приводу субсидіарної ролі прокурора в захисту інтересів держави в суді дотримується і Верховний Суд, який висловив її у низці постанов у справах за позовами прокурорів, зокрема у постановах від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, від 15.10.2019 у справі № 904/2820/18, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У рішенні ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд наголосив, що засіб захисту повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Вищенаведені обставини та відповідні докази свідчать про не здійснення уповноваженим суб`єктом належного захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, що є тим виключним випадком, коли у прокурора виникає не тільки право, але й обов`язок звернутися до суду для захисту інтересів держави у відповідності із ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк (пункт 77 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020).

Суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності (пункт 42 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020).

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ч. З ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Разом з тим, Українським державним фондом підтримки фермерських господарств, а також його Одеським відділенням не зареєстровано в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Водночас відповідно до п. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», про підготовку даного позову Український державний фонд підтримки фермерських господарств, Одеське відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств попередньо повідомлені листом №61-3223ВИХ-23 від 24.04.2023,.

Відповідно до п. 14 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» прокурором органу прокуратури є: керівник окружної прокуратури.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Таким чином, позов подано керівником Подільської окружної прокуратури, який має статус прокурора та право на звернення з позовною заявою відповідно до ст. ст. 15, 24 Закону України «Про прокуратуру».

5.1. Щодо звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, тоді як підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 25 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень від 18.11.2003 № 1255-VI, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду, зокрема, зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із частинами першою, другою статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону України Про заставу від 02.10.1992 № 2654-ХІІ заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із частиною першою статті 19 Закону України Про заставу від 02.10.1992 № 2654-ХІІ за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, обставини, встановлені у рішенні Господарського суду Одеської області від 18.04.2017 у справі №916/591/17, яке набрало законної сили, господарський суд дійшов висновку, що враховуючи невиконання ФГ Бочманівське своїх зобов`язань про повернення наданих грошових коштів за договором №36 від 24.12.2010, у позивача виникло право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави за Договором застави від 26.01.2011.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про звернення стягнення на майно, а саме сільськогосподарську техніку:

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_3 (66361, Одеська обл., Подільський район, с. Бочманівка, вул. Шевченко, буд. 92; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003;

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що заявлені керівником Подільської окружної прокуратури Одеської області в інтересах держави в особі Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, в особі Одеського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Звернути стягнення на майно, а саме сільськогосподарську техніку:

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_4 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003;

- трактор гусеничний Т-70С, зібраний в 2003 році, заводський № б/н, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , який належить майновому поручителю ФГ Бочманівське ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на підставі свідоцтва про реєстрацію машини НОМЕР_6 , виданого Котовською ІДТН в Одеській області 18.12.2003, шляхом його реалізації на прилюдних торгах в порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , Р/р UA0000564 в ДКСУ м. Київ.) судовий збір у розмірі 1342/одна тисяча триста сорок дві/грн 00 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Одеської обласної прокуратури (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, , Р/р UA0000564 в ДКСУ м. Київ.) судовий збір у розмірі 1342/одна тисяча триста сорок дві/грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 12.10.2023.

Суддя Ю.М. Невінгловська