ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2023м. ДніпроСправа № 904/3667/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148)

до Фізичної особи-підприємця Шевчук Алли Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 25 129 грн. 06 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№3569/22 від 24.10.2022) про стягнення з відповідача - Фізичної особи-підприємця Шевчук Алли Сергіївни 63 564 грн. 76 коп., що складає 42 215 грн. 09 коп. - основного боргу за теплову енергію, поставлену за Договором від 15.10.2015 №060384 про постачання теплової енергії, 1 314 грн. 98 коп. - 3% річних, 7 929 грн. 83 коп. - інфляційних втрат та 12 104 грн. 86 коп. - пені.

Також просить стягнути з відповідача 2 481 грн. 00 коп. - суму сплаченого судового збору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Позивач у заяві (вх.№45084/22 від 21.12.2022) про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача суму заборгованості за теплопостачання в розмірі 25 129 грн. 06 коп., що складає 3 779 грн. 39 коп. - основного боргу за теплову енергію, поставлену за Договором від 15.10.2015 №060384 про постачання теплової енергії, 1 314 грн. 98 коп. - 3% річних, 7 929 грн. 83 коп. - інфляційних втрат та 12 104 грн. 86 коп. - пені та 2 481 грн. 00 коп. - сплаченого судового збору, посилаючись на те, що після звернення до суду, відповідачем було сплачено 38 435 грн. 70 коп.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.

Пунктом 5 частини 4 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи-підприємця, зокрема, про місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є 49000, м. Дніпро, Шосе Запорізьке, буд. 78, кв. 55 на яку і була направлена кореспонденція господарського суду відповідачу (а.с.170).

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення.

У зв`язку з відсутністю фінансування потреб Господарського суду Дніпропетровської області на відправку поштової кореспонденції суду, ухвала суду від 31.10.2022 фактично була надіслана відповідачу лише 09.03.2023.

Слід відзначити, що поштове відправлення на адресу відповідача, в якому містилася ухвала суду від 31.10.2022, було повернуто за зворотною адресою з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 від 29.03.2023 "Відмова" (а.с.166-169).

Також судом до матеріалів справи долучено роздруківку трекінгу з веб-порталу АТ "Укрпошта" з якого вбачається, що відправлення №941 29.03.2023 було повернуто за зворотною адресою: За письмовою відмовою адресата (а.с.171).

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі - Правила).

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою) та відмову від отримання адресованої йому ухвали суду.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Так, ухвалою суду від 31.10.2022 з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 11.09.2023 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Справа розглядалася відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод протягом розумного строку з урахуванням введення в Україні воєнного стану.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Як вбачається, між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі", правонаступником якого є позивач - Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, як енергопостачальною організацією, та відповідачем - Фізичною особою-підприємцем Шевчук Аллою Сергіївною, як споживачем, було укладено Договір від 15.10.2015 №060384 про постачання теплової енергії (надалі - Договір) (а.с.18-19).

За цим Договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим Договором. Обидві сторони зобов`язуються керуватися цим Договором та діючим законодавством України (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 2.1. Договору визначено, що теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього Договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

- опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону (172 діб);

- гаряче водопостачання - протягом 172 діб;

- технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою;

- кондиціювання повітря - по мірі необхідності.

Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймаються виконавчим органом відповідної місцевої ради, виходячи з кліматичних умов (пункт 2.2. Договору).

Згідно з пунктом 3.2.5. Договору споживач теплової енергії зобов`язується письмово сповіщати енергопостачальну організацію про заміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну користувачів приміщень та теплових мереж споживача (субспоживачів) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до пункту 7.1. Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених графіків або за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України.

Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії по формі додатку №5 (пункт 7.2. Договору).

Пунктом 7.3. Договору визначено, що споживач зобов`язаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку №1 до цього Договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду, за який він сплачує.

Відповідно до пункту 7.4. Договору остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов`язана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Пунктом 11.1. Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15.10.2018 року.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (пункт 11.4. Договору).

Також сторонами підписано Додаток №1 до Договору, у якому визначено річний обсяг теплового навантаження на опалення та вентиляцію, середньомісячне теплове навантаження в опалювальному сезоні, теплове навантаження на гаряче водопостачання за адресою: Б. Слави, буд. 45, під. 1 - перукарня, а також обсяги постачання теплової енергії споживачу (а.с.20-21).

Матеріали справи містять копію договору від 25.03.2015 б/н оренди нежитлового приміщення, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український рітейл", як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем - Шевчук Аллою Сергіївною, як орендарем (а.с.28-30).

Відповідно до вказаного договору оренди орендована площа надається орендарю та має використовуватися орендарем для ведення господарської діяльності: надання перукарських послуг (салон-перукарня) (пункт 1.3. договору оренди).

В матеріалах справи містяться копії:

- заяви Шевчук А.С. від 09.10.2015 щодо укладення договору на поставку теплової енергії і гарячого водопостачання приміщення перукарні за адресою: бул. Слави, буд. 45 (а.с.25);

- копії паспорту та картки фізичної особи-платника податків Шевчук А.С. (а.с.26);

- копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо фізичної особи-підприємця Шевчук А.С. (а.с.27);

- Додатку №2 до Договору "Характеристика опалювального об`єкту" за адресою: Б. Слави, буд. 45, під.1 (а.с.20);

- Додатку №3 до Договору "Схема тепломережі, що перебуває на балансі споживача, найменування і адреса об`єкта теплопостачання" (а.с.22);

- Додатку №4 до Договору "Умови припинення подачі теплової енергії" (а.с.22);

- Додатку №5 Акт прийому-передачі виконаних робіт до Договору (а.с.23).

Як вбачається, рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 №28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об`єктів і мереж теплопостачання" надано дозвіл на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об`єктів і мереж теплопостачання згідно з переліком (а.с.32).

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради у повідомленні від 05.10.2016 №2555/1850 просить фізичну особу-підприємця Шевчук Аллу Сергіївну розглянути, погодити та підписати додаткову угоду до Договору та акти звіряння взаємних розрахунків (а.с.31).

В матеріалах справи міститься копія Додаткової угоди від 01.10.2016, відповідно до якої у зв`язку із зміною у структурі енергопостачальної організації, що пов`язана із передачею основних засобів, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 №28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" на баланс КП "Теплоенерго" об`єктів і мереж теплопостачання", наказу КП "Дніпропетровські міські теплові мережі" від 05.09.2016 №320 "Про передачу об`єктів і мереж теплопостачання на баланс КП "Теплоенерго", актів приймання-передачі об`єктів енергопостачальна організація - Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" передає новій енергопостачальній організації - Комунальному підприємству "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, а нова енергопостачальна організація набуває прав і обов`язків, належних енергопостачальній організації за основним Договором, укладеним із споживачем і стає стороною за основним Договором (надалі - Додаткова угода) (а.с.24).

Пунктом 3.4. Додаткової угоди визначено, що у разі неотримання новою енергопостачальною організацією підписаної угоди або обґрунтованих заперечень в її підписанні на протязі 30 днів з дня її отримання, додаткова угода вважається погодженою.

Ця угода набирає чинності відповідно до ст.631 ЦК України з "20"вересня 2016 і є невід`ємною частиною договору про постачання теплової енергії (пункт 3.5. Додаткової угоди).

Також матеріали справи містять копії рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 29.10.2021 №1137 "Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання та послуги з постачання теплової енергії КП "Теплоенерго" (а.с.129-130), розпоряджень Дніпровського міського голови "Про початок опалювального сезону у місті Дніпрі" та "Про закінчення опалювального сезону у м. Дніпрі" (а.с.135-140).

Як вбачається з довідки Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради від 08.07.2022 №58 (а.с.33-34) на поверсі 1 житлового будинку №45 по бульвару Слави встановлений прилад обліку теплової енергії. Розрахунок проводився в співвідношенні опалювальної площі між споживачами житлових та нежитлових приміщень. Загальна площа, що знаходиться на обслуговуванні: - п.1 житлового будинку - 1630,1 м2; - ФОП Шевчук А.С. - 63,2 м2.

