УХВАЛА

м. Київ

20.10.2023Справа № 910/16127/23

Суддя Пукшин Л.Г., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) Товариства з обмеженою відповідальністю «Елайтінг Плюс» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд 38, кім. 21)

про визнання недійсним договору, рішення загальних зборів учасників, змін до статуту та записів в ЄДР про проведення реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Елайтінг Плюс» про визнання недійсним договору, рішення загальних зборів учасників, змін до статуту та записів в ЄДР про проведення реєстраційних дій.

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Господарський суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України, а тому підлягає поверненню з посиланням на ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Частинами 1, 3 статті 56 ГПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальне представництво юридичної особи може здійснюватися як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи за довіреністю.

В порядку самопредставництва юридична особа може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами.

В пункті 6 Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 08.04.1999 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України зазначається, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Відповідно особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не в порядку самопредставництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Статтею 60 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтвердженні, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи іншій документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Приписами ст. 237 ЦК України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч.ч 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

Частина 4 статті 60 ГПК України визначає, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд зауважує, що 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Згідно з підпунктом 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України (в редакції Закону № 1401) представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Отже, з 01.01.2019 представництво у суді першої інстанції, у провадженнях, розпочатих після 30.09.2016, має здійснюватися адвокатом. При цьому, підписання та/або подання позовної заяви є процесуальними формами реалізації повноважень з представництва.

Адвокатом згідно з частиною 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частинами 1-3 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з позовних матеріалів, позовна заява №б/н та дати підписана представником за довіреністю - адвокатом Жбадинським В.О.

На підтвердження повноважень Жбадинського В.О. представляти інтереси від імені Гадзецької Любові Романівни надано копію довіреності №11-35 від 20.09.2023, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 уповноважує фізичну особу ОСОБА_3 на представництво її інтересів.

Проте, до матеріалів позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження того, що представник Жбадинський В.О. є адвокатом (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю).

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, позивачем не надано належні докази щодо права представника займатися адвокатською діяльністю, а тому є підстави для повернення позовної заяви без розгляду у відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Крім іншого, судом встановлено, що до матеріалів позовної заяви не додано документів на підтвердження особи позивача та даних фізичної особи - ОСОБА_1 , якою подано позов до суду, зокрема, копії паспорта.

Отже, з доданих до позовної заяви документів суд позбавлений можливості встановити особу позивача, оскільки відсутні документи, що посвідчують особу (копії паспорта або інших відповідних документів).

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Таким чином, позивачем при оформленні позовної заяви не було дотримано вимог ст. 162 ГПК України, що є підставою для повернення позовної заяви у відповідності до ст. 174 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, даний позов підлягає поверненню на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1

Ухвала набирає законної сили 20.10.2023 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин