ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"20" вересня 2023 р. м. Ужгород Справа №907/758/22

За позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області

про стягнення 467 358,82 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Іваниш Д.П.

представники:

Позивача не з`явився

Відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області про стягнення 467 358,82 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 04.11.2022 відкрито провадження у справі №907/758/22 в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 07.12.2022. Явку уповноважених представників сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву.

Ухвалами суду від 07.12.2022, 08.02.2023, 02.03.2023 та 22.06.2023 підготовчі засідання у справі відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

У підготовчих засіданнях 28.03.2023, 18.04.2023 та 30.05.2023 судом за участю уповноважених представників сторін оголошувались перерви.

У підготовчому засіданні 30.05.2023 судом за участю уповноважених представників сторін залишено без розгляду подане представником відповідача клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із його відкликанням.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.08.2023 закрито підготовче провадження у справі №907/758/22 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 20.09.2023. Явка уповноважених представників учасників процесу судом визнана на власний розсуд.

Представник позивача на електронну адресу суду надіслав клопотання б/н від 20.09.2023 (вх. №02.3.1-02/6515/23 від 20.09.2023), яким просить розглянути справу без його участі; заявлені позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача на електронну адресу суду надіслав клопотання б/н від 20.09.2023 (вх. №02.3.1-02/6494/23 від 20.09.2023), за змістом якого просить розглянути справу за його відсутності; проти заявленого позову заперечує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 15.08.2023 явка учасників справи в судове засідання 20.09.2023 судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Згідно із приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення в даній справі ухвалено судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами спору.

За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати вартості послуг із розподілу природного газу за період липень 2022 року серпень 2022 року за Договором розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) №42DPZK1303-18 від 08.05.2018, внаслідок чого у відповідача виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 467 358,82 грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач на електронну адресу суду надіслав відзив на позовну заяву №27/03-23/1 від 27.03.2023 (вх. №02.3.1-02/2251/23 від 28.03.2023), в якому зазначає про те, що 31.12.2021 йому було призупинено газопостачання, свідченням чого є складений представником АТ Закарпатгаз акт перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, від 31.12.2021, де зазначено про встановлення оператором ГРМ цілісності пломб та здійснення ним закриття й опломбування шарової засувки діаметром 150 мм зеленою пломбою С67706918.

Як стверджує відповідач, протоколом щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу/періодичну/позачергову повірку від 11.02.2022 зафіксовано факт демонтажу лічильника та коректора об`єму газу для направлення на повірку; крім того, в означеному протоколі вказано про те, що газопостачання до об`єкта відповідача обмежується шляхом опломбування блінди перед лічильником, що попередньо опломбована пломбою С67706918.

На переконання відповідача, у зв`язку з тим, що ним, починаючи із 01.01.2022, використання природного газу не здійснювалось, то фізичний обсяг розподілу природного газу позивачем не проводився, і відповідні послуги з розподілу природного газу не надавались.

Крім того, ТОВ Закарпаття асфальт зазначає, що пунктом 10.1. укладеного між сторонами Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин), а пункт 10.2. Договору, серед іншого, встановлює, що строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Покликаючись на факт введення на території України правового режиму воєнного стану, триваючої військової агресії російської федерації проти України та засвідчення Торгово промисловою палатою України вказаної обставини в якості форс-мажорної, відповідач наголошує на відсутності предмета спору між сторонами на даному етапі у зв`язку із відкладенням строку виконання зобов`язань на термін дії форс-мажорних обставин.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ

Представник позивача на електронну адресу суду надіслав відповідь на відзив б/н від 17.04.2023 (вх. №02.3.1-02/2769/23 від 17.04.2023), у якій зазначає про те, що твердження відповідача щодо відсутності обов`язку сплати за розподіл природного газу у зв`язку із припиненням газопостачання на підставі акту перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, від 31.12.2021, протоколу щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу/періодичну/позачергову повірку від 11.02.2022 та акту обстеження системи газопостачання споживача, що не є побутовим, від 08.02.2023, є хибними та безпідставними, оскільки обмеження газопостачання відповідачу здійснено шляхом опломбування вхідного крану засувкою, а механічного від`єднання об`єкта ТОВ Закарпаття асфальт від газової мережі не відбулося.

Представник позивача звертає увагу на те, що послуга з розподілу природного газу не залежить від прийняття оператором ГРМ актів про припинення/обмеження газопостачання чи інших актів, якими припинено газопостачання, оскільки плата за послугу з розподілу природного газу є річною замовленою потужністю (РЗП), тобто обов`язковим платежем за забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи.

Зазначає, що у відповідності до пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. У зв`язку з цим нерозірвання укладеного між сторонами Договору розподілу та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживча з внесеними до цього договору змінами.

Крім того, за твердженням представника позивача, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і перебуває в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

Покликаючись на приписи ст. 617 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України, представник позивача зазначає, що за наявності обставин непереборної сили обов`язок боржника щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань зберігається, а звільняється останній лише від штрафних санкцій, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Відтак, на думку представника позивача, із урахуванням предмета спірних правовідносин (стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу), посилання відповідача на форс-мажорні обставини є необґрунтованими.

Водночас представник позивача звертає увагу на встановлену законодавством форму підтвердження форс-мажорних обставин з боку третіх осіб, якими в Україні виступають Торгово-промислова палата та її регіональні представництва, а саме, відповідний сертифікат, що засвідчує настання обставин непереборної сили. На переконання представника позивача, розміщений на офіційному вебсайті Торгово промислової палати України лист від 28.02.2022 не є правовим виправданням для невиконання взятих на себе договірних зобов`язань і лише в сукупності з іншими належними та допустимими доказами він може засвідчити існування форс-мажорних обставин і мати доказову силу в суді.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Закарпатгаз, яке в подальшому перейменоване на Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, (оператором ГРМ, позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт (cпоживачем, відповідачем у справі) укладено Типовий договір розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №42DPZK1303-18 (далі Типовий договір) шляхом підписання споживачем заяви-приєднання №42DPZK1303-18 від 08.05.2018 до умов Договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Відповідно до змісту означеної заяви-приєднання, споживач ознайомився з умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 на офіційному сайті НКРЕКП, сайті оператора ГРМ в мережі Інтернет за адресою: https://zk.104.ua/ua та в друкованому виданні, що публікується в межах території ліцензованої діяльності газети Новини Закарпаття, приєднавшись до умов Договору з такими персоніфікованими даними, як, зокрема: - ЕІС-код: 56ХО000156S8E00X; - адреса об`єкта: 90260, Закарпатська область, Берегівський район, с. Мужієво, вул. Ференца Ракоці ІІ, буд. 245/2; величина приєднаної потужності об`єкта (зазначена в Додатку №4 до Договору) 3960,7698 куб.м./год.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України Про ринок природного газу і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі - Кодекс газорозподільних систем) (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1. Типового договору визначено, що за цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. Типового договору).

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу (п. 6.2. Типового договору).

Згідно із п. 6.3. Типового договору, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Пунктом 6.4. Типового договору визначено, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 6.6., 6.8. Типового договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів. Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Як вбачається з актів наданих послуг №ЗКЯ82027616 від 31.07.2022 та №ЗКЯ82027617 від 31.08.2022 оператором ГРМ (позивачем) у липні серпні 2022 року надано споживачу (відповідачу) послуги з розподілу природного газу на загальну суму 467 358,82 грн.

Судом встановлено, що з метою підписання означених актів наданих послуг з боку відповідача та оплати ним вартості послуг із розподілу природного газу у спірний період, позивачем листами №88003.1-Сл-6301-0822 від 05.08.2022 та №88003.1-Сл-7139-0922 від 07.09.2022 було надіслано на юридичну адресу ТОВ Закарпаття Асфальт акти наданих послуг №ЗКЯ82027616 від 31.07.2022 та №ЗКЯ82027617 від 31.08.2022 разом із рахунками на оплату №62039704 від 04.08.2022 (за липень 2022 року) та №62045672 від 06.09.2022 (за серпень 2022 року), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку згрупованих поштових відправлень №9760 від 08.08.2022, а також фіскального чеку відділення поштового зв`язку від 07.09.2022.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем протягом липня серпня 2022 року послуг із розподілу природного газу на суму 467 358,82 грн стало підставою звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача означеної суми заборгованості у примусовому порядку.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Приписами ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново господарськими визнаються цивільно правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані Законом України Про ринок природного газу, Кодексом газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №2494 від 30.09.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу.

Положення Закону України Про ринок природного газу визначають наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Позивач у справі Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз в розумінні норм означеного Закону є оператором газорозподільної системи (оператором ГРМ).

За умовами Кодексу ГРМ, оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

У спірних правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт має статус споживача, який отримує послуги на об`єкті за адресою: вул. Ференца Ракоці ІІ, будинок 245/2, с. Мужієво, Берегівський район, Закарпатська область, 90260.

Пунктом 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ визначено, що споживач природного газу (споживач) фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Згідно з абзацом 3 пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

За умовами абзацу 2 пункту 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРМ, споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

За змістом пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним (стаття 633 Цивільного кодексу України) та договором приєднання (стаття 634 Цивільного кодексу України). Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України.

Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3. Типового договору).

Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 Розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно з пунктом 1 глави 5 Розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови: включення споживача до Реєстру споживачів будь-якого постачальника на відповідний розрахунковий період; забезпечення споживачем своєчасних розрахунків з Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 Розділу VI Кодексу ГРМ).

