ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. м. Житомир Справа № 906/942/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Малярчук Р.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Козачук О.А., ордер серія ВІ №1151487 від 23.06.2023 (у режимі відеоконференції);

від відповідача: Наумова А.М., ордер серія АМ №1060370 від 31.07.2023;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ"

про стягнення 38 560 908,97 грн

Процесуальні дії у справі.

Публічне акціонерне товариство "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" звернулося з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ" 38 560 908,97грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №1930/2/2118 від 30.09.2018.

Ухвалою суду від 19.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні 17.08.2023 оголошено перерву до 05.09.2023 о 15:30.

Ухвалою суду від 05.09.2023 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/942/23 до судового розгляду по суті на 11.10.2023 о 15:00.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у засіданні суду позов не визнала.

Стислий виклад позицій сторін.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання умов договору №1930/2/2118 від 30.09.2018 ПАТ "Укртатнафта" поставило, а ТОВ "Селінг-ОІЛ" прийняло 1 319,606 тонн нафтопродуктів на суму 38 560 908,97грн. Однак покупець не виконав зобов`язання з оплати вартості продукції у вказаному розмірі.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "Селінг-ОІЛ" повідомило, що товариство не має у розпорядженні документів, на підставі яких ПАТ "Укртатнафта" звернулося з позовом до суду. Рахунки-фактури та акти, які надсилав позивач, підприємство не отримало з незрозумілих причин. До матеріалів позовної заяви не долучено накладних на поставку продукції та актів, на підставі яких виписано рахунки. Рахунки-фактури, які додатні до листа ПАТ "Укртатнафта" вих. №38/10-654 від 04.04.2023 про повторне виставлення рахунків, не містять підпису відповідальної особи за здійснення господарської операції, що викликає сумнів у їх достовірності та відповідності первинному документу. На переконання відповідача, позивач порушив п. 4.2. договору, а тому строк виконання зобов`язань за договором ще не настав (а.с. 71-74).

ПАТ "Укртатнафта" у відповіді на відзив вказало, що рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати кошти в якості оплати за надані послуги. Відсутність рахунку-фактури не звільняє покупця від обов`язку оплатити товар. Доказом факту передачі-отримання товару є акти приймання-передачі нафтопродуктів, які підписали сторони (а.с. 97-102).

У запереченнях у відповідь на відзив (а.с.105-106) зазначено, що відповідач акцентував увагу не на наявність дефектів на рахунках, а у відсутності у підприємства накладних, актів, номери яких визначено у рахунках. У рахунках немає підпису відповідальної особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції, а вказано лише прізвище та ініціали.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин.

30.09.2018 між Публічним акціонерним товариством "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (постачальник / позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ" (покупець / відповідач) укладено договір №1930/2/2118 поставки нафтопродуктів (а.с.6 -7), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю нафтопродукти (надалі - товар), а покупець зобов`язується їх прийняти і оплатити в асортименті, кількості та за ціною, узгодженими сторонами в додатках (специфікаціях) до цього договору. Одиниця виміру товару - тонна (пункти 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п. 3.2. договору, передача товару здійснюється партіями на підставі актів приймання-передачі нафтопродуктів, підписаних сторонами. Зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними, право власності на товар та ризики по його втраті (псуванню) переходять від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі нафтопродуктів.

Строк поставки: жовтень 2018 року - грудень 2019 року (п. 3.3. договору).

У п. 4.1. договору вказано, що ціна товару за одну метричну тонну вказується сторонами у відповідних додатках (специфікаціях) до цього договору.

Як визначено п. 4.2. договору, оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. В останньому випадку, оплата повинна бути здійснена покупцем у строк, вказаний у листі-вимозі постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60-ти календарних днів від дати передачі товару, згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок постачальника. В рахунку постачальник вказує вартість товару, виходячи з ціни товару, зазначеної у відповідному додатку до цього договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата товару, що постачається, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього договору, номера і дати виписки рахунку на оплату, найменування покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування товару, що підлягає оплаті.

Строк дії договору, з моменту підписання сторонами до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення (п. 7.1. договору).

Додатковою угодою від 20.12.2019 до договору №1930/2/2118 поставки нафтопродуктів сторони внесли зміни, зокрема, до пунктів 3.3. та п. 7.1. договору, виклавши їх у такій редакції: "3.3. Строк поставки: з моменту підписання сторонами договору до 31 грудня 2020 року. Строк дії договору: з моменту підписання його сторонами по 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення." (а.с. 8).

