ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р.м. ХарківСправа № 922/3505/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомПриватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ"
доОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РИЗЬКИЙ"
простягнення коштів

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСББ "РИЗЬКІЙ", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію по Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №4-2812С за періоди з 06/2022-08/2022, 10/2022-05/2023 в сумі 85.405,88 грн, пеню за період з 20.07.2022 по 31.05.2023 у сумі 14.799,68 грн, 3% річних за період з 20.07.2022 по 31.05.2023 у сумі 1.055,66 грн, індекс інфляції за період з 09/2022-05/2023 у сумі 2.829,46 грн, а також витрати зі сплати судового збору.

Фактичними підставами позову є невиконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати вартості спожитої електричної енергії на підставі Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №4-2812С.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.08.2023, з урахуванням малозначності справи №922/3505/23 в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи без повідомлення сторін та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Частиною п`ятою статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі була надіслана за місцезнаходженням відповідача, проте повернулася на адресу суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17).

При цьому, виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/2654/22).

Враховуючи факт направлення судом ухвали про відкриття провадження у справі на дійсну адресу відповідача та повернення такої ухвали з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 165, частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

ОСББ "РИЗЬКИЙ" з 01.01.2019 споживало електричну енергію та частково сплачувало заборгованість за фактично спожиту електричну енергію. А отже, в силу положень Закону України "Про ринок електричної енергії" між ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" (постачальник) та ОСББ "РИЗЬКИЙ" був укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 №4-2812С (далі - Договір). Згідно з його умовами постачальник продає електричну енергію споживачу для задоволення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору. Оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції (пункти 5.1., 5.10. Договору).

Комерційною пропозицією №9 (Додаток №3 до Договору) погоджено, зокрема, ціну на електричну енергію, спосіб оплати, термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та термін його оплати тощо.

На виконання умов Договору позивачем у період березень 2022, травень 2022 - травень 2023 була продана відповідачеві електрична енергія в загальній кількості 63.291,00 кВт*год, про що свідчить витяг з реєстру фактичний обсягів електричної енергії наданий АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО".

На підставі наданих АТ "ХАРКІВОБЛЕНЕРГО" фактичних обсягів електричної енергії позивачем були сформовані Акти приймання-передачі електричної енергії за березень 2022, травень 2022, червень 2022, липень 2022, серпень 2022, вересень 2022, жовтень 2022, листопад 2022, грудень 2022, січень 2023, лютий 2023, березень 2023, квітень 2023, травень 2023 на загальну суму 106.832,88 грн з ПДВ, а також були виставлені рахунки за електричну енергію нараховану за вказані місяці.

Вказані Акти приймання-передачі електричної енергії разом із рахунками за електричну енергію надсилалися позивачем відповідачеві засобами поштового зв`язку, про що свідчать надані реєстри Укрпошти.

Спожита електрична енергію була сплачена відповідачем частково, а саме: повністю оплачена заборгованість за електричну енергію за березень 2022 у сумі 9.243,36, травень 2022 у сумі 5.989,20 грн, вересень 2022 у сумі 5.065,20 грн та частково за червень 2022 на суму 1.129,24 грн (залишок заборгованості за червень 2022 становить 4.747,40 грн).

Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію на підставі Договору за період червень-серпень 2022 та жовтень 2022 - травень 2023 становить 85.405,88 грн, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Особливості постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Пунктом 1 частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як було зазначено вище, на виконання умов Договору в період березень 2022, травень 2022 - травень 2023 позивачем була продана відповідачеві електрична енергія в загальній кількості 63.291,00 кВт*год на суму 106.832,88 грн з ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Умовами пункту 5 Комерційної пропозиції №9 (Додаток №3 до Договору) встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію має бути сплачений протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку споживачем.

