ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

16 жовтня 2023 року Справа № 140/2667/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Луцької міської ради

на рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023

(ухвалене о 11:52 год. у м. Луцьку, повний текст складено 25.08.2023)

у справі № 140/2667/19 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка"

до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Луцька міська рада

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

за участю представників:

від позивача - Горблюк Р.В.;

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - Іщик В.А.

ВСТАНОВИВ:

Волинська обласна спілка споживчих товариств звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича, в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019

- зобов`язати державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення про внесення змін (виправлень) від 21.08.2019 до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що рішенням реєстратора порушено право Волинської обласної спілки споживчих товариств та підприємців на здійснення користування та провадження підприємницької діяльності.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020, апеляційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств залишено без задоволення, рішення від 04.11.2019 залишено без змін.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.05.2023 касаційну скаргу Волинської обласної спілки споживчих товариств, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04.11.2019 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.02.2020 скасовано, провадження у справі закрито.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 17.05.2023 задоволено заяву Волинської обласної спілки споживчих товариств про направлення справи за встановленою юрисдикцією, постановлено передати справу 140/2667/19 до Господарського суду Волинської області.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" 1 921 грн витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач за заявою про виправлення технічної помилки від 21.08.2019 Луцької міської ради, яка є власником та орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, прийняв рішення № 48335654 від 21.08.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, та вніс зміни до запису про реєстрацію права оренди земельної ділянки (опис виправлень: "зміст, характеристика іншого речового права: строк дії 1 рік до 11.06.2020 змінено на строк дії 1 рік до 27.08.2019").

В той же час, суд вказав, що з врахуванням обставин справи №903/616/18 за позовом Волинської обласної спілки споживчих товариств до Луцької міської ради про визнання договору оренди поновленим, термін дії договору оренди поновлено строком на 1 рік з дня набрання рішенням законної сили на підставі постанови Північно-Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 з 28.02.2019 по 28.02.2020.

Тому, суд дійшов висновку, що запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про строк дії договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019 є таким, що суперечить закону, а тому зазначив, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відмовляючи в позові в частині зобов`язання відповідача внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення про внесення змін (виправлень) від 21.08.2019 до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, суд вказав, що на час розгляду справи судом позивач втратив право користування земельною ділянкою, щодо якої просить вчинити дії, позивач не має нерухомого майна на спірній ділянці, а право оренди належить іншій особі ТОВ "Ритейл Луцьк", яке є власником майна, яке раніше перебувало у власності позивача, що підтверджується інформаційними довідками №333944001, 333956181, а спірної земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006 щодо якої проводилися дії взагалі не існує.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. 19 Конституції України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. ст. 2, 4, 19, 26, 27 Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Не погоджуючись із зазначеним рішенням із апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулася Луцька міська рада, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19 та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга мотивована таким.

Відповідач не є належним в розумінні ГПК України та практики Верховного Суду, оскільки належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову і суду не потрібно встановлювати всі інші обставини справи для цього.

Позивач своїм правом на заміну відповідача не скористався, а тому суд першої інстанції мав відмовити у позові, але всупереч вищенаведеному цього не зробив.

Більше того, позивач не є належним, оскільки жодні його права не будуть відновлені в результаті позитивного судового рішення, так як такі і не порушуються.

Позивач фактично користувався земельною ділянкою в період з 28.08.2018 до 11.06.2019 та укладав договори торговельних місць, а відповідачем було правомірно виправлено технічну помилку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, оскільки у позивача виникло право на поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором в редакції додаткової угоди № 3, тобто на 1 (один) рік з дати закінчення договору оренди землі ( до 27.08.2019).

За наведеного, скаржник вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм і матеріального права та підлягає до скасування.

У відзиві позивач вважає апеляційну скаргу Луцької міської ради необґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Позиція Луцької міської ради щодо неналежного відповідача є необґрунтованою, з тих підстав, що в ході розгляду справи підлягали встановленню та доведенню протиправність дій (рішення) саме відповідача (а не будь-якої іншої особи), які порушили права та інтереси позивача - особи, яка звернулась до суду з відповідними позовними вимогами.

Незаконним рішенням відповідача було порушено право Волинської обласної спілки споживчих товариств на правомірні очікування, які вона мала при укладенні (реєстрації) орендних відносин, а саме користування земельною ділянкою для провадження господарської діяльності, а також завдано шкоди діловій репутації Волинської обласної спілки споживчих товариств у зв`язку із порушенням багаторічних договірних відносин (зобов`язань), які існували між нею та підприємцями - орендарями торговельних місць на ринку.

Позивач вважає правильним висновок суду першої інстанції про задоволення в повному обсязі вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:0006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019.