Відповідно до вказаної довідки загальне споживання згідно приладу обліку:

Листопад 2019 року - 19,70157 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,74 Гкал ? 3,732357 %;

Грудень 2019 року - 24,3781 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,91 Гкал ? 3,732357 %;

Січень 2020 року - 26,28318 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,78Гкал + 0,20Гкал ? 3,732357 %

Лютий 2020 року - 29,55285 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 1,10 Гкал ? 3,732357 %;

Березень 2020 року - 14,97657 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,10Гкал+0,46Гкал ? 3,732357 %;

Квітень 2020 року - 5,03719 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,19 Гкал ? 3,732357 %;

Листопад 2020 року - 14,14264 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,53 Гкал ? 3,732357 %;

Грудень 2020 року - 25,55063 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,66Гкал + 0,30Гкал ? 3,732357 %

Січень 2021 року - 28,94301 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано -1,08 Гкал ? 3,732357 %;

Лютий 2021 року - 29,86386 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано -1,11 Гкал ? 3,732357 %;

Березень 2021 року-23,6511 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,88 Гкал ? 3,732357 %;

Квітень 2021 року - 7,21608 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,27 Гкал ? 3,732357 %;

Листопад 2021 року - 16,34631Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,61 Гкал ? 3,732357 %;

Грудень 2021 року - 19,14832 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,71 Гкал ? 3,732357 %;

Січень 2022 року - 38,95836 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано -1,45 Гкал ? 3,732357 %;

Лютий 2022 року -20,5326 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,77 Гкал ? 3,732357 %;

Березень 2022 року - 23,82151 Гкал

На нежитлове приміщення ФОП Шевчук А.С. нараховано - 0,89 Гкал ? 3,732357 %.

На виконання умов Договору позивачем у період з листопада 2019 по березень 2022 включно було поставлено відповідачу теплову енергію на загальну суму 42 909 грн. 03 коп., що підтверджується копіями актів прийому-передачі послуги за Договором, з урахуванням акту коригування нарахувань на суму - 980 грн. 23 коп. (зі знаком "-") (а.с.98), а саме:

- від 30.11.2019 №060384 на суму 1 151 грн. 54 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.110);

- від 31.12.2019 №060384 на суму 1 424 грн. 89 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.109);

- від 31.01.2020 №060384 на суму 1 511 грн. 96 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.108);

- від 29.02.2020 №060384 на суму 1 595 грн. 38 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.107);

- від 31.03.2020 №060384 на суму 795 грн. 35 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.106);

- від 30.04.2020 №060384 на суму 247 грн. 16 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.105);

- від 30.11.2020 №060384 на суму 693 грн. 94 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.104);

- від 31.12.2020 №060384 на суму 1 450 грн. 66 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.103);

- від 31.01.2021 №060384 на суму 1 743 грн. 68 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.102);

- від 28.02.2021 №060384 на суму 1 799 грн. 16 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.101);

- від 31.03.2021 №060384 на суму 1 424 грн. 86 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.100);

- від 30.04.2021 №060384 на суму 434 грн. 74 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.99);

- від 30.11.2021 №060384 на суму 4 195 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.97);

- від 31.12.2021 №060384 на суму 4 036 грн. 94 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.96);

- від 31.01.2022 №060384 на суму 9 999 грн. 32 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.95);

- від 28.02.2022 №060384 на суму 5 270 грн. 02 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.94);

- від 31.01.2022 №060384 на суму 6 114 грн. 14 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.93),

а також копіями актів споживання теплової енергії, а саме:

- за період з 27.10.2019 по 25.11.2019 (дата подання - 25.11.2019) (а.с.35);

- за період з 25.11.2019 по 25.12.2019 (дата подання - 25.12.2019) (а.с.36);

- за період з 25.12.2019 по 23.01.2020 (дата подання - 23.01.2020) (а.с.37);

- за період з 23.01.2020 по 24.02.2020 (дата подання - 24.02.2020) (а.с.38);

- за період з 24.02.2020 по 23.03.2020 (дата подання - 23.03.2020) (а.с.39);

- за період з 23.03.2020 по 02.04.2020 (дата подання - 02.04.2020) (а.с.40);

- за період з 01.11.2020 по 22.11.2020 (дата подання - 22.11.2020) (а.с.41);

- за період з 22.11.2020 по 21.12.2020 (дата подання - 21.12.2020) (а.с.42);

- за період з 21.12.2020 по 21.01.2021 (дата подання - 21.01.2021) (а.с.43);

- за період з 21.01.2021 по 21.02.2021 (дата подання - 21.02.2021) (а.с.44);

- за період з 21.02.2021 по 21.03.2021 (дата подання - 21.03.2021) (а.с.45);

- за період з 21.03.2021по 31.03.2021 (дата подання - 04.04.2021) (а.с.56);

- за період з 01.11.2021 по 22.11.2021 (дата подання - 22.11.2021) (а.с.47);

- за період з 22.11.2021 по 20.12.2021 (дата подання - 20.12.2021) (а.с.48);

- за період з 20.12.2021 по 29.01.2022 (дата подання - 29.01.2022) (а.с.49);

- за період з 29.01.2022 по 26.02.2022 (дата подання - 26.02.2022) (а.с.50);

- за період з 26.02.2022 по 31.03.2022 (дата подання - 02.04.2022) (а.с.51).

Також на виконання умов Договору позивачем у період з листопада 2019 по березень 2022 включно було виставлено рахунки на оплату на загальну суму 42 909 грн. 03 коп. (з урахуванням рахунку коригування нарахувань на суму - 980 грн. 23 коп. (зі знаком "-") (а.с.80), а саме:

- від 30.11.2019 №060384 на суму 1 151 грн. 54 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.92);

- від 31.12.2019 №060384 на суму 1 424 грн. 89 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.91);

- від 31.01.2020 №060384 на суму 1 511 грн. 96 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.90);

- від 29.02.2020 №060384 на суму 1 595 грн. 38 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.89);

- від 31.03.2020 №060384 на суму 795 грн. 35 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.88);

- від 30.04.2020 №060384 на суму 247 грн. 16 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.87);

- від 30.11.2020 №060384 на суму 693 грн. 94 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.86);

- від 31.12.2020 №060384 на суму 1 450 грн. 66 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.85);

- від 31.01.2021 №060384 на суму 1 743 грн. 68 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.84);

- від 28.02.2021 №060384 на суму 1 799 грн. 16 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.83);

- від 31.03.2021 №060384 на суму 1 424 грн. 86 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.82);

- від 30.04.2021 №060384 на суму 434 грн. 74 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.81);

- від 30.11.2021 №060384 на суму 4 195 грн. 52 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.79);

- від 31.12.2021 №060384 на суму 4 036 грн. 94 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.78);

- від 31.01.2022 №060384 на суму 9 999 грн. 32 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.77);

- від 28.02.2022 №060384 на суму 5 270 грн. 02 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.76);

- від 31.01.2022 №060384 на суму 6 114 грн. 14 коп., з урахуванням ПДВ (а.с.75).

В матеріалах справи містяться копії реєстрів одержання рахунків та актів виконаних робіт споживачами теплової енергії та інформаційних листів, а саме:

- №330 (за листопад 2019), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача 09.12.2019 (а.с.68);

- №349 (за грудень 2019), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача 27.01.2020 (а.с.67);

- №368 (за січень 2020), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача (а.с.66);

- №387 (за лютий 2020), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача 10.03.2020 (а.с.65);

- №407 (за березень 2020), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача 02.06.2020 (а.с.64);

- №445 (за листопад 2020), з якого вбачається, що відповідний акт та рахунок вручено представнику відповідача 15.12.2020 (а.с.63);

Також матеріали справи містять копії роздруківок з електронної пошти щодо направлення рахунків на електронну адресу , з яких вбачається, що:

- рахунок та акт за лютий 2021 було направлено на вказану електронну адресу 03.06.2021 (а.с.59);

- рахунок та акт за березень 2021 було направлено на вказану електронну адресу 04.08.2021 (а.с.58);

- рахунок та акт за квітень 2021 було направлено на вказану електронну адресу 05.11.2021 (а.с.57);

- рахунок та акт за листопад 2021 було направлено на вказану електронну адресу 08.12.2021 (а.с.56);

- рахунок та акт за грудень 2021 було направлено на вказану електронну адресу 12.01.2022 (а.с.55);

- рахунок та акт за січень 2022 було направлено на вказану електронну адресу 10.02.2022 (а.с.54);

- рахунок та акт за лютий 2022 було направлено на вказану електронну адресу 09.03.2022 (а.с.53);

- рахунок та акт за березень 2022 було направлено на вказану електронну адресу 12.04.2022 (а.с.52).

Як вбачається з виписки про рух коштів між ФОП Шевчук А.С. та КП "Теплоенерго" (а.с.111) відповідачем платіжним дорученням від 11.02.2021 ТСБУ-010464 проведено сплату за опалення згідно Договору 060384 за січень 2021 на суму 693 грн. 94 коп.

