ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2023 р. Справа №914/2191/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача) Бойко С.М.,

суддів Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Гармоніка б/н від 22.08.2023

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2023, колегія суддів у складі: головуючий суддя Запотічняк О.Д., судді Галамай О.З., Манюк П.Т., м. Львів

про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю Гармоніка

у справі № 914/2191/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

2. Національного банку України, м. Київ

до відповідача Публічного акціонерного товариства Галичфарм, м.Львів,

про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 1 153 112 678,05 грн.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог

26.11.2018 Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 1 153 112 678,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" і ПАТ "Галичфарм" укладено кредитні договори від 15.11.2012 № 1441-12, від 19.09.2007 № 1195-01-07, від 29.06.2010 № 1320-10, від 21.05.2010 № 1318-10, від 26.05.2010 № 1319-10, від 13.06.2008 № 1252-08 зі змінами та доповненнями, які позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого утворився борг на загальну суму 1 153 112 678,05 грн.

27.06.2023 ТОВ «Гармоніка» (третя особа з самостійними вимогами на предмет спору) звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом про визнання недійсними п. 2.5 договорів про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007 року, п. 2.5 кредитного договору про відновлювальну кредитну лінію № 1318-10 від 21 травня 2010 року, п. 2.5 кредитного договору про відновлювальну кредитну лінію № 1319-10 від 26 травня 2010 року.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням принципу свободи договору та посиланням на ст. ст. 203, 215 ЦК України та тим, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку або дії, які вчиняє банк або позичальник з метою встановлення зміни, припинення правовідносин )укладення кредитного договору, внесення змін до кредитного договору).

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 повернуто заявнику позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору ТОВ «Гармоніка» про визнання недійсними пунктів 2.5 Договорів про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007 року, № 1318-10 від 21 травня 2010 року № 1319-10 від 26 травня 2010 року.

Ухвала суду мотивована положеннями ч. 6 ст. 180 ГПК України та тим, що заявлений ТОВ «Гармоніка» позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, що унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТОВ «Гармоніка» подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає вказану ухвалу прийнятою з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Посилається на те, що первісний позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами та позов третьої особи про визнання пунктів 2.5 Договорів про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007, № 1318-10 від 21.05.2010, № 1319-10 від 26.05.2010 недійсними виникають з одних правовідносин.

Вважає, що первісні позовні вимоги та позовні вимоги третьої особи ґрунтуються на одних і тих же договорах про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007, № 1318-10 від 21.05.2010, № 1319-10 від 26.05.2010.

Короткий зміст та узагальнені заперечення третіх осіб

У відзиві на апеляційну скаргу (Національний банк України) та у поясненнях на апеляційну скаргу (Фонд гарантування вкладів фізичних осіб) просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін.

Узагальнені заперечення третіх осіб зводяться до того, що за первісним позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитними договорами, проте позовні вимоги ТОВ «Гармоніка» про визнання недійсними пунктів 2.5 Договорів про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007, № 1318-10 від 21.05.2010, № 1319-10 від 26.05.2010 є такими, що не пов`язані з первісним позовом і їх спільний розгляд є недоцільним та неможливим.

Посилаються на те, що ні в позовній заяві третьої особи з самостійними вимогами, ні в апеляційній скарзі, ТОВ «Гармоніка» не зазначає також і про те, що право вимоги за кредитними договорами належить саме їй, а не первісному позивачу - АТ «Банк «Фінанси та кредит», що також свідчить про неможливість спільного розгляду вказаних позовних заяв та є підставою для повернення заявнику позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами.

Таким чином, вважають, що позовна заява не містить жодного обґрунтування того, що позов третьої особи (ТОВ «Гармоніка») є взаємопов`язаний з позовом АТ «Банк «Фінанси та Кредит» і спільний їх розгляд є доцільним.

Позивач та відповідач не скористалися правом передбаченим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка» б/н від 22.08.2023 на ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка» у справі № 914/2191/18 та ухвалено здійснювати розгляд справи №914/2191/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п. 6 ст. 1 ст. 255 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору товариства з обмеженою відповідальністю Гармоніка.

Предметом апеляційного перегляду є обставини щодо наявності чи відсутності процесуальних підстав для постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України передбачено права та обов`язки учасників справи. Зокрема, учасники справи мають право: знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 1, 3 частини 1 статті 42); учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини 2 статті 42).