Таким чином, позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу третьої особи, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 16.10.2023 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. Пояснив, що відповідач не є належним, а також, що внаслідок задоволення позовних вимог не буде відновлено порушеного права відповідача. З огляду на вказане, вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19 слід скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Зауважив, що відповідач є належним, оскільки саме його діями було фактично зменшено строк користування земельною ділянкою. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В судове засідання 16.10.2023 представник відповідача не з`явився.

Поруч з вказаним, 05.10.2023 на адресу суду від відповідача повернулася поштова кореспонденція, з ухвалами суду апеляційної інстанції, із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (т. 3, а. с. 125-128).

Суд вказує, що поштова кореспонденція направлялася відповідачу на адресу, котра була вказана ним у відзиві на позов.

Порядок вручення судових рішень встановлений ст.242 ГПК, згідно з п. 4 ч. 6 якої, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17 та Верховного Суду, викладений у постановах від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20).

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачу було відомо про розгляд справи №140/2667/19 у суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою Луцької міської ради на рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19.

Враховуючи приписи ст.ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки розгляду апеляційних скарг в апеляційній інстанції, той факт, що відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 18.02.2009 між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ було укладено договір оренди землі, зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 17.07.2009 за №97, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення (землі житлової та громадської забудови), яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, на вул . Глушець , 1, кадастровий номер: :11:050:0006. В подальшому, до вказаного Договору оренди були укладені додаткові угоди, зокрема, 01.11.2017 було укладено додаткову угоду № 3 про поновлення договору оренди землі, зареєстровану 10.11.2017, відповідно до якої поновлено Договір оренди землі від 2009 року строком на 1 (один) рік з дати закінчення договору оренди землі (до 27.08.2018). Вказані фактичні обставини встановлені рішенням Господарського суду Волинської області від 14.11.2018 та постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі № 903/616/18 за позовом Волинської ОССТ до Луцької міської ради про визнання договору оренди поновленим, визнання додаткової угоди укладеною, визнання недійсним та скасування рішення Луцької міської ради.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 14.11.2018 у справі № 903/616/18 позов задоволено, визнано поновленим договір оренди землі від 18.02.2019, укладений між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ та зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009 за № 97, строком на 10 років, визнано укладеною додаткову угоду № 4 про поновлення договору оренди землі від 18.02.2019, укладеного між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ та зареєстрованого у Державному реєстрі земель 17.07.2009 за №97, визнано недійсним та скасовано рішення Луцької міської ради № 46/3 від 29.08.2018 "Про відмову Волинській облспоживспілці у поновленні договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець, 1, площею 2,2125 га (т. 1, а. с. 20-30).

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі № 903/616/18 апеляційну скаргу Луцької міської ради задоволено частково, рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2018 змінено, зокрема, в частині строку дії договору оренди землі від 18.02.2009, визнано поновленим договір оренди землі від 18.02.2009, укладений між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ та зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009 за № 97, строком на 1 рік (т. 1, а. с. 31-43).

12.06.2019 державний реєстратор Адамчук Р.Є., розглянувши заяву представника Волинської ОССТ Гринчука І.С. від 12.06.2019, прийняв рішення № 47327198 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого вирішив провести державну реєстрацію іншого речового права, права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, за суб`єктом Волинською ОССТ (т. 1, а. с. 151).

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.06.2019 № 170272409, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення Господарського суду Волинської області від 14.11.2018, постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі № 903/616/18 та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.06.2019 індексний № 47327198, 12.06.2019 внесений запис 31974776 про реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 2,2125 га, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Глушець, 1, кадастровий номер: :11:050:0006 (орендар - Волинська ОССТ, орендодавець - Луцька міська рада), строком дії 1 рік до 11.06.2020 (т. 1, а. с. 14).

21.08.2019 Луцька міська рада звернулася до державного реєстратора Адамчука Р.Є. із заявою про виправлення технічної помилки в рішенні про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 47327198 в графі "Зміст, характеристика іншого речового права", вказавши строк дії до 27.08.2019 (т. 1, а. с. 150).

21.08.2019 державний реєстратор Адамчук Р.Є., розглянувши вказану заяву Луцької міської ради, прийняв рішення № 48335654 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (т. 1, а. с. 152).

Як вбачається із Іінформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.08.2019 № 178964055, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення від 21.08.2019 індексний № 48335654, 21.08.2019 внесений запис про реєстрацію виправлення іншого речового права - права оренди земельної ділянки, опис виправлень: "зміст, характеристика іншого речового права: строк дії 1 рік до 11.06.2020 змінено на строк дії 1 рік до 27.08.2019" (т. 1, а. с. 15-17).