Позивач 22.06.2022 звернувся до відповідача з досудовою вимогою щодо сплати боргу у розмірі 42 215 грн. 09 коп. до 06.07.2022 (а.с.69-73).

Позивач стверджує, що виконав свої зобов`язання з постачання теплової енергії за Договором, проте сплата відповідачем проведена лише частково, що і стало причиною звернення до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

За приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з частиною другою статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майново- господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1-3 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з умов Договору, з врахуванням реєстрів вручення рахунків, строк оплати за поставлену теплову енергію є таким, що настав, а саме:

- за рахунком від 30.11.2019 №060384 - 16.12.2019 (вручений 09.12.2019 + 5 діб = 14.12.2019 (субота - вихідний), перший робочий день за вихідним - 16.12.2019);

- за рахунком від 31.12.2019 №060384 - 03.02.2020 (вручений 27.01.2020 + 5 діб = 01.02.2020 (субота - вихідний), перший робочий день за вихідним - 03.02.2020);

- за рахунком від 31.01.2020 №060384 - 18.02.2020 (вручений 13.02.2020 + 5 діб; при цьому, судом враховано, що у відповідному реєстрі одержання рахунків та актів виконаних робіт споживачами теплової енергії, дата отримання відповідачем не зазначена, проте, як вбачається, з наданої позивачем копії реєстру, інші споживачі отримали акти та рахунки 13.02.2020. Також суд вважає за необхідне зазначити, що твердження позивача про те, що вказані документи були вручені відповідачу саме 13.02.2020, відповідачем не спростовано, доказів протилежного не надано, матеріали справи не містять. З урахуванням викладеного суд погоджується з твердженням позивача щодо того, що вказані акт та рахунок було вручено відповідачу 13.02.2020);

- за рахунком від 29.02.2020 №060384 - 16.03.2020 (вручений 10.03.2020 + 5 діб = 15.03.2020 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 16.03.2020);

- за рахунком від 31.03.2020 №060384 - 08.06.2020 (вручений 02.06.2020 + 5 діб = 07.06.2020 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 08.06.2020);

- за рахунком від 30.04.2020 №060384 - 18.05.2020 (направлений на електронну адресу 12.05.2020 + 5 діб = 17.05.2020 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 18.05.2020);

- за рахунком від 30.11.2020 №060384 - 21.12.2020 (вручений 15.12.2020 + 5 діб = 20.12.2020 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 21.12.2020);

- за рахунком від 31.12.2020 №060384 - 18.01.2020 (направлений на електронну адресу 12.01.2021 + 5 діб = 17.01.2021 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 18.01.2021);

- за рахунком від 31.01.2021 №060384 - 22.02.2021 (направлений на електронну адресу 16.02.2021 + 5 діб = 21.02.2021 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 22.02.2021);

- за рахунком від 28.02.2021 №060384 - 11.03.2021 (направлений на електронну адресу 06.03.2021 + 5 діб);

- за рахунком від 31.03.2021 №060384 - 13.04.2021 (направлений на електронну адресу 08.04.2021 + 5 діб);

- за рахунком від 30.04.2021 №060384 - 17.05.2021 (направлений на електронну адресу 11.05.2021 + 5 діб = 16.05.2021 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 17.05.2021)

- за рахунком від 30.11.2021 №060384 - 13.12.2021 (направлений на електронну адресу 08.12.2021 + 5 діб);

- за рахунком від 31.12.2021 №060384 - 17.01.2022 (направлений на електронну адресу 12.01.2022 + 5 діб);

- за рахунком від 31.01.2022 №060384 - 15.02.2022 (направлений на електронну адресу 10.02.2022 + 5 діб);

- за рахунком від 28.02.2022 №060384 - 14.03.2022 (направлений на електронну адресу 09.03.2022 + 5 діб);

- за рахунком від 31.03.2022 №060384 - 18.04.2022 (направлений на електронну адресу 12.04.2022 + 5 діб = 17.04.2022 (неділя - вихідний), перший робочий день за вихідним - 18.04.2022).