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Положення Господарського процесуального кодексу України передбачають однакові умови подання зустрічного позову як відповідачем, так і третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі. Тому доводи апеляційної скарги відповідача у даній справі щодо невірного застосування судом ст.180 Господарського процесуального кодексу України є безпідставними.

Отже, право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або двох сторін не є абсолютним. Зазначене право може бути реалізовано лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому:

а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах;

б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись.

в) задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю чи частково.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 916/3245/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України врахована апеляційним господарським судом.

Судами встановлено, що спір між сторонами за первісним позовом виник із зобов`язальних відносин щодо невиконання позичальником взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, а саме:

1) за кредитним договором №1440-12 від 15.11.2012: 77668918,09 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 26500235,63 грн. заборгованості по відсотках, 17731688,56 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 20230000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

2) за кредитним договором №1195-01-07 від 19.09.2007: 68815284 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 56669521,84 грн. заборгованості по відсотках, 16582579,22 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 18527000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

3) за кредитним договором №1320-10 від 29.06.2010: 76600000 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 22523425,75 грн. заборгованості по відсотках, 17465384,31 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 19 825 000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії,

4) за кредитним договором №1321-10 від 29.06.2010: 62284870 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 54813143,20 грн. заборгованості по відсотках, 15527206,71 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 19714500,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

5) за кредитним договором №1318-10 від 21.05.2010: 61272576,91 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 46959230,21 грн. заборгованості по відсотках, 15368957,02 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 20330000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

6) за кредитним договором №1319-10 від 26.05.2010: 77600000,00 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 26964213,98 грн. заборгованості по відсотках, 17973076,80 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 21250000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії;

7) за кредитним договором №1252-08 від 13.06.2008: 108450000,00 грн. заборгованості по основному боргу кредиту, 106086803,80 грн. заборгованості по відсотках, 26739092,06 грн. пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсотках, 32640000,00 грн. простроченої заборгованості по щомісячній комісії.

Позов ТОВ «Гармоніка» обґрунтовано порушенням принципу свободи договору та посиланням на ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Також, в обгрунтування поданого позову ТОВ «Гармоніка» посилається на те, що відповідно до п. 2.5 договорів про відновлювальну кредитну лінію № 1195-01-07 від 19.09.2007 року, п. 2.5 кредитного договору про відновлювальну кредитну лінію № 1318-10 від 21 травня 2010 року, п. 2.5 кредитного договору про відновлювальну кредитну лінію № 1319-10 від 26 травня 2010 року передбачено, що позичальник сплачує банку комісійну винагороду за послуги з надання та управління відновлювальною кредитною лінією в розмірі 100% від суми ліміту кредитної лінії встановленої згідно з п. 1.1 договору. Оплата винагороди проводиться в національній валюті гривні.

ТОВ «Гармоніка» вважає, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку або дії, які вчиняє банк або позичальник з метою встановлення зміни, припинення правовідносин )укладення кредитного договору, внесення змін до кредитного договору).

Таким чином, зі змісту заявлених ТОВ «Гармоніка» вимог слідує, що первісний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору взаємно не пов`язані між собою, первісні вимоги та вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ґрунтуються на різних правових підставах, задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не виключає можливості задоволення первісного позову, а обставини, що мають встановлюватись судом при розгляді зазначених позовів є різними.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов до обгрунтовного висновку, що первісний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не пов`язані між собою, а сумісний розгляд позовів не сприятиме правильному вирішенню спору та скорішому відновленню прав та законних інтересів сторін.

У зв`язку з цим спростовуються доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки такі грунтуються на ототожненні взаємовиключності вимог за позовами.

Отже, місцевий господарський суд дійшов до правильного висновку, що заявлений ТОВ «Гармоніка» позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, оскільки вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Відтак, ухвала місцевого господарського суду прийнята з дотриманням норм процесуального права, а передбачені законом підстави для її скасування чи зміни відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Ухвала Господарського суду Львівської області прийнята з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

З огляду на наведене, аргументи, викладені третьої особи про заперечення доводів апеляційної скарги є такими, що відповідають встановленим обставинам по справі.

Апелянтом не спростовано висновки суду першої інстанції, які тягнуть за собою наслідки у вигляді скасування прийнятого судового рішення, оскільки не доведено неправильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка» б/н від 22.08.2023 підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 2 684,00 грн., який сплачений згідно з платіжною інструкцією за № 0.0..1 від 22.08.2023.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гармоніка» б/н від 22.08.2023 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 01.08.2023 у справі № 914/2191/18 залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. покласти на апелянта.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя Бойко С.М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.