18.12.2020 сторони підписали додаткову угоду до договору №1930/2/2118 поставки нафтопродуктів, якою пункти 3.3. та п. 7.1. договору, визначили у такій редакції: "3.3. Строк поставки: з моменту підписання сторонами договору до 31 грудня 2021 року. Строк дії договору: з моменту підписання його сторонами по 31 грудня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення." (а.с.9).

У специфікаціях на поставку товару від 01.07.2021, від 01.08.2021, від 01.09.021, від 02.09.2021, від 01.10.2021, які є додатками №№1/07, 1/08, 1/09, 2/09, 1/10 до договору поставки нафтопродуктів №1930/2/2118 від 30.09.2018, зазначено найменування, кількість, ціну та загальну вартість продукції (а.с. 10-14).

Згідно з умовами договору №1930/2/2118 від 30.09.2018, ПАТ "Укртатнафта" передало ТОВ "Селінг-ОІЛ" протягом липня - жовтня 2021 року нафтопродукти в асортименті на загальну суму 38 560 908,97грн, що підтверджується актами приймання-передачі нафтопродуктів №1/07 від 31.07.2021, №1/08 від 16.08.2021, №2/08 від 31.08.2021, № 1/09 від 30.09.2021, №1/10 від 31.10.2021 (а.с.15-19).

В матеріалах справи наявна копія претензії від 31.01.2023 №14/05-282, в якій ПАТ "Укртатнафта" просить ТОВ "Селінг-ОІЛ" погасити заборгованість у розмірі 38 560 908,97грн за договором поставки (а.с. 20).

У відповіді від 15.02.2023 №11 на претензію ТОВ "Селінг-ОІЛ" вказало, що товариство не отримало рахунків від постачальника, тому неможливо здійснити оплату товару (а.с. 21-22).

17.04.2023 ПАТ "Укртатнафта" направило ТОВ "Селінг-ОІЛ" лист від 04.04.2023 з копіями рахунків, в яких зазначено актуальні банківські реквізити ПАТ "Укртатнафта" для погашення заборгованості за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Басейна, 2-а, офіс 5 (а.с. 23-39, 42-45), які 05.05.2023 повернулися за зворотною адресою з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання".

Внаслідок невиконання ТОВ "Селінг-ОІЛ" свого обов`язку щодо оплати вартості товару, станом на момент звернення з позовом до суду у відповідача наявна заборгованість у сумі 38 560 908,97грн, яку ПАТ "Укртатнафта" просить стягнути в позовній заяві.

Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки нафтопродуктів №1930/2/2118 від 30.09.2018.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Такі ж положення містить ст. 526 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання.

За ч. 1 ст. 173 ГК України, зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ст. 179 ГК України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 2 статті 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Умовами договору визначено, що оплата товару може бути здійснена покупцем як на умовах попередньої оплати, так і після поставки товару. У випадку оплати після поставки товару, таку оплату покупець здійснює у строк, вказаний у листі-вимозі постачальника про оплату, а у випадку відсутності такої вимоги - не пізніше 60-ти календарних днів від дати передачі товару, згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів. Оплата товару може здійснюватись частинами. Підставою для перерахування оплати за товар є рахунок постачальника. В рахунку постачальник вказує вартість товару, виходячи з ціни товару, зазначеної у відповідному додатку до цього договору. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, який вказаний в рахунку. Оплата товару, що постачається, здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника із зазначенням в платіжному документі номера і дати цього договору, номера і дати виписки рахунку на оплату, найменування покупця, його коду ЄДРПОУ та найменування товару, що підлягає оплаті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану господарюючого суб`єкта. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню у бухгалтерському обліку.

Відповідно до статті 58-1 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Підписавши акти приймання-передачі нафтопродуктів до договору поставки та скріпивши їх печаткою ТОВ "Селінг-ОІЛ", представник покупця не вказав будь-яких недоліків щодо складання таких документів.

В матеріалах справи немає листів-вимог постачальника, адресованих покупцю, про оплату поставки. У позовній заяві вказано, що ПАТ "Укртатнафта" не оформлювало листи-вимоги, а тому розрахунок за товар здійснюється протягом 60 (шістдесяти) календарних днів від дати передачі товару, згідно з актом приймання-передачі нафтопродуктів, який є документом, що підтверджує факт здійснення господарської операції.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ТОВ "Селінг-ОІЛ" у відзиві на позовну заяву вказало про передчасність позову, оскільки ПАТ "Укртатнафта" не надіслало рахунків на оплату та не надало відповідь на лист від 15.02.2023 №11.