При цьому, судом враховано, що частина вказаних вище рахунків на оплату надсилалася на електронну адресу . Як вбачається, вказана електронна адреса зазначена відповідачем у заяві від 09.10.2015 щодо укладення договору на поставку теплової енергії та гарячого водопостачання приміщення перукарні за адресою: Б. Слави, буд. 45.

Заперечень щодо отримання рахунків, надісланих на зазначену електронну адресу відповідачем не надано, матеріали справи не містять.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Враховуючи, що сплата відповідачем проведена частково на суму 38 435 грн. 70 коп. (згідно з випискою про рух коштів), сума заборгованості за поставлену теплову енергію складає 3 779 грн. 39 коп. (42 215 грн. 09 коп. - 38 435 грн. 70 коп.)

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного позовні вимоги в частині стягнення 3 779 грн. 39 коп. - заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних нарахувань

Згідно з частинами 1, 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається, позивачем здійснено інфляційні нарахування у розмірі 7 929 грн. 83 коп. за загальний період з 01.01.2020 по 31.08.2022, а також нараховано 3% річних в сумі 1 314 грн. 98 коп. за загальний період з 17.12.2019 по 30.09.2022.

Після перерахунку суду, розмір інфляційних нарахувань за загальний період з 01.01.2020 по 31.08.2022 складає 8 617 грн. 33 коп., розмір 3% річних за загальний період з 17.12.2019 по 30.09.2022 складає 1 314 грн. 55 коп.

Судом враховано, що позивачем заявлено до стягнення інфляційні нарахування в розмірі 7 929 грн. 83 коп., отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні нарахування за загальний період з 01.01.2020 по 31.08.2022 в розмірі 7 929 грн. 83 коп., а також 3% річних за загальний період з 17.12.2019 по 30.09.2022 в розмірі 1 314 грн. 55 коп.

Щодо нарахування пені

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно; якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частини 1, 2 статті 550 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 8.2.3. Договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 Господарського кодексу України).

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини 6 статті 231 Господарського кодексу України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 Господарського кодексу України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначено в пункті 6.31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Як вбачається позивач просить стягнути пеню у розмірі 12 104 грн. 86 коп. за загальний період з 17.12.2019 по 30.09.2022 та посилається на пункт 8.2.3. Договору.

Суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020 у справі №916/1777/19 встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 21.06.2017 зі справи № 910/2031/16 та Верховного Суду від 10.04.2018 зі справи № 916/804/17.

Оскільки умови укладеного сторонами договору не містять положень щодо встановлення сторонами іншого (більшого), ніж передбачено чинним законодавством (частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України) періоду нарахування пені за порушення умов договору, суд вважає, що нарахування позивачем пені за період понад 6 місяців є не законним.

Також, судом встановлено, що пункт 8.2.3. Договору не містить періоду, який необхідно враховувати при застосуванні подвійної облікової ставки НБУ, оскільки облікова ставка НБУ є змінною величиною.

Таким чином, суд вважає, що умовами укладеного Договору не встановлений конкретний розмір пені за порушення виконання грошового зобов`язання.

За змістом правової позиції Вищого господарського суду України, викладеного у п. 2.1 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань, якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Наведений висновок підтверджено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2018 у справі №904/6881/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 зазначила, що: за змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.».

Нарахування пені у відповідному (конкретному) відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини між сторонами, законодавчо не визначено.

З огляду на викладене, враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд приходить до висновку, що сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені, а тому її нарахування та вимоги позивача щодо стягнення пені з відповідача є неправомірними та безпідставними.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 10.10.2023 у справі №904/2111/22.

За викладеного, вимоги позивача про стягнення пені не можуть бути задоволені судом.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 508 грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням викладеного позивачу з Державного бюджету України за його клопотанням підлягає сума судового збору в розмірі 1 500 (одна тисячі п`ятсот) грн. 19 коп.

Керуючись пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень, статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148) до Фізичної особи-підприємця Шевчук Алли Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 25 129 грн. 06 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Шевчук Алли Сергіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49081, м. Дніпро, просп. Слобожанський, буд. 29, оф. 504; ідентифікаційний код 32688148) 3 779 (три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) грн. 39 коп. - заборгованості, 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) грн. 55 коп. - 3% річних, 7 929 (сім тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) грн. 83 коп. - інфляційних нарахувань та 508 (п`ятсот вісім) грн. 33 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

13.10.2023