ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"16" жовтня 2023 р. Справа № 925/1394/23

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В., розглянувши

заяву Черкаської міської ради

про забезпечення позову

у справі

за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси

до товариства з обмеженою відповідальністю Черкасибакбуд,

м. Черкаси

про стягнення 131 288 грн. 14 коп.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області звернулась з позовом Черкаська міська рада до товариства з обмеженою відповідальністю Черкасибакбуд про стягнення з відповідача 131 288 грн. 14 коп. безпідставно утримуваних грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16 жовтня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності відповідачу.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що об`єкт нерухомості (незавершене будівництво), що знаходиться на земельній ділянці позивача є єдиним нерухомим майном у власності відповідача і тому в разі його відчуження це може унеможливити виконання рішення суду за відсутності на рахунках боржника коштів для задоволення вимог стягувача.

Зокрема позивач вказує, що нерухоме майно, яке знаходиться на земельній ділянці постійно відчужується, що змушує позивача звертатися до суду до різних суб`єктів про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів за користування земельною ділянкою. Засновником відповідача є громадянин ОСОБА_1

25 травня 2018 року за товариством з обмеженою відповідальністю Центрпромпостач було зареєстровано право власності на об`єкт незавершеного будівництва, а саме: Д-1 незавершене будівництво магазину готовністю 60%, № 3, 4, 5, 7 огорожа за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна яким засновник ОСОБА_1 передав товариству з обмеженою відповідальністю Центрпромпостач, як внесок до статутного фонду, частину придбаного ним майна.

Право власності у ОСОБА_1 виникло 20 липня 2009 року на підставі акту про реалізацію предмета іпотеки, яке складалося з незавершеного будівництва адміністративно-торгового комплексу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , до складу якого входило зокрема і магазин літ. Д-1.

Наказом Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради від 16 березня 2018 року №2377-а Про присвоєння та зміну нумерації будинків та споруд на території м. Черкаси по об`єкту незавершеного будівництва адміністративно-торгового комплексу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходилося за адресою: АДРЕСА_2 , були надані такі адреси:

- незавершеному будівництвом магазину (літ. Д-1) - АДРЕСА_1 ;

- незавершеному будівництвом комбінату побутового обслуговування (літ. В-2) - АДРЕСА_3 ;

- незавершеному будівництвом господарсько-технічному приміщенню (літ. Г-1) АДРЕСА_3 .

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18 травня 2021 року у справі №925/48/21 з товариства з обмеженою відповідальністю Центрпромпостач на користь Черкаської міської ради стягнуто 241 100,59 грн. безпідставно збережених коштів (нестриманого доходу) за користування земельною ділянкою за кадастровим номером :05:027:0046 за період з 22 травня 2019 року по 30 листопада 2020 року.

Згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 01 липня 2022 року об`єкт нерухомого майна, розташований за адресою: по АДРЕСА_1 , ТОВ Центрпромпостач відчужено ОСОБА_1 .

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13 квітня 2023 року у справі №925/325/23 було задоволено позовні вимоги Черкаської міської ради та стягнуто з ТОВ Центпромпостач кошти за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :05:027:0046 по АДРЕСА_1 за період з 01 грудня 2020 року по 03 липня 2022 року, тобто до дати реєстрації права власності на майно, що знаходиться на цій земельній ділянці за ОСОБА_1 . Цим же рішенням встановлено вищезазначені обставини переходу права власності, що у відповідності до ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню.

17 жовтня 2022 року право власності на майно перейшло до ТОВ Черкасимакбуд шляхом його передачі від засновника товариства ОСОБА_1 до статутного капіталу підприємства згідно акту приймання-передачі майна від 17 жовтня 2022 року, серія та номер 1716.

15 березня 2023 року відповідач за договором купівлі-продажу частки у праві власності на об`єкт незавершеного будівництва відчужив 463/1000 часток ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в рівних частках.

Тобто, відбувається постійний перехід (відчуження) права власності на розташований на цій земельній ділянці об`єкт нерухомості до різних суб`єктів, які пов`язані між собою. На думку позивача, такі дії можуть бути умисними та узгодженими оскільки розуміючи, що на нерухоме майно, може бути звернуто стягнення шляхом реалізації цього майна для забезпечення виконання грошового зобов`язання перед позивачем, передбачаючи негативні наслідки для себе у випадку примусового виконання судового рішення про стягнення безпідставно утримуваних коштів за фактичне користування земельною ділянкою, вчиняються дії по відчуженню майна чи його частини на користь інших суб`єктів.

