ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" жовтня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/803/23

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне"

до відповідача Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича

про стягнення коштів в сумі 752 987 грн. 00 коп.

В засіданні приймали участь:

Представник позивача: не з`явився;

Представник відповідача: Беляновський Роман Юрійович (в залі суду).

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

04 серпня 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича (далі - відповідач) про стягнення коштів в сумі 752 987 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовної заяви, позивач зазначає, що останнім після зміни керівника Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне", виявлено виплати на користь Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича у період з листопада 2020 року по січень 2023 року на загальну суму 752 987 грн. 00 коп.

Позивач зазначає, що у останнього відсутні документи, які б підтверджували наявність договірних відносин між Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" та Фізичною особою-підприємцем Беляновським Романом Юрійовичем, а також підтверджували факт надання послуг. Договір про надання правових послуг №1/10 від 15 жовтня 2020 року, який передано новому керівництву колишнім керівником не підписано з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне", тобто, на думку позивача є неукладеним.

На переконання позивача договір про надання правових послуг втратив чинність ще до моменту його підписання.

Позивач стверджує, що послуги фактично не надавалися, акти приймання-передачі наданих послуг не складалися та не підписувалися сторонами. Окрім того, позивач звертає увагу суду, що право укладати договори від імені Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" має тільки голова правління виключно на підставі рішення правління. Договір про надання правових послуг № 1/10 від 15 жовтня 2020 року, у свою чергу укладено без відповідного рішення правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне". Окрім того, на переконання позивача надані відповідачем у якості доказів виконання договору про надання правових послуг № 1/10 від 15 жовтня 2020 року акти приймання-передачі послуг виходять за межі умов договору та не підтверджують надані послуги.

Отже, позивач вважає, що перераховані відповідачу кошти є попередньою оплатою за ненадані послуги, а отже підлягають поверненню позивачу в сумі 752 987 грн. 00 коп.

В судове засідання 09 жовтня 2023 року позивач явку уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідач у свою чергу заперечує позовні вимоги та подав до суду відзив на позовну заяву, в якому останній не визнає позовних вимог з наступних обставин.

Відповідач зазначає, що між останнім та позивачем укладено 15 жовтня 2020 року договір №1/10 про надання правових послуг, при укладенні якого сторонами обумовлено строк його дії у один календарний рік - до 14 жовтня 2021 року. Однак, при складанні первісної редакції договору допущено технічну описку та помилково вказано строк його дії у п. 5.1. - до 14 жовтня 2020 року. В подальшому, у процесі надання послуг, обумовлених договором, зазначену вище описку виявлено, виправлено та підписано нову редакцію договору зі строком дії - до 14 жовтня 2021 року. До моменту завершення дії договору, 12 жовтня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, яким продовжено його дію до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Отже, відповідач зазначає, що між сторонами у справі у період з 15 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року існували договірні правовідносини.

За результатами надання послуг у кожному календарному місяці, відповідачем складалися акти приймання-передачі наданих послуг, які надавалися позивачу для підписання. У відповідності до вимог договору, на переконання відповідача усі надані послуги прийнято позивачем, про що свідчать підписані ним акти приймання-передачі.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду на те, що вартість послуг, визначена актами, сплачувалася позивачем після підписання актів приймання-передачі, що додатково свідчить про прийняття ним наданих послуг та відсутність зауважень щодо їх обсягу та якості.

Зважаючи на вказані вище обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання 09 жовтня 2023 року представник відповідача позовні вимоги заперечив у повному обсязі.

Заяви та клопотання у справі.

23 серпня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача в порядку ст. 165 ГПК України надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній позовні вимоги заперечує.

11 вересня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

15 вересня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи договору про надання правових послуг № 1/10 від 15 жовтня 2020 року, додаткової угоди № 1 від 12 жовтня 2021 року до договору про надання правових послуг № 1/10 від 15 жовтня 2020 року, актів приймання-передачі наданих послуг.

20 вересня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від представника позивача в порядку ст. 166 ГПК України надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій останній спростовує доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву.

25 вересня 2023 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07 серпня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/803/23 за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" до відповідача Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича про стягнення коштів в сумі 752 987 грн. 00 коп., підготовче судове засідання призначено на 11 вересня 2023 року.

В судовому засіданні 11 вересня 2023 року оголошено перерву до 20 вересня 2023 року.

В судовому засіданні 20 вересня 2023 року оголошено перерву до 26 вересня 2023 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26 вересня 2023 року закрито підготовче провадження по розгляду позовної заяви у справі № 918/803/23 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" до відповідача Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича про стягнення коштів в сумі 752 987 грн. 00 коп. та призначено розгляд справи № 918/803/23 до судового розгляду по суті на 09 жовтня 2023 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення, висновок суду та джерела права й акти їх застосування.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до протоколу засідання правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" від 14 березня 2023 року головою правління об`єднання обрано Івашинюту Олену Олександрівну, яка приступила до виконання обов`язків з 22 березня 2023 року. Після передачі документів та справ від колишнього голови правління Загребельного Б.М., проведенням внутрішнього аудиту стану розрахунків, встановлено виплати на користь Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича за період з листопада 2020 року по січень 2023 року на загальну суму 752 987 грн. 00 коп.

