ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" вересня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/2015/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Приватного підприємства Тімурагро (68500, Одеська обл., Тарутинський р-н, смт Тарутине, пр-т Миру, буд. 7, )

до відповідача: Фермерського господарства Діамант (68525, Одеська обл., Тарутинський р-н, сільрада Калачівська, комплекс будівель та споруд №3, )

про стягнення 200000 грн., -

за участю представників сторін:

від позивача: Баєнко Я.В., адвокт, діє на підставі ордеру

від відповідача: Бедереу К.О., діє в порядку самопредставництва

Суть спору: Приватне підприємство Тімурагро звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Фермерського господарства Діамант про стягнення 200000 грн. безпідставно отриманих коштів.

Позовні вимоги Приватного підприємства Тімурагро заявлені у зв`язку з неповерненням відповідачем суми безпідставно перерахованих йому коштів, із посиланнями на ст. 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання на 20.06.2023 о 14:15.

20.06.2023 за вх.№20259/23 до суду від відповідача надійшло клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування поданого клопотання відповідач вказує, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; відповідач наголошує, що суперечливі твердження щодо предмету спору, який вже був і на розгляді за справою №916/1572/22, а саме твердження позивача про перерахування грошей у розмірі 200000 грн. за платіжним дорученням від 07.07.2020 року №2053 відповідно до договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги у справі №916/1572/22, та протилежні твердження у позові за справою №916/2015/23, а саме щодо помилкового та безпідставного перерахування відповідачу грошову суму у розмірі 200000 грн., свідчать про недостатність доказів позивача по справі для її розгляду у спрощеному провадженні. Окрім того, відповідач наголошує, що голова ФГ Діамант ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та нажаль процес спадкування все ще триває; господарська діяльність фактично зупинена у зв`язку з відсутністю підписанта та фінансово відповідальної особи.

20.06.2023 за вх.№20285/23 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом до розгляду, та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи, зокрема, повноваження представника відповідача в порядку самопредставництва. У поданому відзиві відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити та вказує:

- відповідач зазначає, що вимог про повернення безпідставно набутого майна відповідач не отримував, відповідач не допустив порушення права позивача на повернення помилково перерахованих позивачем коштів у зв`язку із чим вважає, що звернення до суду є передчасним;

- відповідач наголошує, що голова ФГ Діамант ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та нажаль процес спадкування все ще триває; господарська діяльність фактично зупинена у зв`язку з відсутністю підписанта та фінансово відповідальної особи; у зв`язку зі смертю єдиної фінансово відповідальної особи ФГ Діамант на зараз немає змоги самостійно встановити підстави перерахування грошей у розмірі 200000,00 грн. за платіжним дорученням від 07.07.2020 №2053, та за таких обставин відповідач наразі немає фактичної можливості здійснити перерахування на рахунок позивача у разі встановлення факту обов`язку ФГ Діамант повернути їх;

- відповідач вважає не встановленим факт існування у нього абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна за платіжним дорученням від 07.07.2020 №2053 відповідно до позиції ВС у постанові від 17.04.2019 №757/16163/17-ц, так як поведінка позивача суперечить доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), вимога повернути безпідставно набутого майна від позивача не надходила; зважаючи на наявність суперечливих тверджень з боку позивача у позовах за справами №916/1572/22 та 916/2015/23 щодо підстав здійснення перерахування 200000 грн. на рахунок відповідача за платіжним дорученням від 07.07.2020 №2053, та заяв позивача за справою №916/1572/22 (зокрема, заяву про залишення позову без розгляду), позов по справі 916/2015/23 відповідач розцінює як спробу позивача згодом здійснити право на оспорення, як таке, яке суперечить попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права відповідно до позиції ВС у постанові від 07.10.2020 у справі 450/2286/16-ц.

20.06.2023 за вх.№20302/23 до суду від позивача надійшла заява про долучення оригіналу доказу, яка судом у протокольній формі задоволена, залучено оригінал платіжної інструкції до матеріалів справи.

У судовому засіданні 20.06.2023 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення судового засідання на 12.07.2023 о 14:00. Ухвалою суду від 04.07.2023 призначено судове засідання на 19.07.2023 о 14:00.

