ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2023 р. Справа №907/628/17

Західний апеляційний Господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Матущак О.І.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Михайлишин С.В.

розглянувши апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вх. 01-05/1556/23)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.05.2023 (суддя Ремецькі О.Ф. повний текст рішення складено 03.05.2023) про оскарження дій державного виконавця

у справі № 907/628/17

за позовом: Національного банку України, м. Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Берегівський м`ясокомбінат", м. Берегово (надалі ПАТ Берегівсьий м`ясокомбінат)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива", м. Київ (надалі ПАТ КБ Фінансова ініціатива)

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю учасників справи:

від скаржника : Семен І.Р.

від позивача:Звада Р.В.

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Берегівський м`ясокомбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.11.2018, яке набрало законної сили відповідно до постанови Західного апеляційного Господарського суду від 12.02.2019, позовні вимоги задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості перед Національним Банком звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 30.03.2010 на вказане в рішення іпотечне майно. Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження». В частині встановлення початкової ціни предмета іпотеки в позові відмовлено.

На примусове виконання зазначеного рішення суду, видано наказ, в який ухвалою суду від 15.11.2019 внесено виправлення.

05.04.2023 до Господарського суду Закарпатської області від Національного банку України надійшла скарга на дії державного виконавця. В обґрунтування вимог заявник посилався на те, що передача на реалізацію нерухомого майна за ціною без врахування ПДВ є безпідставним заниженням ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, що призведе до несплати покупцем податку на додану вартість у складі вартості майна, хоча відповідно до Податкового кодексу України у позивача виникнуть податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, та він буде вимушений нарахувати ПДВ на остаточну вартість об`єкта нерухомого майна, відобразити в своєму податковому обліку, а також зобов`язаний буде видати податкову накладну покупцю, хоча покупець не має права на податковий кредит, оскільки не сплачував ПДВ у складі вартості майна. Скаржник просить врахувати висновки Верховного Суду в постанові від 02.06.2022 у справі №420/8811/20, та зазначає, що дії державного виконавця із виставлення нерухомого майна на торги за ціною без врахування ПДВ буде наслідком недоотримання стягувачем коштів від продажу нерухомого майна.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.05.2023 скаргу Національного банку України на дії державного виконавця задоволено. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. щодо передачі на реалізацію нерухомого майна - комплексу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 за стартовою ціною 6 155 000,00 грн без ПДВ. Зобов`язано головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. передати на реалізацію нерухоме майно - комплекс, розташований за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 за стартовою ціною 7 386 000,00 грн з ПДВ.

Ухвала мотивована тим, що дії державного виконавця із виставлення нерухомого майна на торги за ціною без врахування ПДВ свідчать про безпідставне заниження ринкової вартості предмета іпотеки, та як наслідок недоотримання стягувачем коштів від продажу нерухомого майна, а тому, доводи державного виконавця, про те, що не передбачено такого обов`язку державного виконавця передавати нерухоме майно боржника на реалізацію з урахуванням вартості ПДВ та що виконавчі дії вчинено у відповідності до вимог Закону України Про виконавче провадження своєчасно та в повному обсязі, судом до уваги не взято, оскільки спростовано матеріалами справи та висновками суду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх. № 01-05/1556/23 від 15.05.2023), в якій вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, та відповідно до ч. 4 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, у зв`язку з тим, що сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна,

постановою державного виконавця призначено суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання ПП Габ`яно. Вищевказана постанова чинна та не оскаржувалась сторонами виконавчого провадження. Поряд з тим роз`яснено право сторін виконавчого провадження на оскарження результатів визначення вартості чи оцінки майна у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Проте, Звіт № 420/09/22 про оцінку описаного та арештованого майна у відповідності до постанови від 14.07.2022 ВП № 68949816 не оскаржувався до суду сторонами виконавчого провадження. Окрім того, апелянт зазначає, що нерухоме майно, на яке звернуто стягнення реалізується через електронний аукціон вже втретє (в межах попереднього пред`явлення виконавчого документа ВП № 63837506, № 62664747) та робить висновок, що з попередньою реалізацією через електронний аукціон з вартістю майна без урахування ПДВ Національний банк України погодився, водночас у даній справі, коли вказане майно вже реалізується втретє - подано скаргу. На думку апелянта, враховуючи чинне законодавство (Закон України Про виконавче провадження, Закон України Про іпотеку чи Порядок реалізації арештованого майна), а також самим рішенням, не передбачено обов`язку державного виконавця передавати нерухоме майно боржника на реалізацію з урахуванням вартості ПДВ, у зв`язку з чим просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні скарги Національного банку України у справі №907/628/17 в повному обсязі.

