РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2023Справа № 910/6199/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Божка Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ"

про стягнення 2425784,28 грн.

Представники сторін:

від позивача:Загрія Р.О.

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" стягнення 2425784,28 грн, з яких: 1201005,92 грн - сума основного боргу, 731855,73 грн - пеня, 59391,75 грн - 3% річних, 433530,88 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки №ДТ-0000039 від 05.02.2021.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.05.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Протокольною ухвалою від 25.05.2023 підготовче засідання відкладено на 08.06.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

08.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позов. Також у повідомленні, направленому на електронну пошту суду відповідач заявив про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.8 ст.42 Господарського процесуального кодексу України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Отже, якщо учасник справи чи його представник подає до суду документи в електронній формі, він зобов`язаний їх підписати, використовуючи електронний цифровий підпис.

З огляду на викладене вище, оскільки, поданий відповідачем через електронну пошту відзив на позов не скріплений електронним цифровим підписом, вказаний відзив не вважається таким, що підписаний заявником (його представником). У зв`язку із наведеним, керуючись ст. 42, 170, 233 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 08.06.2020 суд постановив протокольну ухвалу про залишення відзиву відповідача без розгляду.

У судовому засіданні 08.06.2023 суд постановив протокольні ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 29.06.2023.

12.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання відзиву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.06.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

29.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 29.06.2023 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" про поновлення строку на подання відзиву та залишення без розгляду відзиву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ".

Протокольною ухвалою від 29.06.2023 підготовче засідання відкладено на 13.07.2023.

05.07.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач просив суд вважати викладену у документів під назвою "відзив на позовні заяву від 06.06.2023" позицію та додатки до нього, додатковими поясненнями та долучити їх до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

13.07.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про перенесення слухання справи.

Протокольною ухвалою від 13.07.2023 підготовче засідання відкладено на 10.08.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовчому засіданні 10.08.2023 суд постановив протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.09.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Протокольною ухвалою від 14.09.2023 судове засідання з розгляду справи по суті відкладено на 05.10.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2023 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача у судовому засіданні 05.10.2023 надав пояснення по суті позовних вимог.

Представник відповідача у судове засідання 05.10.2023 не прибув, про причини неявки у судове засідання не повідомив. Про розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 915.

Враховуючи приписи ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що відповідач реалізував своє право на надання відзиву на позов та виклав свою позицію щодо заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що неявка у судове засідання представника відповідача, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 05.10.2023 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в повному обсязі не виконано свої зобов`язання за договором поставки № ДГ-0000039 від 05.02.2021 зі сплати вартості поставленого товару.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки становить 1201005,92 грн, а саме: за видатковими накладними №РН-0000590 від 27.07.2021, №РН-0000616 від 31.07.2021, №РН-0000764 від 21.09.2021, №РН-0000776 від 01.10.2021, №РН-0000874 від 25.11.2021, №РН-0000919 від 07.12.2021, №РН-0000112 від 30.01.2022, №РН-0000146 від 05.02.2022.

Оскільки, відповідач оплату вартості поставленого товару у строк встановлений договором у повному обсязі не здійснив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 1201005,92 грн, а також нарахованих у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання інфляційних втрат у сумі 433530,88 грн, 3% річних у сумі 59391,75 грн, пені у сумі 731855,73 грн.

Позиція відповідача

08.06.2023 на електронну пошту суду від відповідача надійшов відзив на позов. Однак, зазначений відзив суд на підстав ст. 42, 170, 233 Господарського процесуального кодексу України, протокольною ухвалою від 08.06.2020 залишив без розгляду.

Також ухвалою від 29.06.2023 відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" про поновлення строку на подання відзиву та залишення без розгляду відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" (надійшов до суду 12.06.2023).

Окрім того, враховуючи те, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачено заміни поданої учасником справи заяви по суті (у цьому випадку, відзиву на позов) на письмові пояснення, оскільки питання щодо поданого з пропуском строку відзиву на позов вже було вирішено судом, суд відхиляє клопотання відповідача, що надійшло 05.07.2023 на електронну пошту суду, в якому відповідач просив суд вважати викладену у документів під назвою "відзив на позовні заяву від 06.06.2023" позицію, додатковими поясненнями та просив долучити їх разом із додатками до матеріалів справи.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

05.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" (покупець, відповідач) укладений договір поставки №ДТ-0000039 (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити даний товар.

У п.2.1. договору сторони погодили найменування товару: продукція птахівництва - тушка куряча заморожена/ охолоджена, субпродукти курячі заморожені/ охолоджені.

Відповідно до п.2.2. договору кількість кожної партії товару визначається відповідно окремою видатковою накладною, яка є невід`ємною частиною цього договору. Загальний об`єм продукції, що поставляється за цим договором визначається видатковими накладними.

Сторони домовились, що на всі накладні, за якими постачальник поставив покупцю товар протягом строку дії цього договору, поширюються всі норми цього договору, в тому числі відносно умов поставки та оплати продукції, яка поставляється (п.).

Згідно із п.3.1. договору ціна за одиницю та загальна вартість товару визначаються сторонами у відповідності з видатковими накладними на даний товар. Всі видаткові накладні, за якими постачальником був поставлений товар покупцю протягом строку дії цього договору, є невід`ємною частиною цього договору.

У відповідності до п.3.3. договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх видаткових накладних на відпуск товару покупцю за весь період дії цього договору.

У пункті 3.4. договору сторони погодили, що розрахунки за товар, який поставляється у відповідності до умов цього договору, здійснюються шляхом 100% попередньої оплати на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п.4.9. договору товар вважається прийнятим покупцем за якістю - відповідно до даних норм технічної документації (паспорту якості на товар), за кількістю - відповідно до даних, зазначених у видаткових накладних.

У пунктах 5.1.,5.2. договору сторонами погоджено, що постачальник зобов`язується здійснити поставку на умовах та в терміни відповідно до цього договору, а покупець зобов`язаний здійснити оплату за товар на умовах та в строки відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п.6.2. договору у випадку прострочення здійснення оплати за товар в строки, зазначені в пункті 3.4. цього договору покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно перерахованих грошових коштів за кожен день прострочення.

Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань (п.6.10. договору).

У пункті 9.5. договору сторони дійшли згоди, що договір набирає чинності від дати його підписання сторонами та діє до 31.12.2021.

Згідно із наданими позивачем у матеріали справи видатковими накладними, рахунками-фактурами, товарно-транспортними накладними, банківськими виписками та розрахунком позивача (з урахуванням пояснень щодо зарахувань здійснених відповідачем оплат), відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставки № ДГ-0000039 від 05.02.2021 не здійснив оплату поставленого товару у сумі, а саме: 1201005,92 грн за видатковою накладною №РН-0000590 від 27.07.2021 у сумі 327,72 грн; за видатковою накладною №РН-0000616 від 31.07.2021 у сумі 5010,10 грн; за видатковою накладною №РН-0000764 від 21.09.2021 у сумі 10349,62 грн; за видатковою накладною №РН-0000776 від 01.10.2021 у сумі 95105,98 грн; за видатковою накладною №РН-0000874 від 25.11.2021 у сумі 355807,30 грн; за видатковою накладною №РН-0000919 від 07.12.2021 у сумі 252000,00 грн; за видатковою накладною №РН-0000112 від 30.01.2022 у сумі 246040,00 грн; за видатковою накладною №РН-0000146 від 05.02.2022 у сумі 236365,20 грн.