Крім того, 05.09.2019 Луцька міська рада прийняла рішення № 62/2 "Про припинення Волинській облспоживспілці договору оренди землі для обслуговування ринку "Центральний" на вул. Глушець, 1 (площею 2,2125 га)", пунктом 1 якого вирішила договір оренди землі, укладений між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ, зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009 за № 97, поновлений додатковими угодами та судовим рішенням, вважати припиненим у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, а пунктом 2 доручено юридичному департаменту Луцької міської ради подати документи на проведення державної реєстрації припинення права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :11:050:0006 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (т. 1, а. с. 112-113).

Вважаючи реєстраційні дії з внесення змін до запису про строк дії речового права незаконними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав регулюються Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і надалі - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п.1-4, 9 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; інший правонабувач - орендар, концесіонер, приватний партнер, суб`єкт іншого права, похідного від права власності, іпотекодержатель, спадкоємець (у разі оформлення спадщини, до складу якої входять речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації згідно із цим Законом); реєстраційна дія - державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Приписами п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації" прав підлягають речові права, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Підстави для державної реєстрації прав визначені нормами ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до п.9 ч.1 якої державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав встановлений ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" згідно з якою державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з ч.2 ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" внесення змін до записів Державного реєстру прав, надання інформації з Державного реєстру прав у паперовій формі здійснюються у строк, що не перевищує одного робочого дня з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом в пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Згідно із ч. 5 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону).

Таким чином, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачена можливість у разі виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав за відповідною заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача вносити зміни до цих записів реєстратором, якщо помилка в реєстрі не впливає на права третіх осіб.

Судом апеляційної інстанції вище встановлено, що за заявою про виправлення технічної помилки від 21.08.2019 Луцької міської ради, яка є власником та орендодавцем земельної ділянки з кадастровим номером :11:050:0006, державний реєстратор Адамчук Р.Є. прийняв рішення № 48335654 від 21.08.2019 про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01, та вніс зміни до запису про реєстрацію права оренди земельної ділянки (опис виправлень: "зміст, характеристика іншого речового права: строк дії 1 рік до 11.06.2020 змінено на строк дії 1 рік до 27.08.2019").

При цьому, з аналізу постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі № 903/616/18, якою було визнано поновленим договір оренди землі від 18.02.2009, укладений між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ та зареєстрований у Державному реєстрі земель 17.07.2009 за № 97, строком на 1 рік, зокрема її мотивувальної частини, вбачається, що такий строк (1 рік) слід обраховувати) саме з дати закінчення договору оренди в редакції, попередньої Додаткової угоди № 3 від 01.11.2017, тобто з 27.08.2018.

Відтак, договір оренди землі від 18.02.2009, укладений між Луцькою міською радою та Волинською ОССТ, постановою суду апеляційної інстнації, було поновлено на 1 рік з дати його закінчення, тобто з 27.08.2018 до 27.08.2019.

В той же час, суд бере до уваги, що орендар може звернутися з позовом про поновлення договору до суду, а саме справа буде розглядатися тривалий час, який може перевищувати пропонований термін поновлення договору, і у випадку задоволення позову та обрахування строку поновлення, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, це може призвести до порушення прав орендодавця та суперечити завданню господарського судочинства.

Одночасно, суд вказує, що технічна помилка не впливає на права третіх осіб, а відтак її виправлення не потребувала ухвалення рішення суду.

З огляду на викладене, в позові в частині визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019 слід відмовити.

Всупереч викладеному, місцевий господарський суд невірно дослідив обставини початку перебігу та закінчення поновленого строку дії договору оренди, невірно застосував норми матеріального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову в цій частині.

Крім того, апеляційний господарський суд вважає за необхідне вказати таке.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові.

Як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (див. mutatis mutandis постанови від 22.08.2018 у справі №925/1265/16 (пункт 5.6), від 06.02.2019 у справі № 522/12901/17-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340 (пункт 6.41), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі №50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 22.09.2020 у справі №910/3009/18 (пункт 88), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 75), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55); див. також постанову Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14).

За змістом частини першої статті 2 ГПК України метою господарського судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, - до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Застосування способу захисту має бути об`єктивно виправданим і обґрунтованим, тобто залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання, оспорення та спричинених відповідними діяннями наслідків (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340 (пункт 6.41), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18 (пункт 48), від 28.01.2020 у справі № 50/311-б (пункт 91), від 19.05.2020 у справі № 922/4206/19 (пункт 43), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 67), від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункти 63, 89), від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі №922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справах № 334/3161/17 (пункт 55) і № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі №903/1030/19 (пункт 68), від 14.09.2021 у справі № 359/5719/17 (пункт 119), від 16.09.2021 у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13.07.2022 у справі № 363/18

До основних засад (принципів) господарського судочинства відноситься верховенство права (частина третя статті 2 ГПК України).