18.07.2023 за вх.№24178/23 до суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач вказує, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності); відтак, належними підписантами процесуальних документів та заяв по суті справи від імені відповідача можуть бути або відповідний керівник чи інша особа, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або належним чином уповноважений адвокат; позивач вважає, що оскільки фізичною особою К.О. Бедереу не надано разом із відзивом або у будь-якій інший спосіб належних документальних підтверджень, які б свідчили про наявність в неї повноважень діяти в інтересах відповідача в судовому процесі, тож будь-які процесуальні документі від її імені, наданні без достатніх повноважень судом прийматися до розгляду не повинні.

У судовому засіданні 19.07.2023 судом прийнято до розгляду відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 19.07.2023 судом оголошено перерву до 05.09.2023 об 11:45.

05.09.2023 за вх.№30389/23 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду. У поданій відповіді на відзив позивач вказує:

- позивач зазначає, що позов у справі №916/1572/22 було подано у зв`язку із тим, що позивач вважав, що відповідач укладав раніше з позивачем відповідний договір безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, проте вказаний договір на момент звернення до суду у позивача був відсутній, тому позивач вважав що даний договір був укладений та знаходився у відповідача, оскільки позивачу було повідомлено про необхідність здійснити платіж з призначенням за договором безвідсоткової фінансової допомоги, однак, як було встановлено, вказаний договір був відсутнім як у позивача, так і у відповідача, також були відсутні будь-які відомості щодо його укладання, що означає, що позивач перерахував вказані грошові кошти на рахунок відповідача безпідставно (перебуваючи в омані щодо факту укладання договору); саме з підстав відсутності договору - підстави для перерахування грошових коштів - позовну заяву було залишено без розгляду, більш того, у відзиві на позовну заяву відповідач також не довів, що відповідний договір між ним та позивачем взагалі укладався;

- позивач зауважує, що спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, оскільки право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Господарського процесуального кодексу; даної позиції дотримується Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 09.07.2002 №15-рп/2002 дав роз`яснення застосування способу захисту свого порушеного права шляхом досудового вирішення спору;

- на думку позивача смерть фізичної особи - керівника відповідача немає жодного відношення до господарських відносин між двома юридичними особами - суб`єктами господарювання, більш того, згідно відомостей ЄДРПОУ у відповідача наявний керівник - Кірович Ганна Вікторівна, який відповідно має повноваження діяти від імені відповідача щодо повернення грошових коштів, належних позивачу, які безпідставно перераховані та обліковуються на розрахунковому рахунку відповідача.

У судовому засіданні 05.09.2023 судом прийнято до розгляду відповідь на відзив та повідомлено позивача, що виходячи з наявних матеріалів справи представник відповідача діє в порядку самопредставництва на підставі наданих до суду документів.

У судовому засіданні 05.09.2023 судом оголошено перерву до 28.09.2023 о 12:30.

28.09.2023 за вх.№33989/23 до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку для надання заперечень на відповідь на відзив із посиланням на неотримання відповіді на відзив.

28.09.2023 за вх.№33990/23 до суду від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

28.09.2023 за вх.№34037/23 до суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у задоволенні якого судом відмовлено через його необґрунтованість.

У судовому засіданні 28.09.2023 судом у протокольній формі відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за вх.№20259/23 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, оскільки відповідачем не обґрунтовано яким чином зміна позовного провадження у даній справі сприятиме дотриманню основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого вирішення спору та дійсного вирішення правового спору між сторонами, окрім того при відкритті провадження у справі судом було визначено, що дана справа, виходячи з ціни позову, обсягу та характеру доказів є малозначною та не відноситься до категорії справ, визначених ч.4 ст. 247 ГПК України.

У судовому засіданні 28.09.2023 судом у протокольній формі відмовлено у задоволенні клопотання відповідача за вх.№33989/23 про продовження процесуального строку для надання заперечень на відповідь на відзив, оскільки відповідь на відзив була подана позивачем 05.09.2023, а відповідач будучи обізнаним про наявність відповіді на відзив мав можливість реалізувати своє процесуальне право на ознайомлення з матеріалами справи та подання заперечень.

У судовому засідання 28.09.2023 представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засідання 28.09.2023 представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 01 травня 2023 року №254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Справа №916/2015/23 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

У відповідності до вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 28.09.2023 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

В матеріалах справи наявне платіжне доручення №2053 від 07.07.2020, відповідно до якого платник - Приватне підприємство Тімурагро (позивач) перерахував на користь Фермерського господарства Діамант (відповідач) 200000 грн. із призначенням платежу безвідсоткова зворотня фінансова допомога згідно договору №БП-2020/0707 від 07.07.2020.

Як було вказано сторонами у даній справі, в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа №916/1572/22 за позовом ПП Тімурагро до ФГ Діамант про стягнення основного боргу у розмірі 200000 грн., інфляційних втрат у розмірі 39949,44 грн., пені у розмірі 11945,39 грн. та 3% річних у розмірі 8871,28 грн.; позовні вимоги у справі №916/1572/22 обґрунтовані не належним виконанням відповідачем умов договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №БП-2020/0707 від 07.07.2020 в частині повного та своєчасного повернення позики; ухвалою суду від 19.01.2023 задоволено заяву позивача в частині залишення позову без розгляду та залишено позов у справі №916/1572/22 без розгляду.

Також в матеріалах справи наявні: виписка Фермерського господарства Діамант; Статут Фермерського господарства Діамант; наказ від 28.10.2016 про прийняття на роботу Бедереу К.О.; посадова інструкція юриста ФГ Діамант.

Неповернення відповідачем безпідставно отриманих коштів стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з вимогами ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №753/20633/15-ц:

- предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права;

- зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України);

- об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб;

- під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №495/2442/16-ц системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). У постанові також вказано, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Господарський суд зазначає, що спірні грошові кошти набуті особою, не пов`язаною жодними договірними правовідносинами щодо такого майна, а тому набуті без правової підстави, тягнуть за собою виникнення у такої особи зобов`язання повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим.

Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №638/11807/15-ц, від 12.09.2018 у справі №154/948/16, від 12.12.2018 у справі №205/3330/14-ц.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: баланс імовірностей (balance of probabilities) або перевага доказів (preponderance of the evidence); наявність чітких та переконливих доказів (clear and convincing evidence); поза розумним сумнівом (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Проаналізувавши наявні матеріали справи, з урахуванням того, що жодною зі сторін не подано до суду договору зворотної фінансової допомоги №БП-2020/0707 від 07.07.2020, на який є посилання у платіжному дорученні про перерахування коштів, господарський суд дійшов висновку про недоведеність факту укладення між сторонами такого договору, так само обома не надано до суду інших доказів наявності між ними станом на момент перерахування коштів договірних правовідносин. За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що перераховані за платіжним дорученням №2053 від 07.07.2020 кошти у розмірі 200000 грн. є безпідставно набутими, а, отже, з огляду на неповернення відповідачем цих коштів позивачу, у відповідача наявний обов`язок повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти в сумі 200000 грн., з огляду на що позовні вимоги Приватного підприємства Тімурагро є доведеними, підставними та такими, що підлягають задоволенню.

Господарський суд не приймає до уваги посилань відповідача на недоведеність підстав позову та на наявність суперечливих тверджень з боку позивача у позовах за справами №916/1572/22 та 916/2015/23 щодо підстав перерахування 200000 грн., оскільки, як було встановлено судом під час розгляду справи по суті, позов у справі №916/1572/22 було подано на підставі договору зворотної фінансової допомоги згідно договору №БП-2020/0707 від 07.07.2020, який був зазначений у призначенні платежу у платіжному дорученні №2053, однак в матеріалах справи відсутні відомості про укладення вказаного договору, ані позивачем, ані відповідачем доказів такого укладення до суду не надано, відповідно позов у даній справі позивачем подано за обґрунтування відсутності правової підстави для отримання відповідачем вказаних коштів. Посилання відповідача на суперечливу поведінку позивача таким чином є недоведеною. Окрім того, господарський суд не приймає до уваги в якості підстав для відмови у задоволенні позову зазначені відповідачем обставини щодо смерті голови ФГ Діамант Кіровича Дмитра Дмитровича, тривалого процесу спадкування та відсутності підписанта та фінансово відповідальної особи, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наразі наявний керівник ФГ Діамант - Кірович Г.В. та вказані відповідачем обставини не спростовують заявлених позовних вимог та не створюють підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Іншого відповідачем не доведено.

Інші наявні в матеріалах справи докази вищевикладених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Приватного підприємства Тімурагро задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фермерського господарства Діамант (68525, Одеська обл., Тарутинський р-н, сільрада Калачівська, комплекс будівель та споруд №3, ) на користь Приватного підприємства Тімурагро (68500, Одеська обл., Тарутинський р-н, смт Тарутине, пр-т Миру, буд. 7, ) 200000 /двісті тисяч/ грн. перерахованих коштів та 3000 /три тисячі/ грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10 жовтня 2023 р.

Суддя Ю.С. Бездоля