СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 905/520/23

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Семенові О.Є.

за участю:

позивача - не з`явився;

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" (вх. №1830Д/1-18)

на рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі №905/520/23, ухвалене в приміщенні господарського суду Донецької області (суддя Сковородіна О.М.), повний текст якого складено 08.08.2023 року

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп", місто Дніпро

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська", Донецька область, місто Дружківка

про стягнення 614 235,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі № 905/520/23 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" про стягнення: основного боргу в сумі 188 650,32 грн.; пені в сумі 109 612,36 грн.; неустойки в сумі 247 883,58 грн.; 3% річних в сумі 11 500,34 грн.; інфляційних втрат в сумі 56 588,89 грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" основний борг в сумі 188 650,32 грн., пеню в сумі 109 612,36 грн., неустойку в сумі 247 883,58 грн., 3% річних в сумі 11 500,34 грн., інфляційні втрати в сумі 56 588,89 грн., витрати на оплату судового збору в сумі 9 213,53 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" з рішенням господарського суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" пені в сумі 109 612,36 грн., неустойки в сумі 247 883,58 грн., 3% річних в сумі 11 500,34 грн., інфляційних втрат в сумі 56 588,89 грн. та судового збору в сумі 9 213,53 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові в цій частині відмовити повністю.

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на таке.

Відповідач виконав свої зобов`язання, передбачені п. 6.3. договору, що підтверджується наявними у позивача відповідними видатковими накладними; у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, документи, в тому числі й ті, що підтверджують факт виконання господарської операції були передані на зберігання відповідальній особі, яка на даний час виїхала за межі території України, а тому відповідач не може їх надати суду; позивачем не надано суду документів, що підтверджують факт відвантаження продукції та довіреності на отримання матеріальних цінностей уповноваженою особою позивача.

З розрахунку штрафних санкцій позивача не вбачається які саме граничні дати оплати бере за основу позивач для розрахунку штрафних санкцій.

Одночасно апелянт, посилаючись на положення ст. 256 ГПК України просив поновити пропущений строк для подання апеляційної скарги, оскільки повний текст оскаржуваного рішення апелянт отримав лише 17.08.2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року, №58/2023 від 06.02.2023 року, №254/2023 від 01.05.2023 року, №451/2023 від 26.07.2023 року, відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: .

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.09.2023 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" на рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі №905/520/23 залишено без руху; останнє зобов`язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та роз`яснено, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

02.10.2023 року на адресу суду від апелянта надійшов лист, з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№11896), який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 року клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" на рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі; учасникам справи встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, з доказами надсилання його апелянту; призначено справу до розгляду на "18" жовтня 2023 р. о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132; запропоновано учасникам справи свої процесуальні права та обов`язки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: та телекомунікаційної мережі "Електронний суд"; учасникам судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; запропоновано учасникам справи визначитися із своєю явкою у судове засідання (можливістю його проведення за відсутністю представника) шляхом своєчасного повідомлення суду; попереджено, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи; витребувано з господарського суду Донецької області матеріали справи №905/520/23; до розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі №905/520/23 зупинено.

16.10.2023 року на адресу суду з господарського суду Донецької області надійшли матеріали справи №905/520/23 (вх.№ 12523).

Представники позивача та відповідача у судове засідання, призначене в приміщенні Східного апеляційного господарського суду 18.10.2023 року не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи; фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ухвалу суду від 05.10.2023 року було надіслано засобами поштового зв`язку: ТОВ "Сінергія-Груп" (№830); ТОВ "Кондитерська фабрика "Дружківська" (№849).

З інформації, розміщеної на офіційному сайті ПАТ Укрпошта, копію ухвали суду апеляційної інстанції від 05.10.2023 року було отримано представником ТОВ "Кондитерська фабрика "Дружківська" - 13.10.2023 року (№849).

Також, інформацію про дату, час та місце розгляду справи було розміщено на офіційному веб-сайті Східного апеляційного господарського суду веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду апеляційної інстанції від 05.10.2023 року у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Актом Східного апеляційного господарського суду від 13.10.2023 року встановлено, що з метою повідомлення ТОВ "Кондитерська фабрика "Дружківська" про відкриття апеляційного провадження та призначення справи №905/520/23 до розгляду на "18" жовтня 2023 року о 10:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання №132, протягом робочого часу 06.10.2023 та 13.10.2023 року відповідальні працівники апарату суду телефонували за номером телефону +38(050)-474-67-83, який зазначений в апеляційній скарзі, однак за вказаним номером телефону не відповідали.

Статтею 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).

При цьому, від учасників справи впродовж всього строку розгляду судом апеляційної інстанції справи не надходило будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю з`явитись у призначене судове засідання.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України та беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку з заходами, встановленими особливим режимом роботи суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції неоспорених обставин справи, колегія суддів встановила наступне.

17.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сінергія-Груп" (далі - виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" (далі - замовник) укладено договір №17/06-01 про виготовлення та постачання продукції - гнучкої рулонної упаковки (далі - договір).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3, 5.4 договору ціна на продукцію вказується у специфікації до цього договору. Строки та умови оплати за цим договором зазначаються у специфікаціях кожної партії продукту. Оплата виробленої продукції здійснюється замовником у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, згідно з виставленим виконавцем рахунком - фактурою.

За положеннями п. 7.4 договору, у разі прострочення оплати продукції більше 7 календарних днів, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період такого прострочення, штрафна неустойка у розмірі 10% від вартості замовленої продукції у разі прострочення її оплати більше ніж 10 календарних днів по кожній партії окремо.

Згідно з п. 10.9 договору, термін дії договору встановлюється з моменту підписання та діє до 31.12.2022 року, а в частині розрахунків - до повного їх завершення.

За усіма специфікаціями строк оплати продукції становить відтермінування платежу 35 календарних днів з моменту відвантаження готової продукції, окрім Специфікації від 17.06.2021 року, за якою інший строк - 5% вартості продукції попередня оплата, інші 95% відтермінування платежу 35 календарних днів з моменту відвантаження готової продукції.

На виконання умов договору, відповідачу поставлено продукцію на загальну суму 3 265 551,48 грн., що підтверджується видатковими накладними №502 від 01.07.2021 року на суму 704 093,15 грн., №530 від 14.07.2021 року на суму 494 986,45 грн., №548 від 26.07.2021 року на суму 92 413,48 грн., №635 від 01.09.2021 року на суму 837 803,45 грн., №909 від 09.12.2021 року на суму 46 568,44 грн., №914 від 13.12.2021 року на суму 75 946,90 грн., №923 від 14.12.2021 року на суму 48 638,78 грн., №930 від 16.12.2021 року на суму 298 747,73 грн., №940 від 20.12.2021 року на суму 75 843,00 грн., №948 від 22.12.2021 року на суму 157 782,06 грн., №955 від 28.12.2021 року на суму 66 818,16 грн., №962 від 29.12.2021 року на суму 83 188,80 грн., №963 від 29.12.2021 на суму 94 070,76 грн., №57 від 26.01.2022 на суму 188 650,32 грн.

Видаткові накладні містять відбиток печатки відповідача та підпис особи, яка отримувала продукцію та адресу доставки: 84294, Донецька область, смт. Олексієво-Дружківка, вул. Центральна, будинок №117а.

25.06.2021 року відповідач сплатив попередню оплату у розмірі 58 050, грн. за продукцію по специфікації від 17.06.2021 року.

Обов`язок відповідача по оплаті 100% поставленої продукції за такими накладними виник на 35 день з моменту її прийняття - дати підписання видаткових накладних, окрім продукції за накладною №502 від 01.07.2021 року, за якою сплачується 95% її вартості у строк 35 днів.

У період з 25.06.2021 року по 17.02.2022 року відповідачем сплачувалася поставлена продукція частинами з порушенням строків оплати на загальну суму 3 076 901,16 грн., а також, було здійснено повернення частини продукції за видатковою накладною №1 від 19.01.2022 року на суму 254,40 грн.

Сума основної заборгованості відповідача перед позивачем становить 188 650,32 грн. (3 265 551,48 - 3 076 901,16).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Донецької області, в якому останній просив стягнути з відповідача 614 235,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про виготовлення та постачання продукції №17/06-01 від 17.06.2021 року в частині оплати вартості поставленої продукції.

08.08.2023 року господарським судом Донецької області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно із ст.ст. 11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України виникають, зокрема, з договору.

Так, укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм ст. 712 ЦК України та ст.ст. 264-271 ГК України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми ЦК України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 ЦК України).

За змістом ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, положення ч.7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

За матеріалами справи, відповідач не заперечує щодо наявності основної заборгованості, доказів оплати основної заборгованості матеріали справи не містять, отже господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення 188 650,32 грн.

За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За положеннями ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст. 551 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст.549 ЦК України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, за змістом п. 7.4 договору, сторони дійшли згоди, що у разі прострочення оплати продукції більше 7 календарних днів, замовнику нараховується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь період такого прострочення, штрафна неустойка у розмірі 10% від вартості замовленої продукції у разі прострочення її оплати більше ніж 10 календарних днів по кожній партії окремо.

Позивачем на підставі п. 7.4 договору заявлені пеня в сумі 109 612,36 грн. за загальний період з 03.07.2021 року по 17.04.2023 року та неустойка в сумі 247 883,58 грн. (за поставку від 01.07.2021 року в сумі 70409,32грн., за поставку від 14.07.2021 року в сумі 49 498,65 грн., за поставку від 26.07.2021 року в сумі 9 241,35 грн., за поставку від 01.09.2021 року в сумі 83 780,35 грн., за поставку від 28.12.2021 року в сумі 6 681,82 грн., за поставку від 29.12.2021 року в сумі 9 407,08 грн., за поставку від 26.01.2022 року в сумі 18 865,03 грн).

Колегія суддів, здійснивши розрахунок пені та неустойки за допомогою калькулятору ЛІГА:ЗАКОН, дійшла висновку про те, що розрахунок пені та неустойки є вірним та підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, відповідно в сумі 109 612,36 грн. та 247 883,58 грн.

Разом з цим, відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позивачем нараховані інфляційні втрати: за період вересня 2021 року на суму 34 363,48 грн. в розмірі 412,36 грн., за жовтень 2021 року на суму 637 803,45 грн. в розмірі 5 740,23 грн., з березня 2022 року по квітень 2023 року на суму 188 650,32 грн. в розмірі 50 436,30 грн.; загальний розмір інфляційних втрат становить 56 588,89 грн.

Колегія суддів, здійснивши розрахунок інфляційних втрат за допомогою калькулятору ЛІГА:ЗАКОН, дійшла висновку про те, що розрахунок інфляційних втрат є вірним та підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, в сумі - 56 588,89 грн.

Також, позивачем нараховані 3% річних в розмірі 11 500,34 грн. за загальний період з 26.06.2021 року по 17.04.2023 року.

Колегія суддів, здійснивши розрахунок 3% річних за допомогою калькулятору ЛІГА:ЗАКОН, дійшла висновку про те, що розрахунок 3% річних є вірним та підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, в сумі - 11 500,34 грн.

Аргументи апелянта на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, документи, в тому числі й ті, що підтверджують факт виконання господарської операції були передані на зберігання відповідальній особі, яка на даний час виїхала за межі території України, а тому відповідач не може їх надати суду; позивачем не надано суду документів, що на думку апелянта підтверджують факт відвантаження продукції та довіреності на отримання матеріальних цінностей уповноваженою особою позивача, не приймаються з огляду на таке.

Так, на виконання умов укладеного між сторонами договору, відповідачу поставлено продукцію на загальну суму 3 265 551,48 грн., що підтверджується видатковими накладними №502 від 01.07.2021 року на суму 704 093,15 грн., №530 від 14.07.2021 року на суму 494 986,45 грн., №548 від 26.07.2021 року на суму 92 413,48 грн., №635 від 01.09.2021 року на суму 837 803,45 грн., №909 від 09.12.2021 року на суму 46 568,44 грн., №914 від 13.12.2021 року на суму 75 946,90 грн., №923 від 14.12.2021 року на суму 48 638,78 грн., №930 від 16.12.2021 року на суму 298 747,73 грн., №940 від 20.12.2021 року на суму 75 843,00 грн., №948 від 22.12.2021 року на суму 157 782,06 грн., №955 від 28.12.2021 року на суму 66 818,16 грн., №962 від 29.12.2021 року на суму 83 188,80 грн., №963 від 29.12.2021 на суму 94 070,76 грн., №57 від 26.01.2022 на суму 188 650,32 грн.

Видаткові накладні містять відбиток печатки відповідача та підпис особи, яка отримувала продукцію та адресу доставки: 84294, Донецька область, смт. Олексієво-Дружківка, вул. Центральна, будинок №117а.

Тобто, підписуючи видаткові накладні та проставляючи на них печатку, відповідач підтвердив отримання товару за своєю адресою.

Разом з цим, видача довіреності на отримання матеріальних цінностей є правом товариства, а не обов`язком.

Окрім того, отримання продукції за довіреністю не передбачено, ані договором №17/06-01 від 17.06.2021 року, ані специфікаціями, укладеними в його межах.

Так само, не приймаються аргументи апелянта на те, що з розрахунку штрафних санкцій позивача не вбачається які саме граничні дати оплати бере за основу позивач для розрахунку штрафних санкцій, оскільки датою відвантаження товару є дата видаткової накладної, яка підписана відповідачем.

Отже, висновок місцевого господарського суду про задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року).

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)

Апелянту була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 269, 270, ч.1 ст. 275, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кондитерська фабрика "Дружківська" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 08.08.2023 року у справі №905/520/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20.10.2023 року.

Головуюча суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк