УХВАЛА

18 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 927/373/22

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

у складі: Демидова М.О.

від 14.02.2023,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Суліма В.В., Коротун О.М., Ткаченка Б.О.

від 30.08.2023

у справі за позовом Керівника окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

1) Північного офісу Державної аудиторської служби України

2) Кіптівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів у сумі 233 764, 00 грн

ВСТАНОВИВ:

Керівник Козелецької окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Чернігівської області в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України, Кіптівської сільської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання недійсними: додаткової угоди щодо зміни ціни № 1 від 29.01.2021; додаткової угоди щодо зміни ціни №2 від 04.02.2021; додаткової угоди щодо зміни ціни № 3 від 08.02.2021; додаткової угоди щодо зміни ціни №4 від 09.02.2021; додаткової угоди щодо зміни ціни №5 від 03.03.2021; додаткової угоди щодо зміни ціни №6 від 05.03.2021; стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» на користь Кіптівської сільської ради коштів у сумі 233 764, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 у справі №927/373/22 позов керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання додаткових угод №1 від 29.01.2021, №2 від 04.02.2021, №3 від 08.02.2021, №4 від 09.02.2021, №5 від 03.03.2021, №6 від 05.03.2021 недійсними та стягнення 233764 грн залишено без розгляду;

Позов керівника Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Кіптівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання додаткових угод №1 від 29.01.2021, №2 від 04.02.2021, №3 від 08.02.2021, №4 від 09.02.2021, №5 від 03.03.2021, №6 від 05.03.2021 недійсними та стягнення 233764 грн. задоволено повністю. Визнано недійсними: 1) додаткову угоду щодо зміни ціни №1 від 29.01.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021; 2) додаткову угоду щодо зміни ціни №2 від 04.02.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021; 3) додаткову угоду щодо зміни ціни №3 від 08.02.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021; 4) додаткову угоду щодо зміни ціни №4 від 09.02.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021; 5) додаткову угоду щодо зміни ціни №5 від 03.03.2021 до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021; 6) додаткову угоду щодо зміни ціни №6 від 05.03.2021до договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АВ147-7-21 від 06.01.2021. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» на користь Кіптівської сільської ради грошові кошти у сумі 233 764,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 у справі № 927/373/22 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 у справі №927/373/22 скасовано в частині залишення без розгляду позову керівника Козелецької окружної прокуратури в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання додаткових угод № 1 від 29.01.2021, № 2 від 04.02.2021, № 3 від 08.02.2021, № 4 від 09.02.2021, № 5 від 03.03.2021, № 6 від 05.03.2021 недійсними та стягнення 233 764, 00 грн та прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог керівника Козелецької окружної прокуратури в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут». Викладено п. 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Позов керівника Козелецької окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Північного офісу Державної аудиторської служби України та Кіптівської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» про визнання додаткових угод №1 від 29.01.2021, №2 від 04.02.2021, №3 від 08.02.2021, №4 від 09.02.2021, №5 від 03.03.2021, №6 від 05.03.2021 недійсними та стягнення 233 764, 00 гр. задовольнити повністю". В іншій частині рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 у справі № 927/373/22 залишено без змін.

26 вересня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" (надалі - Скаржник) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 у справі №927/373/22.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Скаржника, Верховним Судом встановлено, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 2 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу).

У цьому випадку необхідно чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і в чому полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац 3 пункту 5 частини другої статті 290 цього Кодексу). Cкаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

При цьому, необхідно враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Отже, системний аналіз наведених положень ГПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої статті 287 ГПК України у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

З тексту касаційної скарги вбачається, що підставами оскарження рішень суддів є: 1) пункт 2 частини 2 статті 287 ГПК України - необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 927/491/19; 2) пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України -суди в оскаржуваних рішеннях застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 912/2385/18.

Як вбачається з касаційної скарги, однією із підставою касаційного оскарження рішень є пункт 2 частини 2 статті 287 ГПК України - необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 927/491/19. Але Скаржник в касаційній скарзі чітко не вказав норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та не навів сам висновок і змістовно не обґрунтував необхідність відступлення від нього.

Згідно із частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, касаційна скарга Скаржника залишається без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, із наданням Скаржнику строку, що не перевищує десять днів з дня вручення цієї ухвали, для усунення недоліків, шляхом:

- вказання норми права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення, наведення самого висновку і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього;

Згідно із частиною 4 статті 174 та частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.02.2023 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 у справі №927/373/22 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Г. Вронська