Станом на дату розгляду справи заборгованість відповідача зі спожитої електричної енергії за період червень-серпень 2022, жовтень 2022 - травень 2023 становить 85.405,88 грн та залишається неоплаченою.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості в розмірі 85.405,88 грн до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги приписи статті 526 ЦК України та статті 193 ГК України, якими передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись сторонами у встановлених договором або законом порядку і строках, приймаючи до уваги викладені обставини; доведеність з боку позивача факту порушення відповідачем умов Договору та діючого законодавства та оскільки відповідачем не спростовано наявності заборгованості, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору за періоди з 06/2022-08/2022, 10/2022-05/2023 в сумі 85.405,88 грн.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Крім суми заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 14.799,68 грн, 3% річних у сумі 1.055,66 грн, індекс інфляції в сумі 2.829,46 грн.

Суд вважає, що зазначені суми нараховані позивачем відповідачеві частково обґрунтовано. Підставами такого висновку є наступне.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (частини перша статті 216 ГК України).

Частиною третьої статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Договором передбачено нарахування пені за порушення строків оплати електричної енергії. Так, згідно з пунктом 7 Комерційної пропозиції №9 у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, постачальник проводить за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу за кожен день прострочки.

Разом із тим нарахування пені за період з 20.07.2022 по 31.05.2023 здійснено позивачем з порушенням актів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан в України з 24.02.2022, потім продовжено строк його дії по теперішній час.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що утворений Кабінетом Міністрів України. Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

НКРЕКП прийнято Постанову "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" від 25.02.2022 №332.

Підпунктом 16 пункту 1 вказаної постанови (в редакції від 26.04.2022) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" між учасниками ринку електричної енергії на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.

В даній справі спірні господарські правовідносини склалися відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії", у зв`язку з чим вказана постанова НКРЕКП підлягає застосуванню до цих спірних правовідносин.

Отже, враховуючи приписи пункту 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332, яка є чинною та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 14.799,68 грн є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведені вище норми права та встановлені судом обставини, а саме факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, свідчать про правомірність нарахування позивачем відповідачеві 3% річних та індексу інфляції.

Перевіркою доданих до позовної заяви розрахунків заборгованості 3% річних та індексу інфляції судом встановлено наступне, а саме:

1) у розрахунку 3% річних на заборгованість вересня 2022 позивачем включений день виконання зобов`язання (платіжне доручення від 27.02.2023 №9 на суму 5.065,20 грн), що є помилковим. Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 13.06.2018 у справі №922/1008/16.

2) інші розрахунки 3% річних та індексу інфляції відповідають вимогам чинного законодавства, а вказані в цих розрахунках суми нараховані арифметично вірно.

З огляду на вимоги статей 79, 86, частини п`ятої статті 236, статті 237 ГПК України, господарський суд у вирішенні спору має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості.

Здійснивши перерахунок 3% річних на заборгованість за електричну енергію, яка була спожита в вересні 2022 за період з 14.10.2022 по 26.02.2023 на суму 5.065,20 грн, суд зазначає, що їх арифметично вірний загальний розмір становить 56,62 грн. В іншій частині нарахування 3% річних у сумі 0,92 грн є безпідставним та помилковим.

Підсумовуючи вищенаведене, виходячи із заявлених позивачем вимог та наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за спожиту електричну енергію по Договору з 06/2022-08/2022, 10/2022-05/2023 в сумі 85.405,88 грн, 3% річних за період з 20.07.2022 по 31.05.2023 у сумі 1.054,74 грн, індексу інфляції за період з 09/2022-05/2023 у сумі 2.829,46 грн

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 2.302,36 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, в іншій частині (381,64 грн) залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "РИЗЬКИЙ" (61009, м. Харків, пров. Ризький, буд. 44, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, )

- заборгованість за спожиту електричну енергію по Договору за періоди з 06/2022-08/2022, 10/2022-05/2023 в сумі 85.405,88 грн;

- 3% річних у сумі 1.054,74 грн;

- індекс інфляції в сумі 2.829,46 грн;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 2.302,36 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "11" жовтня 2023 р.

Суддя Н.С. Добреля