У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 14 ГПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 13 ГПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2021 у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01.07.2021 у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01.02.2022 справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22.09.2022 у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

Задоволення судом позовної вимоги має з урахуванням вимог правовладдя (верховенства права) дозволити досягнути мети судочинства, зокрема реально відновити суб`єктивне право, яке порушив, оспорює або не визнає відповідач. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, і той, який обрав позивач, можна використати для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких він звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним, зокрема неефективним, і відмовляє у позові. У тому ж випадку, якщо заявлену позовну вимогу взагалі не можна використати для захисту права чи інтересу, оскільки незалежно від доводів сторін спору суд не може її задовольнити, таку вимогу не можна розглядати як спосіб захисту (див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц (пункт 36), 22.09.2020 у справі №127/18934/18).

Слід вказати, що захисту підлягає лише конкретне (а не абстрактне) право та/або законний інтерес, яке порушено, не визнано або піддано оспорюванню станом на момент звернення до суду (а не на майбутнє).

Також, із матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду 02.09.2019 та вважав, що право оренди в повинно було закінчується 11.06.2020, а не 27.08.2019.

В той же час, апеляційний господарський суд зазначає, що вище вказано, що договір оренди закінчив свою дію 27.08.2019, тобто станом, як на момент ухвалення рішення суду, так і на момент його перегляду в апеляційному порядку, позивач не є користувачем земельної ділянки, його відносини щодо її оренди із третьою особою закінчилися, позивач не має будь-яких речових прав щодо земельної ділянки, що не заперечується його представником та представником скаржника, а тому не можна вказувати про наявність порушеного права позивача на такий час.

При цьому, наявність порушеного права - обов`язкова передумова для звернення до суду із позовом та обов`язкова умова задоволення такого позову.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Поруч з наведеним, суд зауважує, що в справі відсутні докази щодо повернення земельної ділянки, після звернення третьої особи до державного реєстратора, відтак суд не може встановити факт, що позивач був позбавлений права користування земельною ділянкою, унаслідок прийняття відповідачем спірного рішення. Доказів протилежного суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Окрім того, щодо доводів скаржника про не належного відповідача, з посилання на постанови Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 29.06.2023 у справі №903/833/17 не приймаються судом, оскільки відповідні висновки були зроблені в не аналогічних справах.

Зокрема, в справі № 903/833/17 за позовом Луцької міської ради до Державного реєстратора Яремчука Григорія Ярославовича Комунального підприємства "Волинське обласне бюро технічної інвентаризації", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - фізичної особи-підприємця Геруна Юрія Євгеновича, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства "Волинське обласне підприємство автобусних станцій", про визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію прав та номера запису про речове право, фактично спір виник між Луцькою міською радою і ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" з приводу порушення права позивача на спірну земельну ділянку внаслідок дій ПАТ "Волинське обласне підприємство автобусних станцій" щодо реєстрації за ним права постійного користування цією земельною ділянкою.

У той же час, в справі № 823/2042/16 за позовом Приватного підприємства Колос Чигиринщини до Чигиринської районної державної адміністрації Черкаської області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство "Нібулон", про визнання протиправним та скасування рішення спір виник внаслідок подвійної передачі земельної ділянки в оренду позивачу та третій особі - ТОВ СП "Нібулон", реєстрації права оренди за третьою особою. Крім того в цій справі, Велика Палата Верховного Суду робила висновки щодо юрисдикції такої категорії спорів. В цій постанові вказано, що Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Предметом спору в цій справі не реєстрація за різними особами аналогічних прав щодо земельної ділянки, так як позивач був її орендарем, а третя особа - власником.

Суд теж бере до уваги, що належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

З огляд у на наведене, суд критично оцінює доводи скаржника про те, що позов заявлений до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, частково підтверджуються встановленими судом апеляційної інстанції обставинами справи.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права (п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Луцької міської ради слід задовольнити, рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Луцької міської ради задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Волинської області від 23.08.2023 у справі № 140/2667/19 скасувати в частині задоволення позову.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича від 21.08.2019 про внесення змін (виправлень) до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776, яким до Державного реєстру прав внесено зміни про зменшення дії строку договору оренди земельної ділянки (кадастровий номер :11:050:006) з строку дії 1 рік до 11.06.2020 на строк дії 1 рік до 27.08.2019 та зобов`язання державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області Адамчука Руслана Євгенійовича внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про скасування рішення про внесення змін (виправлень) від 21.08.2019 до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31974776 відмовити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волинська облспоживспілка" (43016, Волинська область, Луцький район, місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 13, код 01743401) на користь Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Б. Хмельницького, будинок 19, код 34745204) - 5 763 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання цієї постанови.

5. Справу № 140/2667/19 надіслати Господарському суду Волинської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "19" жовтня 2023 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.