На переконання позивача будь-які документів, які б підтверджували наявність договірних відносин між позивачем та відповідачем, а також які б підтверджували факт щомісячного надання послуг, їх склад та об`єм, будь-яких письмових звітів наданих послуг, у розпорядженні нового керівництва позивача відсутні.

Згідно акта перевірки фінансово-господарської діяльності Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" за період з жовтня 2020 року по грудень 2022 року, складеного комісією, встановлено що за період з жовтня 2020 року по грудень 2022 року на банківський рахунок Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" надійшло коштів в сумі 1 007 976 грн. 72 коп., витрачено - 1 006 767 грн. 17 коп., залишок на 01 січня 2023 року - 1 209 грн. 55 коп. Більша частина коштів перерахована за послуги відповідача. Комісією встановлено, що кошти, що надходили на рахунок Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" та відразу перераховувалися після їх надходження у той самий день або на наступний на банківський рахунок Фізичної особи-підприємця Беляновського Р.Ю.

28 квітня 2023 року на адресу реєстрації відповідача, позивачем направлено претензію про повернення безпідставно отриманих коштів на суму 752 987 грн., 00 коп., яку повернуто Укрпоштою за закінченням терміну зберігання.

Пізніше попереднім керівником Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" Загребельним Б.М, передано новому керівництву договір № 1/10 про надання правових послуг від 15 жовтня 2020 року (далі - договір), який не підписаний з боку відповідача, тобто є неукладеним.

Відповідно до вказаного договору № 1/10 про надання правових послуг від 15 жовтня 2020 року замовник доручає, виконавець зобов`язується надавати замовнику комплексі правові послуги які споживаються замовником в процесі здійснення господарської діяльності. Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані комплексні правові послуги на умовах та в строки, що передбачені умовами цього договору (п. 1.1. Договору).

Комплексні правові послуги включають: консультування в усній та письмовій формі з правових питань що виникають у діяльності замовника; надання допомоги з розробки та оформлення господарських та процесуальних документів замовника (договорів, контрактів, листів, довідок, претензій, позовних заяв, клопотань, протоколів, рішень, актів тощо); виконання інших доручень замовника щодо правового забезпечення його діяльності (п.1.2. Договору).

Згідно п. 2.2. вказаного договору, виконавець зобов`язаний, зокрема: своєчасно та якісно надавати замовнику правові послуги зазначені в п. 1.2. даного договору; передати Замовнику всю документацію, яка знаходилася в його розпорядженні під час виконання умов Договору та всю документацію щодо результатів наданих послуг; підписувати та передавати Замовнику акти приймання-передачі наданих послуг згідно виконаних доручень договору.

Відповідно до п. 3.1., п. 3.2., п. 3.3. та п. 3.4. договору виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором оформляється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

Вартість послуг виконавця по даному договору визначається у відповідно до обсягу наданих послуг за конкретний період та зазначається у актах приймання-передачі наданих послуг. Оплата послуг виконавця по даному договору здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця після підписання акту приймання-передачі наданих послуг. Фактом надання (передачі) послуг є факт оформлення (складання) виконавцем акту приймання- передачі наданих послуг.

Згідно п. 3.1. договору цей договір вступає в силу після його підписання сторонами і діє до 14 жовтня 2020 року.

Отже, на переконання позивача, у період 2020-2022 років здійснювалося безготівкове перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача без будь-яких рахунків на оплату, а проведені оплати не мають під собою жодного документального підґрунтя, оскільки первинні документи (акти, звіти тощо), якими б підтверджувалося надання відповідних правових послуг та які б могли слугувати підставою надання послуг та виставлення відповідних рахунків за них - відсутні. Факт надання послуг, які були оплачені позивачем у порядку передоплати (авансу), фактично документально не підтверджений. Зокрема, відсутні підписи позивача (як замовника) на договорі та будь-яких інших документах.

Зважаючи на вище викладені обставини, позивач стверджує, що останнім здійснено авансову оплату ненаданих правових послуг за період з листопада 2020 року по січень 2023 року на загальну суму 752 987 грн. 00 коп., які позивач просить стягнути з відповідача.

Наведені обставини стали причиною звернення позивача з позовом та є предметом спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги в даній справі задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" та Фізичною особою-підприємцем Беляновським Р.Ю. 15 жовтня 2020 року укладено договір № 1/10 про надання правових послуг (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору предметом є надання замовнику (позивачу) комплексних правових послуг, які споживаються в процесі здійснення ним господарської діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви долучено примірник договору, у якому строк його дії у один календарний рік - до 14 жовтня 2020 року.

Суд зазначає, що наданий позивачем примірник договору не підписаний зі сторони Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне".

Примірник договору наданий відповідачем є підписаний зі сторони Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" та скріплений печаткою учасників. Окрім того, строк дії договору у наданому примірнику відповідачем - 14 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що примірник договору наданий відповідачем є вірогіднішим, оскільки останній підтверджує обставини справи.