Представник скаржника в судовому засіданні 03.10.2023 доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 03.10.2023 проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/3940/23 від 09.06.2023). Зокрема, зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження № 68949816 наявний висновок про вартість майна від 26.09.2022 із врахуванням ПДВ, копію якого стягувачем надано суду, який використовується державним виконавцем при передачі майна на реалізацію. Позивач зазначив, що ці обставини досліджувались судом першої інстанції та судом встановлено, що у висновку про вартість майна міститься ціна з урахуванням ПДВ та без врахування ПДВ. На думку Національного Банку, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Враховуючи наведене, просив суд оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Окрім того, підтримав доводи, викладені в заяві про постановлення окремої ухвали відносно головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. (вх. № 01-05/1904/23 від 13.06.2023), зазначивши, що державний виконавець ігнорує та не виконує висновки Верховного Суду і ним не вчинено жодних дій з виконання ухвали суду від 03.05.2023 (яка набрала законної сили з моменту її підписання), якою визнано неправомірні дії державного виконавця щодо виставлення нерухомого майна на торги за ціною без врахування ПДВ та зобов?язано державного виконавця передати на реалізацію нерухоме майна за стартовою ціною з ПДВ, оскільки початкова вартість реалізації нерухомого майна для проведення електронного аукціону 12.07.2023 виставлена без врахування ПДВ. На думку стягувача, апеляційне оскарження ухвали суду від 03.05.2023 не зупиняє її дії в силу положень ГПК України та свідчить про те, що державний виконавець ухиляється від її виконання та продовжує вчиняти дії з реалізації майна за заниженою вартістю в порушення вимог закону.

Третя особа явку уповноваженого представника в судове засідання 03.10.2023 не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Встановивши обставини справи, вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.05.2022 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. (далі - державний виконавець), з метою примусового виконання Наказу, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68949816 (т. 8 а.с. 116).

14.07.2022 року державним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна.

15.09.2022 головним державним виконавцем ВПВР ДСВ служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. винесено постанову про залучення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні № 68949816 (т.8 а.с. 217).

Приватним підприємством "Габ`яно" складено висновок про ринкову вартість комплексу загальною площею 4 300,80 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), буд. 3 та належить на праві приватної власності ПРАТ «Берегівський м`ясокомбінат», станом на 19.09.2023 становить 6 155 000,00 грн без ПДВ або 7 386 000,00 грн з ПДВ (т. 8 а.с. 215-216).

13.12.2022 Департаментом ДВС ВПВР повідомлено ПРАТ «Берегівський мясокомбінат" та Національний банк України про результати визначення вартості чи оцінки майна (т. 8 а.с. 212-13).

28.11.2016 згідно заявки ВП №68949816 Департаментом ДВС ВПВР зазначене майно передано на реалізацію ДП "СЕТАМ" за початковою вартістю 6 155 000,00 грн (т 8 а.с. 214).

Не погоджуючись з діями Департаменту ДВС ВПВР щодо передачі ним на реалізацію нерухомого майна за початковою вартістю, визначеною без врахування ПДВ, позивач звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася таким.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» від 26.03.2022 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника встановлюється статтею 48 наведеного Закону, відповідно до частини 1 якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно з ч. 6 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Частинами 5, 6 ст. 52 вказаного Закону передбачено, що у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

У разі, якщо на зазначене у частині п`ятій цієї статті майно накладається арешт, воно реалізується в такій черговості: 1) майно, що безпосередньо не використовується у виробництві (предмети інтер`єру офісів, готова продукція та товари тощо); 2) об`єкти нерухомого майна, верстати, обладнання, інші основні засоби, а також сировина і матеріали, призначені для використання у виробництві.

Визначення вартості майна боржника та оцінка майна боржника, передбачені статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якої визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 30 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначаються Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», відповідно до частини 1 статті 12 якого, вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 затверджено Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», згідно п. 17 якого у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість. Умова щодо визначення ринкової вартості з включенням суми податку на додану вартість зазначається у договорі на проведення оцінки майна.

Статтями 196, 197 Податкового кодексу України визначено вичерпний перелік операцій, що не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування ПДВ та не поширюється на спірні правовідносини.

Відповідно до п.189.4 ст.189 Податкового кодексу України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього/ Кодексу. Зазначений порядок дати виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту застосовується також на операції з примусового продажу арештованого майна органами юстиції.

Згідно з п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема: ціна постачання без урахування податку; ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні, загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої інстанції, згідно зі статтею 269 ГПК України, здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Аналізуючи наведені положення законодавства та обставини справи, суд погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, суб`єкт оціночної діяльності визначає саме ринкову вартість об`єкта оцінки та відображає факт про включення або невключення до неї суми податку на додану вартість.

В даному випадку, у висновку про вартість майна від 19.09.2021 року визначено ринкову вартість об`єкта оцінки комплексу загальною площею 4 300,80 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), буд. 3 та належить на праві приватної власності ПРАТ «Берегівський м`ясокомбінат», станом на 19.09.2023 становить 6 155 000,00грн без ПДВ . Вартість з урахуванням ПДВ становить 7 386 000,00 грн.

