ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
16.10.2023 Справа № 917/1357/23
Суддя Солодюк О.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Консольлайн" про забезпечення позову по справі № 917/1357/23
про визнання недійсним рішення учасника товариства про передачу майна
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовною заявою з вимогами до відповідача про:
- визнання недійсним рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року;
- визнання недійсним акту приймання - передачі майна, укладеного на підставі рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, який посвідчено 05.04.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. ;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав № 49941569 від 12.04.2023 року, прийняте державним реєстратором Давидівською сільською радою Львівської області Левандовською Інною Чеславівною на підставі рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року, тим самим привести сторони у первісний стан, застосувавши двосторонню реституцію: відновити становище, яке існувало до порушення прав Позивача шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про майно, яке зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16, а саме нежитлове приміщення, будівля заправки, яке належало відповідачу на праві власності за договором купівлі - продажу.
Ухвалою суду від 04.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1357/23. Ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 05.09.2023 на 09:30 год.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Консольлайн" (заявник) подав до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 9387 від 01.08.2023), якою просив суд:
- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Крамар ЛТД" (ідентифікаційний код: 44676394), а саме нежитлове приміщення загальною площею 12 кв.м розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16.
Ухвалою суду від 04.08.2023 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 05.09.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 24.10.2023 на 11:30 год.
- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Крамар ЛТД" (ідентифікаційний код: 44676394), а саме нежитлове приміщення загальною площею 12 кв.м розташоване за адресою: Львівська область, м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник (позивач) зазначає наступне:
02 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНСОЛЬЛАЙН (надалі по тексту - Заявник, Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КРАМАР ЛТД" укладено договір № ТЕО 38978420 транспортно-експедиторського обслуговування (далі - Договір) про те, що Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг останньому за погодженням Сторін, які передбачені та/або не передбачені, але не забороняються чинним міжнародним законодавством та чинним законодавством України.
У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань за Договором, Позивач звернувся до відповідача у серпні 2022 року з претензією про стягнення заборгованості, яка не була задоволена, та на початку грудня 2022 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за Договором.
02 грудня 2022 року ТОВ "КРАМАР ЛТД" змінило назву на ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС, а також юридичну адресу, єдиного учасника, директора та ін., що прослідковується зі сайту Опендатабот, дана інформація наявна в загальному доступі.
08 березня 2023 року винесено рішення Господарського суду Львівської області по справі № 914/3165/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Консольлайн до Товариства з обмеженою відповідальністю Інтерс Ойл Енд Транс про стягнення заборгованості в розмірі 1 220 808, 51 грн, що включає в себе: 776 168, 81 грн - основної заборгованості, 182 076, 32 грн - втрат від інфляції, 19 052, 52 грн. - 3% річних, 118 420,04 грн - пені, 20 000,00 грн. витрат на професійну-правничу допомогу та 16 435,77 грн. понесених витрат на сплату судового збору.
01.06.2023 року на виконання рішення Господарським судом Львівської області видано судовий наказ.
06 червня 2023 року направлено заяву про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання судового наказу до приватного виконавця Львівського виконавчого округу - Голойда А.В.
Однак, 15 червня 2023 року отримано повідомлення від приватного виконавця Львівського виконавчого округу - Голойда А.В. за вих. № 3159 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку з тим, що вищевказане майно Боржника (Відповідача) і будь-яке інше майно у Львівській області відсутнє та юридична адреса місцезнаходження змінена на м. Полтаву (копія повідомлення від приватного виконавця Львівського виконавчого округу - Голойда А.В. за вих. №3159 від 15.06.2023 року).
21 червня 2023 року направлено нову заяву про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання судового наказу до приватного виконавця Полтавського виконавчого округу - Деркач І.В. за місцезнаходженням Боржника (Відповідача).
22 червня 2023 року приватним виконавцем Полтавського виконавчого округу - Деркач І.В. відкрито виконавче провадження та проведено дії щодо розшуку банківських рахунків та наявного майна Боржника для його реалізації для погашення заборгованості за судовим наказом по справі № 914/3165/22.
Саме це майно, як зазначає заявник, було наявне у Відповідача на дату винесення рішення Господарським судом Львівської області по справі 914/3165/22 від 08.03.2023 року. Однак, з метою приховування майна та ухилення від виконання рішення суду, його було передано іншому товариству, учасником та директором якого являється минулий учасник та директор і нинішній підписант згідно Єдиного державного реєстру ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС" - ОСОБА_1 .
Заявник зазначає, що Рішення № 03/06 Єдиного учасника ТОВ КРАМАР ЛТД датовано 03.06.2022 року, а посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року. Акт приймання-передачі майна датовано 05.04.2023 року та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. також 05.04.2023 року. Враховуючи той факт, що рішення Єдиного учасника було ймовірно підписано 03.06.2022 року, тобто за рік до його посвідчення, а отже є таким, що посвідчений неправомірно.
Заявник звертає увагу суду, що Рішення Єдиного учасника від 03.06.2022 року про виділ майна підписано засновником, єдиним учасником ТОВ Крамар ЛТД - ОСОБА_1 , а акт приймання - передачі майна у власність підписано підписантом ТОВ ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС - ОСОБА_1 , тобто після зміни статутних документів, зміни засновника та бенефіціарного власника, відповідно до наявної інформації у відкритих реєстрах.