На підставі ст.625 ЦК України та п.6.2. договору позивачем нараховані інфляційних втрат у сумі 433530,88 грн, 3% річних у сумі 59391,75 грн, пені у сумі 731855,73 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки та правовідносини сторін підпадають під правове регулювання Главою 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Положеннями статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із матеріалів справи, факт отримання товару відповідачем підтверджується видатковим накладними: №РН-0000590 від 27.07.2021, №РН-0000616 від 31.07.2021, №РН-0000764 від 21.09.2021, №РН-0000776 від 01.10.2021, №РН-0000874 від 25.11.2021, №РН-0000919 від 07.12.2021, №РН-0000111 від 30.01.2022, №РН-0000112 від 30.01.2022, №РН-0000146 від 05.02.2022 та товарно-транспортними накладними. Також отримання товару не заперечується відповідачем.

Підписання відповідачем видаткових накладних, які за умовами договору та у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами та фіксують факт здійснення господарської операції, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Відтак, у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за поставлений позивачем товар.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного з законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

У пункті 3.4. договору сторони дійшли згоди, що розрахунки за товар, який поставляється у відповідності до умов цього договору, здійснюються шляхом 100% попередньої оплати на банківський рахунок постачальника.

Згідно із розрахунком позивача (з урахуванням пояснень щодо зарахувань здійснених відповідачем оплат), заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 1201005,92 грн, а саме: за видатковою накладною №РН-0000590 від 27.07.2021 у сумі 327,72 грн; за видатковою накладною №РН-0000616 від 31.07.2021 у сумі 5010,10 грн; за видатковою накладною №РН-0000764 від 21.09.2021 у сумі 10349,62 грн; за видатковою накладною №РН-0000776 від 01.10.2021 у сумі 95105,98 грн; за видатковою накладною №РН-0000874 від 25.11.2021 у сумі 355807,30 грн; за видатковою накладною №РН-0000919 від 07.12.2021 у сумі 252000,00 грн; за видатковою накладною №РН-0000112 від 30.01.2022 у сумі 246040,00 грн; за видатковою накладною №РН-0000146 від 05.02.2022 у сумі 236365,20 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості (з урахуванням пояснень щодо зарахувань здійснених відповідачем оплат), суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично правильним.

Матеріали справи не містять обґрунтованих заперечень щодо суми заборгованості відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Невиконане відповідачем зобов`язання за договором у сумі 1201005,92 грн підтверджується матеріалами справи. Відповідач, у свою чергу, належних доказів на спростування заборгованості у сумі 1201005,92 грн суду не надав.

Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості у сумі 1201005,92 грн.

Щодо заявлених позивачем позовних вимог про стягнення пені у сумі 731855,73 грн, а також згідно із ст.625 ЦК України - 3% річних у сумі 59391,75 грн та інфляційні втрати у сумі 433530,88 грн, суд зазначає наступне.

Позивач здійснює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат у такому порядку:

на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000764 від 21.09.2021 за загальний період з 22.09.2021 по 17.04.2023;

на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000776 від 01.10.2021 за загальний період з 02.10.2021 по 17.04.2023;

на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000874 від 25.11.2021 за загальний період з 25.11.2021 по 17.04.2023;

на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000919 від 07.12.2021 у сумі 252000,00 грн за загальний період з 08.12.2021 по 17.04.2023;

на заборгованість за видатковими накладними №РН-0000111 від 30.01.2022, №РН-0000112 від 30.01.2022 за загальний період з 31.01.2022 по 17.04.2023;

на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000146 від 05.02.2022 за загальний період з 06.02.2022 по 17.04.2023.

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом з ч.2 ст.217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч.1 ст.230 ГК України).

За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідальність у вигляді пені за несвоєчасну сплату за поставлений товар встановлена в п.6.2. договору.

Приписом частини шостої статті 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Одночасно, судом встановлено, що у п.6.10. договору сторони погодили, що штрафні санкції за цим договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань. Тобто, сторони визначили період нарахування пені, який починається з моменту (дня) виникнення факту прострочення виконання зобов`язання та нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язань.

Також суд зазначає, що пунктом 7 Розділу IX Прикінцевих положень Господарського кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) " від 30.03.2020 року № 540-IX, який набрав чинності з 02.04.2020 року.