ПАТ "Укртатнафта" у відповіді на відзив зазначило, що у підприємства немає доказів направлення ТОВ "Селінг-ОІЛ" рахунків у 2021 році, враховуючи термін зберігання реєстрів на замовлену кореспонденцію, що відправляється, у термін в один рік (а.с. 101-102). На прохання ТОВ "Селінг-ОІЛ" (лист від 15.02.2023 №11), ПАТ "Укртатнафта" надіслало лист від 04.04.2023 з копіями рахунків, в яких зазначено актуальні банківські реквізити ПАТ "Укртатнафта" для погашення заборгованості за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Басейна, 2-а, офіс 5 (а.с. 23-39, 42-45), однак поштове відправлення повернулося відправнику.

Щодо доводів ТОВ "Селінг-ОІЛ" суд зауважує, що рахунок (рахунок-фактура) за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, тому що ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер. Форма рахунку (рахунка-фактури) не належить до типових форм, які затверджуються Державним комітетом статистики, застосування її нормативно-правовими актами не передбачено.

Згідно з сталою правовою позицією Верховного Суду, за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційних характер (постанови Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 915/641/19, від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18).

Найменування товару, його кількість та вартість, інші характеристики визначаються під час фактичного продажу (поставки) товару між продавцем (постачальником) та покупцем у видатковій накладній або акті приймання-передачі продукції, які оформлюють сторони.

За змістом договору, підставою для перерахування оплати за товар є рахунок постачальника, однак за положеннями статті 692 Цивільного кодексу України та пункту 4.2. договору, така умова договору не змінює строк виконання грошового зобов`язання, який обраховується від дати передачі товару за актом приймання-передачі нафтопродуктів (не пізніше 60-ти календарних днів), а не отримання рахунку.

Тому неотримання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 Цивільного кодексу України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України, а тому не звільняє покупця від обов`язку оплатити товар.

Варто зазначити, що відповідно до умов договору та оформлених і підписаних актів, зокрема уповноваженим представником покупця, в яких є посилання на договір №1930/2/2118 від 30.09.2018 та зазначено суму переданого товару, ТОВ "Селінг-ОІЛ" було обізнане про суму оплати, яку повинно здійснити за отриману продукцію.

Щодо тверджень ТОВ "Селінг-ОІЛ" про відсутність відповіді ПАТ "Укртатнафта" на лист від 15.02.2023 №11, то в матеріалах справи наявний лист від 04.04.2023 про надсилання ТОВ "Селінг-ОІЛ" копій рахунків, в яких зазначено актуальні банківські реквізити ПАТ "Укртатнафта" для погашення заборгованості за адресою: 10014, м. Житомир, вул. Басейна, 2-а, офіс 5, які 05.05.2023 повернулися за зворотною адресою з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням встановленого терміну зберігання". За вказаного, ПАТ "Укртатнафта" вчинило дії з метою досудового врегулювання спору з ТОВ "Селінг-ОІЛ".

З огляду на зауваження представника ТОВ "Селінг-ОІЛ" про відсутність у матеріалах справи накладних та/або актів, які вказані у рахунках-фактурах, які ПАТ "Укртатнафта" надсилало повторно покупцю (а.с. 23-41), суд враховує, що найменування товару, кількістю, ціна та загальна сума співпадають з найменуванням, кількістю, ціною та загальною вартістю продукції, яка визначена у специфікаціях та актах приймання-передачі нафтопродуктів (а.с.10-13, 15-19).

Враховуючи викладене, дефекти у рахунках на оплату продукції не є такими, що унеможливлюють виконання зобов`язань за договором №1930/2/2118 від 30.09.2018.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст.610 ЦК України.

Матеріали справи не містять інформації щодо сплати ТОВ "Селінг-ОІЛ" вартості отриманого товару в повному обсязі та у встановлений строк.

Отже, вимоги Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ" основного боргу в сумі 38 560 908,97 грн суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із частинами 2, 3 ст.13 ГПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги викладене, суд задовольняє позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ" про стягнення 38 560 908,97 грн заборгованості за договором поставки нафтопродуктів №1930/2/2118 від 30.09.2018.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, який підлягає стягненню з ТОВ "Селінг-ОІЛ" на користь ПАТ "Укртатнафта", становить 578 413,63 грн (38 560 908,97 х 1,5%).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Селінг-ОІЛ" (10014, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Басейна, будинок 2-А, офіс 5, ідентифікаційний код 42329169)

на користь Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта" (39609, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Свіштовська, будинок 3, ідентифікаційний код 00152307)

- 38 560 908,97 грн боргу;

- 578 413,63 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.10.23

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - позивачу код 00152307 на електронну пошту: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

2 - відповідачу код 42329169 (рек.) та на електронну пошту: с