Розділом VI Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.1., 6.3., 6.4. розділу VI Типового договору).

Розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року (пункт 1 глави 6 Розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до абзацу 1, 2 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою. Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Водночас визначення газового року міститься в пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Згідно із пунктом 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що позивачем протягом липня серпня 2022 року надано відповідачу послуги з розподілу природного газу загальною вартістю 467 358,82 грн, свідченням чого є наявні в матеріалах справи акти наданих послуг №ЗКЯ82027616 від 31.07.2022 та №ЗКЯ82027617 від 31.08.2022, а також виставлені позивачем рахунки на оплату №62039704 від 04.08.2022 та №62045672 від 06.09.2022.

Водночас як умовами Типового договору (п. 6.8.), так і положеннями пункту 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначено, що надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Матеріали справи містять докази надіслання відповідачу актів наданих послуг за спірний період, проте останній, за твердженням позивача, підписані примірники таких не повернув, як і не сплатив вартості наданих позивачем послуг із розподілу природного газу, що в них зазначена. Доказів протилежного суду відповідачем не надано.

Водночас судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів направлення відповідачем позивачу вмотивованої відмови від підписання актів наданих послуг за липень серпень 2022 року або доказів звернення ТОВ Закарпаття Асфальт до оператора ГРМ щодо розірвання договору розподілу природного газу, як це передбачено пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Так, згідно із пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Беручи до уваги те, що Договір розподілу природного газу №42DPZK1303-18 від 08.05.2018 між сторонами розірвано не було, то внесені до редакції Типового договору розподілу природного газу зміни на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №2080 від 07.10.2019 є обов`язковими до виконання сторонами спірних правовідносин.

Крім того, протягом спірного періоду (липень серпень 2022 року) об`єкт відповідача фактично є підключеним (приєднаним) до газорозподільної системи позивача, механічне від`єднання такого від мереж (шляхом надрізки та заварювання газопроводу в землі) станом на дату розгляду спору не відбулося, а відтак, безпідставними є твердження відповідача в частині відсутності в нього обов`язку сплати за послуги з розподілу природного газу.

Згідно з пунктом 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу.

Пунктом 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що для забезпечення цілодобового доступу до газорозподільної системи та можливості розподілу (переміщення) належного споживачу (суміжному суб`єкту ринку природного газу) природного газу ГРМ обов`язковою умовою є наявність фізичного підключення об`єкта споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) до ГРМ.

Отже з моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою №2080 від 07.10.2019 внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, відповідно до яких із 01.01.2020 запроваджено новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ, виходячи з об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній газовий рік.

Згідно пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ (в редакції постанови №2080 від 07.10.2019), газовий рік період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Відповідно до положень глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (у редакції постанови №2080 від 07.10.2019), розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

З наведеного випливає, що починаючи з 01.01.2020, розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу здійснюються не на підставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, яка визначається оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

З урахуванням того, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача обсягів споживання природного газу за газовий рік, який передував розрахунковому календарному року, беручи до уваги фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також із огляду на те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавались, необґрунтованими є доводи відповідача в частині відсутності в нього обов`язку щодо сплати заборгованості за розподіл газу.

Системний аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що несплата за договором розподілу природного газу можлива лише у випадку: 1) якщо договір розподілу природного газу було розірвано; 2) якщо споживач механічно від`єднаний від газорозподільчої мережі.

Водночас опломбування ЗВТ на підставі Акту перевірки ВОГ та системи газопостачання споживача, що не є побутовим, на яке посилається відповідач, до таких випадків не належить.

У даному контексті суд також враховує правові висновки Верховного Суду, викладені в пункті 50 постанови від 27.09.2022 у справі №914/3254/21, згідно з якими припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, тобто в період, коли не відбувалося механічного від`єднання об`єкта споживача від цієї мережі та вилучення такого об`єкта, а заява про остаточне припинення користування природним газом і розірвання договору споживачем не подавалася, не звільняє споживача від договірного зобов`язання оплати вартості послуг з розподілу природного газу за вказаний період, оскільки саме механічне від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи виключає можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподілу (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

Крім того, відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Крім того, за змістом пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність сумарно по всіх його об`єктах, величина перевищення має бути сплачена споживачем за півторакратною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що в разі неподання споживачем (що не є побутовим) заяви про величину річної замовленої потужності на відповідний розрахунковий календарний рік, така розраховується, виходячи з обсягів фактичного споживання природного газу за попередній газовий рік.

Позивачем надано суду докази обсягів споживання відповідачем природного газу за попередній газовий рік (з 01.10.2020 по 31.09.2021), з яких і було визначено річну замовлену потужність на 2022 рік. Вказані докази у встановленому процесуальним законом порядку відповідачем не спростовано.