В період нарахування позивачем пені тривав карантин, який, зокрема, був продовжений згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 383 від 25.04.2023 до 30 червня 2023 року.

Отже, дія Закону України від 30.03.2020 року № 540-IX фактично надавала можливість нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем правильно визначено кінцевий період нарахування пені.

Одночасно, дослідивши розрахунки пені, судом встановлено, що позивачем при нарахуванні пені помилково у періоди нарахування включені дати оплати, а також при нарахуванні на заборгованість за видатковою накладною №РН-0000146 від 05.02.2022, не враховано, вимоги ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України.

Відтак, з урахуванням вище наведеного, з огляду на здійснені відповідачем оплати:

нарахування за видатковою накладною №РН-0000764 від 21.09.2021: на заборгованість у сумі 599570,04 грн слід здійснювати за період з 22.09.2021 по 15.12.2021, на заборгованість у сумі 470230,04 грн за 16.12.2021, на заборгованість у сумі 270230,04 грн - за період з 17.12.2021 по 20.12.2021, на заборгованість у сумі 10349,62 грн - за період з 21.12.2021 по 17.04.2023;

нарахування за видатковою накладною №РН-0000776 від 01.10.2021: на заборгованість у сумі 195105,98 грн - за період з 02.10.2021 по 24.10.2022, на заборгованість у сумі 95105,98 грн - за період з 25.10.2022 по 17.04.2023;

нарахування за видатковою накладною №РН-0000874 від 25.11.2021: на заборгованість у сумі 655807,30 грн - за період з 25.11.2021 по 29.12.2021, на заборгованість у сумі 455807,30 грн - за період з 30.12.2021 по 11.01.2022, на заборгованість у сумі 355807,30 грн - за період з 12.01.2022 по 17.04.2023;

нарахування за видатковими накладними №РН-0000111 від 30.01.2022, №РН-0000112 від 30.01.2022 на заборгованість у сумі 523040,00 грн - за період з 31.01.2022 по 14.02.2022, на заборгованість у сумі 246040,00 грн - за період з 14.02.2022 по 17.04.2023;

нарахування за видатковою накладною №РН-0000146 від 05.02.2022 на заборгованість у сумі 363195,86 грн - за період з 08.02.2022 по 29.11.2022, на заборгованість у сумі 236365,20 грн - за період з 30.11.2022 по 17.04.2023.

Здійснивши перерахунок пені, суд приходить до висновку, що обґрунтованою є пеня у сумі 729860,43 грн, а тому позовні вимоги у цій частині належить задовольнити частково.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пп. 3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19 роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

За розрахунком суду, з урахуванням наведених вище правильних періодів нарахувань (періоди нарахування 3% річних є аналогічними періодам пені), суд дійшов висновку, що обґрунтованою є сума 3% річних у розмірі 59239,28 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що інфляційні втрати є більшими, ніж заявлено позивачем до стягнення. Однак, враховуючи, що згідно із ч.2 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 433530,88 грн інфляційних втрат.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи приписи ст.76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу Україні, з огляду на встановлені вище обставини, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованість у сумі 1201005,92 грн, пені у сумі 729860,43 грн, 3% річних у сумі 59239,28 грн та інфляційних втрат у сумі 433530,88 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88", а саме в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" заборгованості у сумі 1201005,92 грн, пені у сумі 729860,43 грн, 3% річних у сумі 59239,28 грн та інфляційних втрат у сумі 433530,88 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "АГРОПРОДУКТ" (61145, Харківська область, місто Харків, вулиця Космічна, будинок 21, офіс 802, ідентифікаційний код 38157186) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕМП-88" (03127, місто Київ, проспект Голосіївський, будинок 100/2, ідентифікаційний код 41202076) заборгованість у сумі 1201005,92 грн, пеню у сумі 729860,43 грн, 3% річних у сумі 59239,28 грн, інфляційні втрати у сумі 433530,88 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 36354,55 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 16.10.2023.

Суддя С.О. Турчин