ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 Справа № 914/1706/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.

за участю секретаря судового засідання Яремко В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Сіті», м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал», м. Львів,

про: стягнення 4 357 447,44 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Шпунт М.Б.;

від відповідача: не з`явився;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Сіті» звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» про стягнення 4 357 447,44 грн.

Ухвалою від 06.06.2023 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 05.07.2023.

Ухвалою від 05.07.2023 суд відклав розгляд справи на 25.07.2023.

Ухвалою від 25.07.2023 суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відклав розгляд справи на 31.08.2023.

Ухвалою від 31.08.2023 суд відклав розгляд справи на 12.09.2023.

12.09.2023 позивачем через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів у справі (вх.№22164/23).

Ухвалою від 12.09.2023 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 03.10.2023.

В судове засідання 03.10.2023 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, представник Відповідача не з`явився, причин не явки не вказав, відзиву на позовну заяву не подав.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Беручи до уваги предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, однак відповідач не скористався своїм правом, та не з`явився в судове засідання, суд розглядає справу за наявними доказами у справі.

В судовому засіданні 03.10.2023 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов`язання за Договором поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09.03.2016 року, укладеним між ТОВ «БК «Олімпус» та ТОВ «МС Імперіал», в частині повернення фінансової допомоги в повному обсязі, у зв`язку з чим за ТОВ «МС Імперіал» утворилась заборгованість у розмірі 3 512 479,75 грн, що підтверджується Актом звіряння долученими до матеріалів справи за період березень 2016 травень 2019 та додатковою угодою до договору.

31.05.2019 між ТОВ «БК «Олімпус» (первісний кредитор) та ТОВ «Нео Сіті» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 31/05-19, відповідно до умов якого Первісний Кредитор передав, а Новий кредитор прийняв право вимоги на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року за яким Боржником є ТОВ «МС ІМПЕРІАЛ».

ТОВ «МС Імперіал» фінансову допомогу не повернуло, відтак, за несвоєчасно виконані договірні зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 731 365,65 грн 113 602,04 грн інфляційних втрат.

Правова позиція відповідача.

Відповідач відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів сплати заборгованості не подав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

09.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія «ОЛІМПУС» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю " МС Імперіал" (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 09/03-16, відповідно до пункту 1 якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомог, а позичальник зобов`язується повернути її у порядку та на умовах, передбачених цим Договором (далі Основний договір).

Згідно з п. 2.1. Основного договору Поворотна фінансова допомога надається у національній валюті України без податку на додану вартість. Загальна сума договору складається із сум поворотної фінансової допомоги, перерахованих Позикодавцем Позичальнику, та визначається на підставі актів звірки взаємних розрахунків.

Відповідно до п. 4.1. Основного договору поворотна фінансова допомога повертається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок Позикодавця протягом 2 років та 11 місяців з дня отримання позики Позичальником.

Факт надання коштів Позикодавцем та повернення їх Позичальником підтверджуються банківськими виписками за період з квітня 2016 року по серпень 2017 року, долученими до матеріалів справи.

На підставі договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09.03.2016 року між Позикодавцем та Позичальником був укладений акт звіряння взаємних розрахунків за період: Березень 2016 року - Травень 2019 року, відповідно до якого заборгованість ТОВ «МС Імперіал» перед ТОВ «ОЛІМПУС» складає 3 902 479, 75 грн.

31.05.2019 року між ТОВ «ОЛІМПУС» та ТОВ «МС ІМПЕРІАЛ» укладено Додаткову угоду до договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року, відповідно до якої Сторони погодили укладення договору про відступлення права вимоги ТОВ «БК «ОЛІМПУС» до ТОВ «МС ІМПЕРІАЛ» щодо заборгованості в розмірі 3 512 479, 75 грн, що виник на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року, на користь ТОВ «НЕО СІТІ». Відповідно до п. 2 Додаткової угоди решта умов Договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 р. залишились незмінними.

31 травня 2019 року між ТОВ «ОЛІМПУС» та ТОВ «НЕО СІТІ» укладено Договір про відступлення права вимоги №31/05-19 від 31.05.2019 року (надалі - Договір) відповідно до пункту 1.1 якого Первісний Кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року (Основний договір), за яким Боржником є ТОВ «МС ІМПЕРІАЛ». Сторони погодили суму зобов`язань, яка переходить на правах вимоги до Нового кредитора, становить 3 512 479, 75 грн. Право вимоги, що уступається (грошового зобов`язання) підтверджуються наступними документами: Акт приймання - передачі документів від 31.05.2019 р., договір поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 р, акт звірки взаємних розрахунків за період: березень 2016 р. - травень 2019 р.

Згідно із пунктом 1.2. договору відступлення права вимоги, за цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань за основними договорами, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Пунктами 1.3. та 1.4. договору відступлення права вимоги передбачено, що первісний кредитор заявляє, що основний договір є чинним в частині здійснення розрахунків на момент укладення даного договору, що зобов`язання дійсно існує та на момент укладення цього договору не виконане. Передача боргу здійснюється на безоплатній основі.