Разом з тим, у відповідності до пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 ПК України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

ПрАТ «Берегівський м`ясокомбінат» є платником податку на додану вартість, а тому при здійсненні органом виконавчої служби операції з продажу майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації (на прилюдних торгах, аукціонах), у позивача виникають податкові зобов`язання в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в даному випадку передача на реалізацію нерухомого майна за ціною без врахування ПДВ є безпідставним заниженням ринкової вартості об`єкта нерухомого майна, яка призводить до несплати покупцем ПДВ у складі вартості майна, а позивач буде зобов`язаний нарахувати ПДВ на остаточну вартість об`єкта нерухомого майна, відобразити в своєму податковому обліку та видати покупцю податкову накладу, хоча у останнього відсутнє право на податковий кредит.

Враховуючи, що ПрАТ «Берегівський м`ясокомбінат» є платником податку на додану вартість, який являється непрямим податком, включається в ціну товару, являє собою частину вартості товару та сплачується на всіх етапах руху товарів, органом ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України, при передачі на реалізацію арештованого майна шляхом електронних торгів, початкова вартість арештованого майна ПрАТ «Берегівський м`ясокомбінат» - ринкову вартість комплексу загальною площею 4 300,80 кв.м., що розташований за адресою: Закарпатська область, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), буд. 3 та належить на праві приватної власності ПрАТ «Берегівський м`ясокомбінат» має бути зазначена із включенням до неї суми ПДВ.

Наведене спростовує твердження апелянта про те, що суд першої інстанції протиправно задовольнив позовні вимоги.

Доводи ж апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

Щодо зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. передати на реалізацію нерухоме майно - комплекс, розташований за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 за стартовою ціною 7 386 000,00 грн з ПДВ колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Згідно з частиною 7 статті 51 Закону примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Згідно з частиною 5 статті 61 Закону не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості виставляються на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на третій електронний аукціон за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

У разі надання стягувачем згоди (у разі реалізації заставленого майна/предмета іпотеки надання стягувачем та заставодержателем/іпотекодержателем згоди) третій електронний аукціон (крім електронного аукціону з продажу конфіскованого за рішенням суду майна) здійснюється у спосіб продажу майна з можливістю зниження початкової ціни, але не нижче 60 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону, для нерухомого майна та 30 відсотків - для рухомого майна та з подальшою можливістю додаткового подання цінових пропозицій.

Згідно з частиною 6 статті 61 Закону у разі нереалізації майна на третьому електронному аукціоні виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду.

Згідно з частиною 7 статті 61 Закону у разі якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Виходячи з аналізу даної статті, суд прийшов до висновку, що ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено можливості повторної передачі арештованого майна на реалізацію в межах одного виконавчого провадження.

Державним виконавцем 21.03.2023 майно було передане на реалізацію на підставі ЗУ «Про виконавче провадження» Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Мін`юсту від 29.09.2016 № 2831/5 (далі Порядок) та Закону України «Про іпотеку». Електронні торги з реалізації арештованого майна комплексу, розташованого за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 не скасовані та не оскаржувались сторонами виконавчого провадження, отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність законних підстав для повторної передачі майна на реалізацію.

Як передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1.6 наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Методології проведення антикорупційної експертизи» № 1395/5 від 24.04.2017 дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Тобто, здійснення органом державної влади дискреційних повноважень може, в деяких випадках, передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

При цьому, як випливає зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Підсумовуючи викладене, потрібно зазначити, що суд не вправі підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження державного виконавця (державної виконавчої служби) щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до їх компетенції.

Щодо заяви про постановлення окремої ухвали відносно дій головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. щодо передачі на реалізацію нерухомого майна.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 246 ГПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких входить притягнення вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність у діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

За приписами частин 5-7 цієї статті, в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Даною статтею також передбачено право оскарження окремої ухвали суду тими особами, яких вона стосується.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не вбачає в діях приватного виконавця як ознак кримінального правопорушення, так і ознак дисциплінарного проступку, а постановлення окремої ухвали в даному випадку не сприятиме захисту інтересів стягувача, не є ефективним та доцільним механізмом захисту його майнових прав, відсутні підстави для постановлення Західним апеляційним господарським судом окремої ухвали відносно головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., тому апеляційна скарга стягувача в цій частині не спростовує правомірності висновків суду першої інстанції та не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 277 ГПК України, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення.

Апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи в частині задоволення скарги щодо зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. передати на реалізацію нерухоме майно - комплекс, розташований за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 за стартовою ціною 7 386 000,00 грн з ПДВ.

В іншій частині скарга підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення на стягувача Національного банку України судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1342,00 грн.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.05.2023 у справі № 907/628/17 скасувати частково.

Відмовити в задоволенні скарги Національного банку України в частині зобов`язання головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В. С. передати на реалізацію нерухоме майно - комплекс, розташований за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, м. Берегово, вул. Сільвая (Кооперативна), 3 за стартовою ціною 7 386 000,00 грн з ПДВ.

В решті ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 03.05.2023 залишити без змін.

3. Відмовити в задоволенні клопотання Національного банку України про винесення окремої ухвали.

4. Стягнути з Національного банку України банку на користь Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 1342.00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.

Повний текст складено 13.10.2023.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

Судді О.І. Матущак

О.С. Скрипчук