РІШЕННЯ

04 жовтня 2023 року м. ТернопільСправа № 921/439/23

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

за участі секретаря судового засідання: Бега В.М.

розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг (юридична адреса: вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б, м. Київ, 01054, адреса для листування: вул. Лінійна, 17, м. Київ, 03038)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД (вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734)

про стягнення 668949 грн заборгованості за договором фінансового лізингу №211230-4/ФЛ-Ю-А від 30.12.2021.

За участю від:

позивача Філіпчук Н.М.

відповідача не з`явився

Зміст позовних вимог, позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД про стягнення 668949 грн заборгованості, яка складається з: 410893,37 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами; 70746,03 грн пені; 28298,41 грн 20% річних; 10083,30 грн інфляційних нарахувань; 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна; 103047,89 грн штрафу за неповернення об`єкту лізингу.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві №1682 від 15.06.2023 (вх. №481 від 27.06.2023) посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору фінансового лізингу №211230-4/ФЛ-Ю-А від 30.12.2021.

Позиція відповідача.

Відповідач участі уповноваженого представника у судові засідання не забезпечив, відзиву на позовну заяву, в порядку ст. 165 ГПК України, у встановлений в ухвалі від 17.07.2023 (про відкриття провадження у справі) строк не надав.

Частиною 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Норма такого ж змісту відображена і у ч.2 ст.178 ГПК України.

Процесуальні дії суду у справі.

Ухвалою суду від 28.06.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг було залишено без руху, на підставі ст. 174 ГПК України, у зв`язку з недотриманням заявником вимог ст. ст. 162, 164 ГПК України при її подачі до суду.

12.07.2023 через канцелярію суду ТОВ Бест Лізинг подало заяву № 1860 від 07.07.2023 (вх. № 5887), з якої вбачається, що ним у визначений судом строк усунуто недоліки позовної заяви, які було визначено в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 28.07.2023.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 17.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №921/439/23 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з повідомленням учасників судового процесу призначено на 10.08.2023, а також встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Ухвалою суду від 20.07.2023 судове засідання у даній справі призначено на 07.09.2023, яке за поданою представником позивача заявою №3077 від 06.09.2023 (вх. №7260 від 06.09.2023) відкладалось на 14.09.2023.

Надалі, 14.09.2023 від представника позивача знову надійшла заява №3147 від 14.09.2023 (вх. №7453) про відкладення розгляду справи.

У зв`язку з цим, в судовому засіданні 14.09.2023 оголошувалась перерва до 02.10.2023.

Свої неодноразові заяви про відкладення розгляду справи представник позивача мотивував проведенням між сторонами переговорів щодо мирного врегулювання спору та необхідністю додаткового часу для вирішення питання врегулювання заборгованості.

02.10.2023 від представника ТОВ Бест Лізинг на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення №3299 від 28.09.2023 (вх. №7860), у яких ним наведено порядок нарахування заявленої до стягнення суми штрафу за неповернення об`єкту лізингу в розмірі 103047,89 грн, за формулою 57044,37 грн *2/31*28. Представником позивача також стверджено про повну оплату 20.06.2023 відповідачем заявленої до стягнення 45880 грн суми штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, нарахованих за чотири квартали 2022 року, однак, без долучення доказів такої оплати.

В судовому засіданні 02.10.2023 оголошувалась перерва до 04.10.2023.

04.10.2023 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява №3336 від 03.10.2023 (вх. №7948) про збільшення позовних вимог. У цій заяві ним повідомлено, що після звернення 19.06.2023 ТОВ Бест Лізинг до Господарського суду Тернопільської області з даним позовом, ТОВ БМБУД було сплачено грошові кошти у загальному розмірі 315000 грн, а саме: 20.06.2023 150000 грн; 20.07.2023 65000 грн; 31.07.2023 100000 грн (копії платіжних документів на підтвердження цих оплат долучено позивачем до заяви). Відповідно до умов договору, позивачем був проведений наступний розподіл цих коштів, а саме:

- 150000 грн, сплачені згідно платіжної інструкції №20/06/20233823 від 20.06.2023 зараховані наступним чином: 53350 грн - санкції, а саме штраф за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна (нарахований за п`ять кварталів, а саме за чотири квартали 2022 року та один квартал 2023 року); 42788,17 грн відшкодування (компенсація) частини вартості предмета лізингу; 49861,83 грн нарахування по винагороді комісії лізингодавцю за отримане в лізинг майно;

- 65000 грн, сплачені згідно платіжної інструкції №20/07/20234255 від 20.07.2023, зараховані на відшкодування (компенсацію) частини вартості предмета лізингу;

- 100000 грн, сплачені згідно платіжних інструкцій №31/07/20234339, №31/07/20234374 від 31.07.2023, зараховані на відшкодування (компенсацію) частини вартості предмета лізингу.

Ним вказано, що згідно п. 7.1.2 загальних умов договору, якщо лізингоодержувач та/або інші особи, яким об`єкт лізингу може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування, не повернули об`єкт лізингу або повернули його невчасно, зокрема у випадках вилучення об`єкта лізингу у відповідності до даного договору або чинного законодавства України, лізингоодержувач сплачує, зокрема неустойку у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкту лізингу, в розрахунку за кожен день такого невиконання - за весь час невиконання.

Формула нарахування такої неустойки: ЛПх2 х кількість днів неповернення об`єкта лізингу, де ЛПх2 - подвійна сума лізингового платежу, який необхідно було сплатити лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкта лізингу.

В позовній заяві було заявлено неустойку за неповернення об`єкта лізингу за 28 днів (з 03.05.2023 по 30.05.2023), що становить: 57044,37 грн х 2 : 31 х 28 днів (03.05.2023 - 30.05.2023) = 103047,89 грн.

Однак, позивачем повідомлено, що при нарахуванні даної неустойки ним було допущено технічну помилку, зазначивши про те, що подвійну суму лізингового платежу потрібно поділити на 31. Тому, вірна сума неустойки за неповернення об`єкта лізингу за 28 днів (з 03.05.2023 по 30.05.2023) становить: 57044,37 грн х 2 х 28 днів (03.05.2023 - 30.05.2023) = 3194484,72 грн. Станом на сьогоднішній день, об`єкт лізингу відповідачем не повернений. Таким чином, сума заборгованості, з урахуванням всіх проплат відповідача після подачі позову, становить: 153243,37 грн - прострочена заборгованість за лізинговими платежами; 70746,03 грн - пеня; 28298,41 грн - 20 % річних; 10083,30 грн - інфляційне збільшення; 3194484,72 грн - неустойка за неповернення об`єкта лізингу, що разом складає 3456855,83 грн.

У зв`язку з цим, представник позивача просив суд поновити строк на подачу заяви про збільшення позовних вимог та прийняти її до розгляду.

Представником позивача в судовому засіданні 04.10.2023 підтримано позовні вимоги, з урахуванням поданої ним заяви №3336 від 03.10.2023 (вх. №7948 від 04.10.2023) про збільшення позовних вимог.

Розглянувши заяву №3336 від 03.10.2023 (вх. №7948 від 04.10.2023) про збільшення позовних вимог з додатками, заслухавши пояснення представника позивача, судом керуючись п.2 ч.2 ст.46, ч.3 ст.163, ст.ст. 232, 234, 247, 248, 252 ГПК України:

- відмовлено у прийнятті даної заяви в частині збільшення позовних вимог, у зв`язку з тим, що вона подана після проведення першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження та без зазначення причин поновлення цього строку, які б суд визнав поважними. Разом з цим, до заяви не долучено доказів доплати судового збору, пропорційно заявленій (збільшеній) до стягнення сумі;

- в іншій частині прийнято вказану заяву із додатками до розгляду.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 04.10.2023 не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Копія ухвали від 17.07.2023 про відкриття провадження у справі, із встановленим відповідачу строком для подачі відзиву на позов, була надіслана на юридичну адресу відповідача, вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом від 18.07.2023 з повідомленням про вручення із штрихкодовим ідентифікатором №147.

Копія ухвали від 20.07.2023 також направлялась на юридичну адресу відповідача рекомендованим листом від 20.07.2023 з повідомленням про вручення із штрихкодовим ідентифікатором №280.

Вказані рекомендовані повідомлення повернулись на адресу суду 31.07.2023 із відмітками про вручення адресату 26.07.2023.

За інформацією програми Діловодство спеціалізованого суду, у відповідача наявний кабінет в підсистемі Електронний суд.

Ухвали суду від 07.09.2023, 14.09.2023, 02.10.2023 відправлені та доставлені на відповідачу в його електронний кабінет, підтвердженням чому являються відповідні довідки про доставку 07.09.2023, 15.09.2023, 02.10.2023 електронних листів.

Відповідно до частини п`ятої статті 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС) в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про ЄСІТС та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (частина сьома статті 6 ГПК України).