Відповідно до пунктів 2.1. та 2.2. договору відступлення права вимоги, відступлення права вимоги за договором, вказаному у пункті 1.1 цього договору, вважається переданим з моменту підписання акту приймання-передачі. З моменту відступлення права вимоги, первісний кредитор вибуває з будь-яких правовідносин, які склалися між ним і боржниками.

31.05.2019 між ТОВ «ОЛІМПУС» та ТОВ «НЕО СІТІ» підписано акт прийому-передачі документів до договору відступлення права вимоги №31/05-19 від 31.05.2019, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв документи, пов`язані з передачею права вимоги, що новий кредитор набуває за договором про відступлення права вимоги № 31/05-19 від 31.05.2019, а саме: оригінал договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року та оригінал акту звірки взаємних розрахунків за період: березень 2016 р. травень 2019 р. Сторони підписуючи даний Акт, засвідчують, що не мають одна до одної жодних претензій. Даний акт є невід`ємною частиною до договору про відступлення права вимоги № 31/05-19 від 31.05.2019 та складений українською мовою у двох автентичних примірниках, що мають рівну юридичну силу для кожної із сторін.

Як стверджує позивач, відповідач станом на 01.05.2023 не сплатив заборгованість в розмірі 3 512 479,75 грн, з огляду на що відповідачу на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України нараховано інфляційні втрати в розмірі 113 602,04 грн та пеню в розмірі 731 365,65 грн (за період з 19.12.2022 по 19.05.2023).

Отже, враховуючи наведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області та просить стягнути з відповідача 4 357 447,44 грн, з яких 3512479,75 грн - сума основного боргу 113602,04 грн - інфляційні втрати та 731 365,65 грн - пені.

Відповідач проти позову не заперечив, відзив на позовну заяву не подав.

Оцінка суду.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як встановлено судом, 09.03.2016 між ТОВ "БК «ОЛІМПУС" (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "МС Імперіал" (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 09/03-16. Факт надання коштів Позикодавцем та повернення їх Позичальником підтверджуються банківськими виписками та Актом звіряння долученими до матеріалів справи, відповідно до яких заборгованість склала 3 902 479,75 грн.

Як вбачається зі змісту додаткової угоди до договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09.03.2016 від 30.11.2022, сторони погодили та відповідач не заперечив проти існування у нього заборгованості у розмірі 3 512 479,75 грн та дав згоду на укладення договору про відступлення прав вимоги.

Крім того, як встановлено судом, 31.05.2019 між ТОВ «ОЛІМПУС» та ТОВ «НЕО СІТІ» укладено Договір про відступлення права вимоги №31/05-19 від 31.05.2019 року відповідно до пункту 1.1 якого Первісний Кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові на підставі Договору поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 року, за яким Боржником є ТОВ «МС ІМПЕРІАЛ. Сума зобов`язань, яка переходить на правах вимоги до Нового кредитора, становить 3 512 479, 75 грн. Право вимоги, що уступається (грошового зобов`язання) підтверджуються наступними документами: Акт приймання - передачі документів від 31.05.2019 р., договір поворотної фінансової допомоги № 09/03-16 від 09 березня 2016 р, акт звірки взаємних розрахунків за період: березень 2016 р. - травень 2019 р.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Частиною 1 статті 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною 1 статті 517 Цивільного кодексу України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як вбачається із матеріалів справи, факт переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача підтверджується актом від 31.05.2019 прийому-передачі документів до договору відступлення права вимоги №31/05-19 від 31.05.2019. Як стверджує позивач та як вбачається із матеріалів справи заборгованість відповідача становить 3 512 479,75 грн. Відповідач всупереч умовам договору поворотної фінансової допомоги та договору відступлення права не сплатив заборгованість в розмірі 3 512 479,75 грн.

З огляду на вищевказані обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення основної заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення повністю в розмірі 3 512 479,75 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем при поданні позовної заяви заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 113 602,04 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд зазначає, що такий здійснено вірно.

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 731 365,65 грн, суд зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Згідно частини 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Так, умовами договору поворотної фінансової допомоги не передбачено стягнення пені.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення 731 365,65 грн пені є незаконними та необґрунтованими оскільки не передбачені умовами договору, у зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України, вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково у розмірі 3 512 479,75 грн основного боргу та інфляційні втрати в розмірі 113 602,04 грн. У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю.

Судові витрати.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, судовий збір, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 54 391,23 грн сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 10, 13, 20, 76-78, 123, 129, 237, 238 - 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» (79005, м. Львів, проспект Тараса Шевченка, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нео Сіті» (79060, м. Львів, вул. Садова, буд. 2а, ) 3 626 081,79 грн та 54 391,23 грн судового збору.

3. В задоволенні решти відмовити.

Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.10.2023 р.

Суддя Запотічняк О.Д.