Крім того, незавершене будівництво адміністративно-торгового комплексу Рось, на яке у 2009 році ОСОБА_1 , набув право власності, було розташовано на земельній ділянці площею 0,9323 га з кадастровим номером :05:027:0004 (ця обставина також встановлена у справі №925/325/23), яка в подальшому за рішенням Черкаської міської ради від 18 березня 2021 року №4-343 була поділена на чотири окремі земельні ділянки, на яких на той час крім майна належного ТОВ Центрпромпостач, знаходилося майно ТОВ Омега-Центр-Сервіс та ТОВ Учбовий заклад професійної освіти Старт 3000, де засновниками були і є пов`язані з ОСОБА_1 особи.

По цих об`єктах розташованих на землях комунальної власності теж були аналогічні позови про стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів і майно також неодноразово відчужувалося.

Позивач стверджує, що така поведінка відповідача свідчить про намір ухилитися від виконання зобов`язань. Вказана обставина вказує на достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може повторно зникнути (змінити власника), або зменшитись за кількістю на момент виконання рішення.

Розглянувши заяву Черкаської міської ради, судом враховано наступне:

Згідно зі ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб. (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України)

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 236 ГПК України)

У постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17 червня 2022 року у справі №908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду.

Крім того, подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на нерухоме майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. (ч. 4 ст. 137 ГПК України)

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/іншим особам здійснювати певні дії. (постанова Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 910/4669/21).

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №910/12404/21).

У заяві, що розглядається заявник просить накласти арешт на нерухоме майно в межах суми позову в розмірі 131 288 грн. 14 коп.

Отже, при вжитті заходів забезпечення буде дотримано принцип співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Суд відзначає, що вжиття відповідних заходів забезпечення позову не матиме наслідком порушення прав відповідача та не призведе до порушення балансу інтересів.

Водночас, існування таких заходів надасть реальну можливість поновлення порушених прав позивача за захистом яких він звернувся до суду у випадку задоволення його позову, адже метою такого позову є стягнення безпідставно утримуваних грошових коштів у сумі 131 288 грн. 14 коп. наявність яких на рахунках відповідача неможливо самостійно встановити позивачу; водночас за рахунок реалізації такого нерухомого майна позивач зможе отримати присуджені кошти в разі задоволення позову.

Натомість, припущення стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення позову Черкаської міської ради підтверджується фактами наведеними позивачем у своїй заяві.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Тобто метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі Кюблер проти Німеччини (заява №32715/06).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (постанови Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року у справі №910/20007/20, від 10 грудня 2019 року у справі №910/18739/16 та ін.).

Таким чином, суд вважає, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову у цій справі з великою ймовірністю ускладнить або навіть унеможливить виконання рішення у даній справі щодо стягнення коштів на користь позивача у разі задоволення позову.

У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану, тому відсутні підстави вважати, що права відповідача чи баланс інтересів будуть порушені.

Згідно із ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Отже, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку.

Керуючись ст. ст. 136-140, 233-235, 255 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Черкаської міської ради про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: 537/1000 частки незавершеного будівництва магазину готовністю 60%, Д-1 замощення І, огорожа 4,5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) та належить на праві власності товариству з обмеженою відповідальністю Черкасимакбуд (вул. 30-річчя Перемоги, 70, м. Черкаси, ідентифікаційний код 44852178) в межах суми позову в розмірі 131 288 грн. 14 коп.

3. В порядку ч. 2 ст. 144 ГПК України надіслати примірник ухвали сторонам.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Ухвала відповідно до Закону України Про виконавче провадження є виконавчим документом.

Позивач: Черкаська міська рада (ідентифікаційний код 25212542), знаходиться за адресою: вул. Байди Вишневецького, 36, м. Черкаси, 18001.

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю Черкасимакбуд (ідентифікаційний код 445852178), знаходиться за адресою: вул. 30-річчя Перемоги, 70, м. Черкаси, 18024.

Ухвала набрала законної сили: 16 жовтня 2023 року.

Дата видачі ухвали: 16 жовтня 2023 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 17 жовтня 2026 року.

Суддя А.В.Васянович