Згідно з частинами п`ятою, шостою та сьомою статті 242 ГПК України:

- учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня;

- днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

- якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

З 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд" підсистема відеоконференцзв`язку, у зв`язку з чим відповідно до частини шостої статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.

Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Абзацом п`ятим пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.

Тобто чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 906/184/21.

Наведене вказує про обізнаність ТОВ БМБУД про розгляд Господарським судом Тернопільської області даної справи.

Суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з презумпції обізнаності: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести ризик незнання учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "ЮніонАліментаріяСандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк, так і після цього відповідач (його представник) не надав суду відзиву на позов, в якому були б викладені заперечення на позов щодо обставин справи.

За змістом ч.4 ст. 165 ГПК України відповідач позбавляється права заперечувати проти обставин справи, якщо його незгода не викладена у відзиві.

Зважаючи на подані самим представником позивача неодноразові заяви про відкладення розгляду справи, наведені у них підстави для відкладення розгляду справи, неявку представника відповідача протягом усього (тривалого) розгляду справи, без зазначення причин, неподання останнім впродовж провадження у справі заяв по суті справи, тобто заперечень проти заявлених вимог у встановленому процесуальним законом порядку, суд з метою досягнення завдань господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, здійснював розгляд даної справи в межах розумного строку, однак понад термін, передбачений ст. 248 ГПК України.

Судом враховано, що у силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66,69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України №1-5/45 від 25.01.2006, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Суд, у судовому засіданні 04.10.2023, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

30.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг (надалі - лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю БМБУД (надалі - лізингоодержувач) укладено договір №211230-4/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу, відповідно до п.п. 4.1,4.2, 5.1-5.6 якого, об`єктом лізингу є вантажний автомобіль MAN TGX, загальною вартістю 1147000 грн, з яких 191166,66 грн ПДВ 20%; строк лізингу: 24 місяці; максимальний термін передачі з врахуванням положень додатку Загальні умови - 14.02.2022; місце передачі: ТСЦ 7341,58000, Україна, місто Чернівці, вулиця Руська, 248М; мінімальний строк для дострокового придбання (з дати передачі) - 12 місяців; адреса базування (зберігання): 46408, Україна, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Медова, будинок 12А; гранична дата сплати авансового лізингового платежу: 14.01.2022.

Додатком до договору №211230-4/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 30.12.2021 сторони узгодили загальні умови договору, які не обмежують та доповнюють договір.

Так, п.1.1 загальних умов договору передбачено, що лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування вживаний об`єкт лізингу (надалі - об`єкт лізингу), найменування, марка, модель, комплектація, номер шасі (кузова, рами), рік випуску, ціна одиниці, кількість, вартість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені в додатку Специфікація, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на об`єкт лізингу згідно умов цього договору (за виключенням випадків, передбачених договором та/або законодавством). Найменування фінансової операції: фінансовий лізинг.

Строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу зазначених в додатку Графік сплати лізингових платежів до договору (надалі - графік) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту лізингу, але в будь-якому випадку не може бути меншим одного року (п.1.2 загальних умов договору).

Об`єкт лізингу є власністю лізингодавця протягом строку лізингу та строку дії даного договору. В разі переходу права власності на об`єкт лізингу від лізингодавця до лізингоодержувача згідно умов цього договору, об`єкт лізингу по закінченню строку лізингу лізингоодержувачем не повертається, а передається лізингоодержувачу у власність за виключенням випадків, передбачених договором чи обумовлених угодою сторін (п.1.3 загальних умов договору).

Згідно п. 2.1.7 загальних умов договору (в редакції п.17 додаткової угоди від 30.12.2021) числом сплати є число (порядковий номер дня у відповідному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця, яке визначається сторонами згідно п. 2.1.7.1 загальних умов договору.

У п. 2.1.7.1 загальних умов договору (в редакції п.17 додаткової угоди від 30.12.2021) зазначено про те, що у випадку, якщо авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору) дорівнює або становить більше, ніж 20 (двадцять) % від загальної вартості об`єкта лізингу, визначеної в п. 4.2. договору, то числом сплати є порядковий номер дня у відповідному календарному місяці дати, яка визначається шляхом додавання 30 (тридцяти) календарних днів до дати підписання акту (наприклад: дата підписання сторонами акту - 01 січня 2021 року. Черговий лізинговий платіж 1-го періоду лізингу сплачується 31 січня 2021 року. Наступні чергові лізингові платежі кожного 31 числа календарного місяця протягом усього строку лізингу). В разі відсутності такого числа у відповідному календарному місяці (наприклад, якщо числом сплати є 31-ше число, а у календарному місяці 30-ть днів), платіж сплачується в останній робочий день відповідного календарного місяця.

