УХВАЛА

м. Київ

18.10.2023Справа № 910/16058/23

За заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр" (м. Київ)

про забезпечення позову

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр" (м. Київ)

до: 1. Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ) філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (м. Київ);

2. Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

про визнання гарантії такою, що не підлягає виконанню,

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр управління промисловістю" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про визнання такою, що не підлягає виконанню, банківської гарантії №№2447/23-ТГ від 18.08.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано відсутністю підстав для сплати коштів за гарантією у зв`язку з відсутністю порушення забезпеченого гарантією зобов`язання.

Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, відповідно до прохальної частини якої позивач просить суд заборонити Акціонерному товариству "Банк інвестицій та заощаджень" здійснювати перерахування гарантійної суми у розмірі 43 800,00 грн на підставі банківської гарантії тендерної пропозиції №2447/23-ТГ від 18.08.2023 до прийняття до розгляду позовної заяви.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що відповідачем-1 у закупівлі на поточний ремонт автосамоскиду БіЛАЗ -7522 заводський номер Т00592СА (код за ДК 021:2015-50110000-9 - послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання), ідентифікатор закупівлі UA-2023-08-14-016242-a, акцептовану тендерну пропозицію позивача, яка була найбільш економічно вигідною, було незаконно відхилено.

09.10.2023 відповідач-2 отримав вимогу відповідача-1 №ЦУП-8/4200 від 04.10.2023 про сплату коштів за Гарантією № 2447/23-ТГ від 18.08.2023 у розмірі 43 800,00 грн.

10.10.2023 позивач отримав від банку повідомлення-вимогу про отримання письмової вимоги по банківській гарантії № 2447/23-ТГ від 18.08.2023 та про сплату гарантійної суми.

У той же час позивач вважає, що банківська гарантія № 2447/23-ТГ від 18.08.2023 має бути визнана такою, що не підлягає виконанню у зв`язку із неналежним представленням гарантії та відсутністю гарантійного випадку з підстав та обґрунтувань, наведених у позовній заяві.

Оскільки в даному спорі оскаржується підстава вимоги про сплату коштів за гарантією №2447/23-ТГ від 18.08.2023, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом заборони відповідачу-2 до вирішення справи по суті здійснення перерахування гарантійної суми на виконання Гарантії №2447/23-ТГ від 18.08.2023.

У разі задоволення позовних вимог, гарантія буде визнана такою, що не підлягає виконанню. Натомість, стягнення гарантійної суми суттєво вплине на господарську діяльність та на своєчасність сплати податків та обов`язкових зборів позивача в умовах військового стану, а обраний ним захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного стягнення коштів позивача та усуне перешкоди у користуванні його майном.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом наведеної норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язане вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з положеннями частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 21.01.19. у справі № 902/48318, від 28.08.19. у справі № 910/4491/19, від 12.05.20. у справі № 910/14149/19, від 21.01.21. у справі № 924/881/16.

Згідно зі ст. ст. 73, 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.20. у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, або призвести до неможливості ефективного захисту чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 11 статті 137 ГПК України встановлено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр", суд не вбачає підстав для висновку про те, що невжиття заявлених заходів зможе істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Більше того, з поданої заяви вбачається, що в її обґрунтування заявник вказує про наявність підстав для заборони перерахування коштів за гарантією до вирішення справи по суті, проте у прохальній частині цієї заяви позивач просить вжити таких заходів до прийняття позовної заяви до розгляду, і жодним чином не обґрунтовує, яким чином заборона сплачувати кошти до прийняття до розгляду позовної заяви може вплинути на можливість ефективного захисту прав позивача в одному судовому провадженні.

У порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр" не обґрунтовано та не доведено належними доказами в установленому законом порядку наявності визначених законодавчо підстав для вжиття заявлених заходів забезпечення позову, а також відповідності його вимог ст. 137 ГПК України, з огляду на положення частини 11 цієї статті.

Відтак суд відмовляє в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки заяву про забезпечення позову судом розглянуто, витрати заявника по сплаті судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу заявника на те, що 15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким, зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Після вказаної дати діє нова редакція ГПК України, відповідно до якої статті 66 та 67, якими керується позивач у заяві про забезпечення позову, мають назви "Свідок" та "Особи, які не можуть бути допитані як свідки" відповідно, а питання забезпечення доказів унормовано положеннями глави 10 Кодексу.

Керуючись ст. ст. 123, 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Промтехцентр" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набрала законної сили 18.10.2023 та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.М. Ващенко