Зважаючи на викладене, суд примірник договору № 1/10 про надання правових послуг від 15 жовтня 2020 року, який долучено до матеріалів справи позивачем до розгляду не приймає.

Отже, до моменту завершення дії договору, 12 жовтня 2021 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, яким продовжено його дію до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Таким чином, між сторонами у справі у період з 15 жовтня 2020 року по 31 грудня 2022 року існували договірні правовідносини.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач, в свою чергу звернувся до суду із позовом про стягнення коштів, мотивованим чи то не укладенням договору, чи то сплатою коштів авансом за послуги, які не надавалися. Окрім того, позивач вказує на обставини, які, на його думку, можуть свідчити про недійсність правочину.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Зазначений правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18).

У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (правовий висновок у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18).

Враховуючи, що правомірність договору, укладеного між сторонами справи, не спростована рішенням суду, що набрало законної сили, доводи про ймовірне перевищення повноважень екс-керівником позивача є неспроможними, виходять за межі предмету доказування в даній справі та не підлягають дослідженню судом.

Суд зазначає, що умови договору належним чином виконувалися обома сторонами договору, про що свідчать наступні докази, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 02 листопада 2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 01 грудня 2020 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 04 січня 2021 року; акту приймання-передачі наданих послуг № 4 від 02 лютого 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 5 від 03 березня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 6 від 01 квітня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 7 від 03 травня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 8 від 01 червня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 9 від 01 липня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 10 від 02 серпня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 11 від 01 вересня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 12 від 01 жовтня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 13 від 02 листопада 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 14 від 01 грудня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 15 від 03 січня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 16 від 02 лютого 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 17 від 01 березня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 18 від 04 квітня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 19 від 03 травня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 20 від 01 червня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 21 від 01 липня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 22 від 02 серпня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 23 від 02 вересня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 24 від 03 жовтня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 25 від 02 листопада 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 26 від 01 грудня 2022 року; акт приймання-передачі наданих послуг № 27 від 02 січня 2023 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу

Серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків ст. 11 ЦК України визначає договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із положеннями ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Керуючись положеннями ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідний правовий висновок відображений у постановах Верховного Суду від 21.01.2018 у справі №203/2612/13-ц, від 19.06.2018 у справі №5023/3905/12.

Дійсність договору, укладеного між сторонами, не оспорювалася.

Посилаючись на норму ст. 693 ЦК України (за аналогією закону) Позивач мотивує позовні вимоги необхідністю повернення попередньої оплати за не надані послуги.

Зазначаю також, що згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У даній же справі, позивач фактично намагається в односторонньому порядку відмовитися від договору вже після його фактичного виконання відповідачем, прийняття позивачем наданих послуг та їх оплати.

За своєю юридичною природою договір № 1/10 від 15 жовтня 2020 року є договором про надання послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

До правовідносин щодо договору про надання послуг за аналогією закону, застосовуються положення ст. 853 ЦК України щодо договору підряду. Згідно з ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Оскільки позивачем, прийнято надані відповідачем послуги, підписано акти приймання-передачі виконаних робіт та оплачено вартість наданих послуг, доводи нового керівника позивача про ненадання послуг є необґрунтованими.

Окрім того, суд зазначає, що згідно з п. 3.1 договору, виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором оформляється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується сторонами.

Відповідно до п. 3.2. договору вартість послуг виконавця по даному договору визначається у відповідності до обсягу наданих послуг за конкретний період та зазначається у актах приймання передачі наданих послуг.

Таким чином, обов`язковим реквізитом акту приймання-передачі наданих послуг є вартість таких послуг. Водночас, повний перелік та обсяг наданих послуг не є обов`язковим реквізитом таких актів.

Умови договору наділяють замовника правом вимагати надання інформації про хід виконання послуг за договором, і така інформація йому постійно надавалася.

Однак, договір не передбачає обов`язкового подання письмових звітів про обсяги виконаних робіт.

Підписання замовником актів приймання-передачі наданих послуг є достатнім та належним доказом того, що послуги надано у обумовлених обсягах та прийняті позивачем.

Також, позивач стверджує, що частина послуг, описаних у договорі виконувалась безпосередньо позивачем, однак не надає жодного доказу на підтвердження таких обставин.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції).

Так, зокрема, у рішенні у справі "Дж. К. та інші проти Швеції" Суд наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". ... Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Враховуючи, що позивач не надав доказів на підтвердження аргументів щодо ненадання послуг, обумовлених укладеним та чинним договором.

Суд, за результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Порушені права та інтереси позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов`язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Суд зазначає, що позивачем не доведено порушеного права, що у свою чергу обумовлено настання передбачених законом правових наслідків у вигляді стягнення шкоди.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, які передбачені ч. 3 ст. 123 ГПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 11 294 грн. 81 коп., згідно статті 129 ГПК України, залишається за позивачем.

Керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Прибережне" до відповідача Фізичної особи-підприємця Беляновського Романа Юрійовича про стягнення коштів в сумі 752 987 грн. 00 коп. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 жовтня 2023 року.

Суддя Войтюк В.Р.