Пунктами 2.2 та 2.3 загальних умов договору передбачено, що усі платежі за договором лізингоодержувач зобов`язаний здійснювати у число сплати, в національній валюті України (гривні) відповідно до графіку та загальних умов, а також інших положень цього договору та/або чинного законодавства шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок лізингодавця. Лізингові платежі включають: платежі по відшкодуванню (компенсації) частини вартості об`єкта лізингу (з врахуванням коригування, вказаного в п.2.5, 2.6 загальних умов); винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий у лізинг об`єкт лізингу з врахуванням коригування, вказаного у п.2.7-2.9, 3.5 загальних умов (далі - винагорода). При цьому, сторони погодили, що такі лізингові платежі за цим договором не містять покупної ціни, передбаченої цим договором і, у сукупності, є платою за користування об`єктом лізингу. Авансовий лізинговий платіж, визначений у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору), з урахуванням п.2.6 загальних умов, лізингоодержувач зобов`язаний сплатити протягом трьох банківських днів з моменту відправлення рахунку лізингодавцем, але не пізніше ніж в дату, зазначену сторонами в пункті 5.6 цього договору та в сумі, авансового лізингового платежу, визначеному у графіку сплати лізингових платежів (додаток до договору) незалежно від отримання рахунку. Сторони домовились, що достатнім доказом відправлення лізингодавцемлізингоодержувачу рахунку є витяг з реєстру рахунків лізингодавця. Дата відправлення зазначеного рахунку визначається за даними реєстру рахунків лізингодавця. Цей рахунок може бути відправлений лізингоодержувачу в т.ч. факсимільним способом, поштою, кур`єрською доставкою. Вручений особисто або в інший спосіб, який обере лізингодавець. Сторони на підставі ч.3 ст. 631 ЦК України досягли згоди про те, що у випадку сплати лізингоодержувачемлізингодавцю грошових коштів в порядку п. 2.3 загальних умов до моменту укладення цього договору, такі кошти зараховуються в рахунок сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу в розмірі, в якому вони були сплачені.

Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий день (вихідний, святковий або ін.) день лізингоодержувач зобов`язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому ін.) дню (п.2.4 загальних умов договору).

У п. 2.7 загальних умов договору (в редакції п. 1 додаткової угоди від 30.12.2021) передбачено, що у разі, якщо лізингоодержувач прострочить сплату лізингових платежів, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, лізингодавець має право нарахувати, а лізингоодержувач зобов`язується сплачувати 20 процентів річних від простроченої суми, протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовились, що такі проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду (комісію) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу, у зв`язку із чим розмір винагороди (комісії) лізингодавцю за отриманий в лізинг об`єкт лізингу збільшується на суму таких сплачених процентів.

Відповідно до п.3.4 загальних умов договору, приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформлюється шляхом складання акту. Підписання лізингоодержувачем акту підтверджує в т.ч. належну якість, комплектність, справність об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу вимогам лізингоодержувача та умовам договору. Одночасно з актом сторони підписують також акт огляду об`єкта лізингу.

Згідно з п. 5.2.1 загальних умов договору лізингу лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі, встановленою додатком довідка до договору. В разі настання з об`єктом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком довідка до договору.

У 6.1 загальних умов договору (у редакції п.7 додаткової угоди від 30.12.2021) передбачено, що лізингодавець має право відмовитися від договору в таких випадках:

6.1.1. Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 60 (шістдесяти) календарних овленого в цьому договорі.

6.1.2. Лізингоодержувач порушує пункти 4.1.1.-4.1.2.,4.3., 4.4. загальних умов.

6.1.3. - виключити.

6.1.4. У разі порушення справи про банкрутство лізингоодержувача, або прийняття рішення про ліквідацію чи реорганізацію лізингоодержувача.

6.1.5. У випадку викрадення або втрати об`єкта лізингу, уразі якщо такий випадок визнаний не страховим.

6.1.6. У випадку, якщо об`єкт лізингу знищений, пошкоджений і не може бути відновлений (в т.ч. при повній конструктивній загибелі відповідно до умов страхування об`єкта лізингу), уразі якщо такий випадок визнаний не страховим.