За наведених обставин, суд доходить висновку про те, що заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача суми 467 358,82 грн заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу є обґрунтованими та підставними, відповідачем належними й допустимими доказами не спростованими, а відтак, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується доводів відповідача про відсутність предмета спору між сторонами у зв`язку із відкладенням строку виконання зобов`язань на термін дії форс-мажорних обставин, які засвідчені листом Торгово-промислової палати №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, то суд такі оцінює критично з огляду на наступне.

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, форс-мажорною обставиною в Україні визнано військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення із 24.02.2022 воєнного стану на території України, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Торгово-промислова палата України у вищевказаному листі підтвердила, що зазначені обставини із 24.02.2022 і до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/або іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких/-го відповідно стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Це означає, що введення воєнного стану на території України є форс-мажором та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договору, але тільки в тому випадку, якщо саме ця обставина стала підставою для невиконання договірних зобов`язань. Тобто необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань та воєнними діями в Україні.

При укладенні Типового договору між сторонами був узгоджений порядок дій у випадку настання форс-мажорних обставин (розділ Х Договору).

Так, зокрема, пунктами 10.1. 10.4. Типового договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Під форс-мажорними обставинами розуміють надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин. Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяти днів з дня їх виникнення надати підтвердні документи щодо їх настання відповідно до законодавства. Засвідчення форс-мажорних обставин здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (стаття 617 Цивільного кодексу України).

З урахуванням наведеного, на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

Згідно із ч. 2 ст. 141 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України Про правовий режим воєнного стану).

28.02.2022 Торгово-промислова палата України видала лист-підтвердження про настання форс-мажорних обставин, утім, такий лист не може слугувати абсолютним доказом неможливості виконати зобов`язання для всіх без виключення суб`єктів господарювання, оскільки носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

13.05.2022 ТПП України опублікувала на своєму сайті пояснення, що у разі необхідності сторона, яка порушила свої зобов`язання в період дії форс-мажорних обставин, має право звертатися до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014, за кожним зобов`язанням окремо.

Відповідно до п. 3.3. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 №44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Згідно із п. 6.1., 6.2. Регламенту, підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 3.1. Регламенту, визначених як непереборний вплив на виконання відповідного зобов`язання таким чином, що унеможливлює його виконання у термін, що настав (наявність причинно-наслідкового зв`язку між обставиною та неможливістю виконання зобов`язання в термін, передбачений відповідно законодавством, відомчими нормативними актами, договором, контрактом, угодою, типовим договором тощо). Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Таким чином, загальний лист ТПП України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 щодо засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), зумовлених військовою агресією російської федерації проти України, не відповідає вимогам конкретизації впливу відповідної форс-мажорної обставини на конкретне зобов`язання (а доведення причинно-наслідкового зв`язку в такому випадку є обов`язковим).

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Вищенаведене у сукупності дає підстави для висновку, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Водночас належних та допустимих доказів, які би підтверджували, що введення воєнного стану або інші обставини є форс-мажорними обставини саме у випадку, що стосується виконання умов договору щодо своєчасної оплати вартості наданих позивачем послуг із розподілу природного газу, відповідач не надав. Відповідачем також не надано і відповідного Сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), отриманого в порядку, встановленому Регламентом ТПП України, який би підтверджував вплив вказаних обставин на неможливість виконання ним умов Типового договору.

Слід зазначити, що введення воєнного стану на території України не означає, що відповідач не може здійснювати підприємницьку діяльність та отримувати коштів від своїх контрагентів. Відповідач не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.

Суд враховує також і те, що підприємство відповідача не знаходилось і не знаходиться на території ведення бойових дій чи на окупованій території. Разом з тим, позивач знаходиться в економічних умовах аналогічних відповідачу та на його діяльність також мають негативний вплив військові дії.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що посилання відповідача на введення воєнного стану в Україні за відсутності в матеріалах даної справи поданих у встановленому процесуальним законом порядку доказів на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином, не може вважатись безумовним підтвердженням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань; стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, тому суд відхиляє заперечення відповідача як такі, що недоведені документально і ґрунтуються на бажанні уникнути відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу приписів ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав, а його аргументи не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 7010,38 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Закарпаття Асфальт, вул. Ференца Ракоці ІІ, будинок 245/2, с. Мужієво, Берегівський район, Закарпатська область, 90260 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 41244302) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Закарпатгаз, вул. Погорєлова, будинок 2, м. Ужгород, Закарпатська область, 88015 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 05448610) суму 467 358,82 грн (Чотириста шістдесят сім тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 82 коп) заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, а також 7010,38 грн (Сім тисяч десять гривень 38 коп) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 16.10.2023.

Суддя Пригара Л.І.