Тобто, як зазначає заявник (позивач), на момент посвідчення рішення № 03/06 Єдиного учасника ТОВ КРАМАР ЛТД датовано 03.06.2022 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року, ОСОБА_1 не є єдиним учасником юридичної особи, про що зазначалося у рішенні, адже згідно з реєстром ЄДР директором компанії з грудня 2022 року є громадянин Казахстану ОСОБА_2 .
Так, заявник вважає, що посвідчення акту приймання-передачі 05.04.2023 є нічим іншим, як саме приховування майна Боржника (Відповідача).
Також підставою для визнання рішення Єдиного учасника ТОВ КРАМАР ЛТД недійсним, заявник вважає обізнаність директора (єдиного учасника) на час винесення та посвідчення вищевказаного рішення щодо наявності кредитної заборгованості перед Позивачем, а отже логічним є той факт, що Відповідач таким чином намагався приховати наявне майно, для того, щоб його не реалізували для погашення заборгованості перед Позивачем.
Заявник зазначає, що рішення єдиного учасника та акту приймання - передачі майна вчинено на шкоду кредитору (Позивачу) із зловживанням права та в порушення засад добросовісності та розумності, що зважаючи на норми ЦК України щодо підстав для недійсності договору, свідчить про його фраудаторність.
ОСОБА_1 , як зазначає заявник (позивач), будучи представником ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС, вчинив правочин на користь ТОВ Торговий Дім Крамар ЛТД (правонаступник ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС по виділу), де він є директором, і таким чином, рішення № 03/06 та акт приймання передачі майна є незаконними та підлягають скасуванню разом з рішенням про державну реєстрацію прав № 49941569 від 12.04.2023 року, прийняте державним реєстратором Давидівської сільської ради Львівської області Левандовською Інною Чеславівною.
ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС, відчужуючи на користь ТОВ Торговий Дім Крамар ЛТД належне йому на праві власності нежитлове приміщення загальною площею 12 кв.м розташоване за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16 на ТОВ Троговий Дім Крамар ЛТД, номер відомостей про речове право: 49941569, був обізнаний про наявність боргу за Договором та за рішенням суду перед ТОВКОНСОЛЬЛАЙН.
ТОВ "ІНТЕРС ОЙЛ ЕНД ТРАНС могло передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення про стягнення заборгованості за Договором, адже ще в серпні 2022 року від Позивача на адресу Відповідача була направлена претензія про сплату заборгованості.
З огляду на те, що відповідач вже здійснював дії, направлені на приховування майна та унеможливлення виконання рішення суду та передав наявне у нього майно своєму правонаступнику, заявник вважає, що необхідно накласти арешт на передане майно правонаступнику, де директором та учасником є одна й та ж сама особа, тобто одна фізична особа передає майно сама собі, змінюючи при цьому тільки юридичні особи.
Заявник (позивач) просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім Крамар ЛТД (ідентифікаційний код: 44676394), а саме нежитлове приміщення загальною площею 12 кв.м розташоване за адресою: Львівська обл., м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16.
Розглянувши заяву, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, для забезпечення яких він вживається.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Відповідно до ч.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" (зі змінами та доповненнями) особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:
розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;
імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;
запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду від 17.12.2018 року у справі № 914/970/18).
Згідно ч. 11 ст. 137 ГПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
Враховуючи положення ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.
Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб"єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правами.
В даному випадку заявник (позивач) - ТОВ "Консольлайн" просить суд накласти арешт на майно, яке не належить відповідачу, а належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Крамар ЛТД" (третій особі).
Суд зазначає, що накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Крамар ЛТД" матиме наслідком обмеження господарської діяльності товариства, спричинить неогрунтоване втручання у його діяльність та порушуватиме права товариства, що не відповідає меті вжиття судом заходів забезпечення позову.
В даному випадку заявник, ставлячи вимогу про застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, не навів жодних доказів чи аргументів того, що відповідачем чи іншими особами на даний час вчиняються дії з приховування такого майна або його відчуження, з метою подальшого ухилення від виконання судового рішення.
В заяві заявник (позивач) не навів доводів, як саме невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Крамар ЛТД" істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду по справі №917/1357/23, предметом позову якої є: - визнання недійсним рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року;
- визнання недійсним акту приймання - передачі майна, укладеного на підставі рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, який посвідчено 05.04.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. ;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав № 49941569 від 12.04.2023 року, прийняте державним реєстратором Давидівською сільською радою Львівської області Левандовською Інною Чеславівною на підставі рішення Єдиного учасника № 03/06 ТОВ "Крамар ЛТД" від 03.06.2022 року, яке посвідчене приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 05.04.2023 року, тим самим привести сторони у первісний стан, застосувавши двосторонню реституцію: відновити становище, яке існувало до порушення прав Позивача шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про майно, яке зареєстроване за адресою: Львівська область, м. Львів, вулиця Апостола Д., будинок 16, а саме нежитлове приміщення, будівля заправки, яке належало відповідачу на праві власності за договором купівлі - продажу.
Сам факт наявності спору між сторонами щодо невиконання відповідного зобов`язання (справа №914/3165/22), не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову у справі № 917/1357/23.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно статей 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Саме лише звернення до суду із проханням забезпечити позов не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З огляду на вищевикладене, у суду відсутні підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту підписання (ст.235,255 ГПК України).

Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Солодюк О.В.