Відповідно до п. 6.6. загальних умов договору (у редакції п. 9 додаткової угоди від 30.12.2021) у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. 6.1.4., 6.1.8 загальних умов. У разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4, 6.5., 9.3. загальних умов, лізингодавець має право відмовитися (розірвати) від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку:

6.6.1. Лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачем об`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Відповідно до п. 7.1.1 загальних умов договору за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Згідно з п. 7.1.2 загальних умов договору якщо лізингоодержувач та/або інші особи, яким предмет лізингу може бути надано лізингоодержувачем у тимчасове користування, не повернули об`єкт лізингу або повернули його невчасно, лізингоодержувач сплачує, зокрема неустойку у розмірі подвійної суми лізингового платежу, який необхідно було сплатити лізингоодержувачу в останньому періоді лізингу, який передує періоду невиконання лізингоодержувачем обов`язку по поверненню об`єкту лізингу, в розрахунку за кожен день такого невиконання - за весь час невиконання.

За порушення п.5.2 загальних умов лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору (п.7.1.3 загальних умов договору).

Даний договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в т.ч. обов`язкового підписання сторонами додатків Загальні умови договору, Специфікація, Довідка, Страхування, Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на об`єкт лізингу, Графік сплати лізингових платежів, Технічний асістанс, Поняття нормального зносу, Акт огляду до договору) (п.10.1 загальних умов договору).

Матеріали справи містять оформлені у двосторонньому порядку між сторонами перелічені у п. 10.1 договору додатки до нього.

На виконання умов вказаного договору ТОВ Бест Лізинг передало вказаний у специфікації до договору об`єкт лізингу, а саме: б/в вантажний автомобіль MAN TGX 26.540, 2009 року випуску, номер кузова (шасі, рами, заводський) НОМЕР_1 , а ТОВ БМБУД прийняло його у користування разом з ключем від об`єкта лізингу (1 комплект), що підтверджується актом прийому-передачі об`єкта лізингу в користування від 30.12.2021 за договором №211230-4/ФЛ-Ю-А фінансового лізингу від 30.12.2021.

Договори, додатки та акт прийому-передачі об`єкта лізингу в користування підписано повноважними представниками та скріплено печатками контрагентів.

Додатком від 29.08.2022 до договору фінансового лізингу долучено графік сплати лізингових платежів.

У адресованому відповідачу повідомленні №1260 від 24.04.2023, позивач просив у строк до 01.05.2023 включно повернути йому об`єкт лізингу за адресою: 03038, м. Київ, вул. Лінійна, 17. При цьому, ТОВ Бест Лізинг посилалось на існування у ТОВ БМБУД простроченої заборгованості понад 60 днів.З посиланням на пункти 6.6, 6.6.1 загальних умов договору ТОВ Бест Лізинг повідомлено про розірвання (відмову від договору), укладеного між сторонами.

25.04.2023 це повідомлення надіслано на електронну адресу відповідача.

ТОВ Бест Лізинг стверджує, що станом на 04.10.2023, відповідач не повернув об`єкт лізингу.

Вказуючи на неоплату ТОВ БМБУД як лізингоодержувачем лізингових платежів з 30.09.2022 по 02.05.2023 на суму 410893,37 грн, невиконання ним обов`язку щодо письмового інформування лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу, а також на неповернення об`єкта лізингу, ТОВ Бест Лізинг 19.06.2023 звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом у рамках провадження у даній справі.

Після звернення з позовом до суду та відкриття провадження у справі №921/439/23 позивачем до матеріалів справи подано копії платіжних інструкцій №20/06/20233823 від 20.06.2023 на суму 150000 грн, №20/07/20234255 від 20.07.2023 на суму 65000 грн, №31/07/20234339 від 31.07.2023 на суму 50000 грн, №31/07/20234374 від 31.07.2023 на суму 50000 грн.

З урахуванням наведених позивачем у заяві №3336 від 03.10.2023 пояснень щодо порядку проведення ним зарахування вказаних сум оплат, станом на 04.10.2023, відповідачем оплачено 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а також 257650 грн простроченої заборгованості за лізинговими платежами.

Таким чином, решта зобов`язання (простроченої заборгованості за лізинговими платежами) в сумі 153243,37 грн (410893,37 грн - 257650 грн) залишилось не виконаним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при ухвалені рішення, висновки суду.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч. 1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли зобов`язання за договором лізингу.

Відповідно до ч.1 ст.806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Частинами 1, 2, 3, 7 ст.292 ГК України (із змінами) передбачено, що лізинг це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне володіння та користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні засоби, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг. Правове регулювання лізингу здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Статтею 1 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону.

Лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу (ч.1 ст.16 Закону України Про фінансовий лізинг).

Відповідно до п.п. 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.20 Закону України Про фінансовий лізинг (із змінами) лізингодавець має право: здійснювати перевірки дотримання лізингоодержувачем умов володіння та користування об`єктом фінансового лізингу, його утримання та експлуатації; у випадках, передбачених законом та/або договором фінансового лізингу, відмовитися від договору фінансового лізингу, стягнути з лізингоодержувача несплачені лізингові платежі, термін сплати яких настав на дату такої відмови, вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу та у разі невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо повернення об`єкта фінансового лізингу сплати неустойки у розмірі, встановленому цим Законом, за володіння та користування об`єктом фінансового лізингу за час прострочення повернення об`єкта фінансового лізингу, якщо інший розмір неустойки не визначений договором фінансового лізингу; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість відповідно до умов договору фінансового лізингу та законодавства; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків, у тому числі оплати ремонту, відшкодування витрат на ремонт об`єкта фінансового лізингу, та/або сплати інших платежів, безпосередньо пов`язаних з виконанням договору фінансового лізингу, відповідно до умов такого договору та законодавства.

В п.3 ч.2, ч.3 ст.21 Закону України Про фінансовий лізинг (із змінами) визначено, що лізингоодержувач зобов`язаний: своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі. Лізингоодержувач може мати також інші права та обов`язки відповідно до умов договору фінансового лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів, що регулюють відносини фінансового лізингу.

Статтею 17 Закону України Про фінансовий лізинг (частини 4, 5) передбачено, що після отримання лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу лізингодавець має право відмовитися від договору фінансового лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингоодержувача, та/або вимагати повернення об`єкта фінансового лізингу, у тому числі у безспірному порядку, на підставі виконавчого напису нотаріуса:

1) у разі якщо лізингоодержувач не сплатив за договором фінансового лізингу лізинговий платіж частково або в повному обсязі та прострочення становить більше 60 календарних днів;

2) за наявності інших підстав, встановлених договором фінансового лізингу або законом.

Для цілей цієї статті сторона вважається повідомленою про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів (у разі якщо договором не передбачено більший строк) з дня, наступного за днем надсилання іншою стороною відповідного повідомлення на поштову адресу та/або адресу електронної пошти, зазначену в договорі, що розривається.

Наведена норма узгоджується з умовами п. 6.6.1 загальних умов договору.

З матеріалів справи убачається, що лізингодавцем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за договором та передано лізингоодержувачу обумовлений об`єкт лізингу.

В свою чергу лізингоодержувачем у порушення приписів ст.ст.525, 526, 610, 629, 806 ЦК України, ст.ст. 193, 292 ГК України, ст.ст. 1, 20, 21 Закону України Про фінансовий лізинг, умов договору та додатків до нього своєчасно не перераховано 410893,37 грн лізингових платежів (9-16 періоди лізингу), з яких:

11582,78 грн (9 період лізингу) зі строком сплати до 29.09.2022;

57044,37 грн (10 період лізингу) зі строком сплати до 29.10.2022;

57044,37 грн (11 період лізингу) зі строком сплати до 29.11.2022;

57044,37 грн (12 період лізингу) зі строком сплати до 29.12.2022;

57044,37 грн (13 період лізингу) зі строком сплати до 29.01.2023;

57044,37 грн (14 період лізингу) зі строком сплати до 28.02.2023;

57044,37 грн (15 період лізингу) зі строком сплати до 29.03.2023;

57044,37 грн (16 період лізингу) зі строком сплати до 29.04.2023 (нарахування платежів здійснено згідно графіку сплати лізингових платежів, погодженого сторонами у додатковій угоді від 29.08.2022 до договору.

Наведене вказує на прострочення відповідачем оплати лізингових платежів понад 60 календарних днів.

Як вже зазначалось, після звернення ТОВ Бест Лізинг з позовом до суду та відкриття провадження у справі, ТОВ БМБУД на погашення лізингових платежів оплачено 257650 грн.

Доказів на підтвердження проведення повного розрахунку за лізинговими платежами як в строк обумовлений у договорі, так і станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не представлено.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст. 611 ЦК України).

Нормами ст. 599 ЦК України, ст. 202 ГК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За таких обставин, решта грошового зобов`язання в розмірі 153243,37 грн прострочених лізингових платежів підлягають задоволенню як обґрунтовані та не спростовані у встановленому законом порядку відповідачем.

У зв`язку з порушенням виконання грошового зобов`язання, позивач просить стягнути обумовлену п. 7.1.1 пеню в сумі 70746,03 грн, а також нараховані в порядку ст. 625 ЦК України, п. 2.7 загальних умов договору 28298,41 грн 20% річних.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, згідно п. 7.1.1 договору за порушення обов`язку зі своєчасної сплати платежів, передбачених даним договором та/або чинним законодавством України, лізингоодержувач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочення, та відшкодовує всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовились, що нарахування такої пені за прострочення сплати платежів, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України, припиняється через дванадцять місяців, від дня коли сплата мала відбутися.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема може забезпечуватися неустойкою.

Частиною 1 статті 230 ГК України вказано, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з цим, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549).

Згідно ч.4 ст.21 Закону України Про фінансовий лізинг (із змінами) невиконання лізингоодержувачем обов`язку щодо сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу є підставою для нарахування неустойки, сплату якої лізингодавець має право вимагати від лізингоодержувача, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у періоді прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення, за час прострочення, якщо інший розмір неустойки не визначений умовами договору фінансового лізингу.

Закон України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань № 543/96-ВР від 22.11.1996, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Статтею 1 даного Закону передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. А згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 2 статті 343 ГК України визначено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України вказано, що нарахування такої штрафної санкції, як пеня, за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У п. 7.1.1 загальних умов договору сторонами погоджено (збільшено) період нарахування пені, що не суперечить приписам ч.6 ст. 232 ГК України.

Судом проведено перерахунок заявлених до стягнення сум 20% річних, пені. Згідно проведеного перерахунку встановлено, що позовні вимоги про стягнення 28298,41 грн 20% річних та 70746,03 грн пені є обґрунтованими, а позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 6.6. загальних умов договору у будь-якому випадку, незважаючи на те, вирішить лізингоодержувач скористатися можливістю здійснити викупний платіж, або не вирішить, лізингодавець має право відмовитись від договору (розірвати договір) та вилучити об`єкт лізингу у випадках, передбачених пунктами 6.1.1. 6.1.4., 6.1.8 загальних умов. У разі порушення лізингоодержувачем умов пунктів 4.4, 6.5., 9.3. загальних умов, лізингодавець має право відмовитися (розірвати) від договору та вилучити об`єкт лізингу у лізингоодержувача в наступному порядку:

6.6.1. Лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Якщо інше не встановлено у такому повідомленні, місцем виконання договору (зобов`язань по договору) щодо повернення лізингоодержувачемоб`єкта лізингу є місцезнаходження лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій рахунок, протягом строку встановленому в повідомленні про вилучення об`єкта лізингу, повернути об`єкт лізингу лізингодавцю. Незалежно від цього лізингодавець має право самостійно вилучити об`єкт лізингу з місця зберігання (знаходження, експлуатації, ремонту тощо) об`єкта лізингу без будь-яких погоджень або дозволів лізингоодержувача або будь-яких інших осіб, з покладенням на лізингоодержувача понесених при цьому витрат. Лізингоодержувач вважається повідомленим про відмову від договору та його розірвання, якщо минуло шість робочих днів з дня, наступного за днем відправлення лізингодавцем відповідного про це повідомлення та з цього моменту цей договір є розірваним.

Повідомлення №1260 від 24.04.2023 позивачем надіслано на електронну адресу відповідача 25.04.2023.

З урахуванням умов п. 6.6.1 загальних умов договору та того, що 26.04.2023 - 28.04.2023 та 01.05.2023 03.05.2023 були робочими днями, судом встановлено, що договір №211230-4/ФЛ-Ю-А від 30.12.2021 розірвано 04.05.2023.

Матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем об`єкта лізингу у строк, вказаний лізингодавцем у повідомленні №1260 від 24.04.2023, тобто до 01.05.2023 включно.

А тому, заявлена на підставі п. 7.1.2 загальних умов договору вимога про стягнення 103047,89 грн штрафу за наповернення об`єкта лізингу (обчислена за період з 03.05.2023 по 30.05.2023) також підлягає до задоволення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у своїй заяві №3336 від 03.10.2023 позивачем стверджено про допущену ним помилку при розрахунку штрафу за неповернення об`єкта лізингу, а саме про помилкове зазначення дільника 31 у формулі: 57044,37 грн * 2 / 31 * 28 (03.05.2023-30.05.2023). У зв`язку з цим, ним і було заявлено вимогу про збільшення позовних вимог, згідно якої сума штрафу за неповернення об`єкта лізингу за вказаний період мала б складати 3456855,83 грн.

Судом не прийнято до розгляду подану представником позивача заяву №3336 від 03.10.2023 в частині збільшення позовних вимог. Однак, з використанням наведеної у ній правильної формули обчислення штрафу, встановлено, що заявлена у позові сума 103047,89 грн штрафу є меншою, ніж та, що вказувалась позивачем як вірна (3456855,83 грн).

У вже згадуваному п. 5.2.1 загальних умов договору лізингу зазначено, що лізингоодержувач зобов`язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування об`єкта лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі, встановленою додатком довідка до договору. В разі настання з об`єктом лізингу подій, які мають ознаки страхового випадку, лізингоодержувач зобов`язаний негайно, але в будь-якому випадку не пізніше 24 годин з моменту настання таких подій, письмово та засобами електронного зв`язку інформувати про це лізингодавця шляхом направлення йому звіту у формі, встановленій додатком довідка до договору.

Пунктом 7.1.3 загальних умов договору передбачено, що за порушення п.5.2 загальних умов лізингоодержувач сплачує лізингодавцю штраф у розмірі 1 (один) відсоток остаточної загальної вартості предмета лізингу, за кожен та будь-який випадок зазначеного порушення. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмета лізингу) протягом строку дії договору.

У поясненнях №3299 від 28.09.2023 та заяві №3336 від 03.10.2023 позивачем вказано, що сума 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна (об`єкта лізингу) нарахована за 4 квартали 2022 року.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

У тексті заяви №3336 від 03.10.2023 позивачем стверджено про погашення відповідачем 257650 грн прострочених лізингових платежів та 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження об`єкта лізингу, докази їх оплати долучено до матеріалів справи.

Дослідивши вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору у даній справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД 257650 грн прострочених лізингових платежів та 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту п.3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Принципи змагальності сторін та диспозитивності відображені і в ст.14, ч.4 ст.74 цього Кодексу, за змістом яких суд не може самостійно збирати докази, крім окремих визначених випадків.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Будучи обізнаним про перебування у провадженні Господарського суду Тернопільської області справи №921/439/23, відповідач не надав у встановленому законом порядку заперечень щодо наведених у позові обставин та доказів на їх підтвердження.

Згідно з ст. 41, п.п. 4,5 ч.2 ст.42 ГПК України сторони зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч.4 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву, він позбавляється права заперечувати проти обставин справи, якщо його незгода не викладена у відзиві.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача 153243,37 грн - боргу, 70746,03 грн - пені, 28298,41 грн - 20% річних, 10083,30 грн - інфляційних нарахувань, 103047,89 грн - штрафу за неповернення об`єкту лізингу, як доведені позивачем та не заперечені відповідачем.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, відсутність предмета спору є підставою для закриття провадження у справі.

За приписами процесуального законодавства, у разі закриття провадження у справі слід вирішити питання про повернення судового збору з бюджету (ч. 3, ч. 4 ст. 231 ГПК України).

Таким спеціальним законом, що регулює підстави сплати та повернення судового збору є Закон України Про судовий збір.

При зверненні до суду з позовом у справі №921/439/23 Товариством з обмеженою відповідальністю "Бест Лізинг" сплачено судовий збір в сумі 10034,24 грн, згідно платіжної інструкції №11688 від 16.06.2023.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

З врахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу, що за його клопотанням, йому може бути повернено судовий збір в сумі 4552,95 грн.

В порядку ст. ст. 123, 129 ГПК України, решта суми судового збору покладається на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 12,13, 20, 73-80, 86, 91, 123, 129, 231, 233, 236-240, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

1. Закрити провадження у справі за п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю БМБУД 257650 грн основного боргу та 45880 грн штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМБУД" (вул. Плебанівка, буд. 712/9, с. Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, ідентифікаційний код 41037833) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бест Лізинг (юридична адреса: вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б, м. Київ, 01054, адреса для листування: вул. Лінійна, 17, м. Київ, 03038, ідентифікаційний код 33880354) 153243 (сто п`ятдесят три тисячі двісті сорок три) грн 37 коп. боргу, 70746 (сімдесят тисяч сімсот сорок шість) грн 03 коп. пені, 28298 (двадцять вісім тисяч двісті дев`яносто вісім) грн 41 коп. - 20% річних, 10083 (десять тисяч вісімдесят три) грн 30 коп. інфляційних нарахувань, 103047 (сто три тисячі сорок сім) грн 89 коп. штрафу за неповернення об`єкту лізингу, 5481 (п`ять тисяч чотириста вісімдесят одну) грн 29 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

Видати наказ.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та строки встановлені ст. ст. 256,257 ГПК України.

У зв`язку з перебування судді Шумського І.П. у відпустці повне рішення складено 16 жовтня 2023 року.

Суддя І.П. Шумський