РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2023Справа № 910/12376/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія

«Альфа-Гарант»

про стягнення 16.232,62 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

04.08.2023 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення 16.232,62 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250504265.20 від 03.01.2020 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) виплачено страхове відшкодування автомобіля марки «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «КІА», державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АО/5949384), а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2023 відкрито провадження у справі № 910/12376/23 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Електронна копія ухвали про відкриття провадження у справі № 910/12376/23 від 11.08.2023 була надіслана відповідачу в його Електронний кабінет.

Згідно ч. 4 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (ЄСІТС) відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Частино 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електрону адресу особи.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи визначає, що офіційна електронна адреса - сервіс Електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в Електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації Електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Ухвалу про відкриття провадження у справі № 910/12376/23 від 11.08.2023 доставлено до Електронного кабінету відповідача 11.08.2023 о 12:26 год, що підтверджується повідомленням Господарського суду міста Києва про доставку електронного листа, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 28.08.2023 включно.

21.08.2023 від Моторного (транспортного) страхового бюро України до суду надійшла запитувана судом інформація щодо полісу № АО/5949384.

30.08.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (поданий до поштового відділення зв`язку 24.08.2023), відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 4.771,98 грн; просить витребувати у відповідача та ТОВ «Інтерцеклон» документи на підтвердження проведення відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 до ДТП, яка відбулася 07.08.2020. Відповідач зазначає, що страхове відшкодування розраховано та виплачено без застосування коефіцієнту фізичного зносу, що підлягає застосуванню не до загальної вартості матеріалів та робіт для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а лише до вартості змінених на нові складових частин автомобіля, і який згідно здійсненого на замовлення відповідача звіту № ЦВ/21/1601 від 05.07.2023 складає 47,87%. Зазначає, що під час проведення оцінки експертом виявлено, що автомобіль «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_3 вже ремонтувався у 2017 та 2018 роках згідно із даними системи «Аудахісторі» на базі платформи «Аудатекс», у зв`язку з чим просить витребувати документи щодо проведення ремонту автомобіля до дати ДТП. З наданих позивачем рахунку та акту виконаних робіт вбачається, що фактична вартість замінених складових частин становить 17.848,26 з ПДВ, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу їх вартість дорівнює 9.304,30 грн (17.848,26 грн х (1-0,4787). З вказаної калькуляції вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 17.279,48 грн. Отже, загальна вартість відновлювального ремонту, проведеного внаслідок вказаної ДТП (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) становить: 26.583,78 (17.279,48 грн + 9.304,30 грн), а за вирахуванням безумовної франшизи 1.662,50 грн складатиме 24.921,28 грн. І оскільки винними у вчиненні ДТП визнано обох водіїв, тобто наявна обопільна вина, то розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи за полісом ОА/5949384 - 1.000,00 грн складає 11.460,64 грн (24.921,28 грн /2 - 1.000,00 грн).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

З постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 27.10.2020 у справі № 761/29612/20 вбачається, що 07.08.2020 о 13:50 год. гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 по вул. Перемоги, 26 у м. Києві здійснив поворот праворуч, не переконався в безпечності дорожнього руху та не дотримався безпечного бокового інтервалу, здійснив зіткнення з автомобілем марки «КІА», державний номер НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даною постановою суду ОСОБА_2 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

З постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 04.11.2020 у справі № 761/29615/20 вбачається, що 07.08.2020 о 13:50 год. гр. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «КІА», державний номер НОМЕР_2 по вул. Перемоги, 26 у м. Києві розпочав рух не переконавшись в безпечності дорожнього руху, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_4 .

Пошкоджений автомобіль застрахований Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленті Про» (страхувальник) у Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на підставі договору добровільного страхування засобів наземного транспорту № 250504265.20 від 03.01.2020.

Відповідно до рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма Моторс» (офіційний дилер Renault) № VSK0114322 від 07.09.2020 вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 склала 35.127,74 грн.

Згідно з ч. 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

В ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 3140155 від 11.12.2020, а також розраховано суму страхового відшкодування.

Вказаним страховим актом позивачем визнано подію страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 33.465,24 грн (35.127,74 грн - 1.662,50 грн франшиза).

Матеріали справи свідчать, що кошти в розмірі 33.465,24 грн були перераховані страховиком (позивачем) на рахунок страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ленті Про» згідно платіжного доручення № 21228 від 29.12.2020.

Згідно наданої інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України вбачається, що цивільна відповідальність автомобіля марки «КІА», державний номер НОМЕР_2 відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5949384 застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Відповідно до умов договору (полісу) № АО/5949384 ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну визначено в розмірі 100.000,00 грн та розмір франшизи встановлено в сумі 1.000,00 грн.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в межах суми 33.465,24 грн право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «КІА», державний номер НОМЕР_2 , застрахована у відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/5949384, то відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП вищевказаними водіями власнику автотранспортного засобу покладається на відповідача.

В матеріалах справи наявна претензія № 2696225 від 11.03.2020 адресована відповідачу на виплату страхового відшкодування в розмірі 33.465,24 грн. Дану претензію відповідач отримав 15.03.2023 що підтверджується наявним у справі повідомленням про вручення відправлення та не заперечується відповідачем.

Згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: - у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; - у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідач отримавши претензію залишив її без відповіді та задоволення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди; за рахунок страховика шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі є суброгацією.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Разом з цим, відповідно до ч. 3 п. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

До таких обставин може бути віднесено ступінь вини кожного завдавача, їх матеріальне становище, часткове відшкодування шкоди в добровільному порядку тощо.

Шевченківським районним судом м. Києва при розгляді справ № 761/29612/20 та № 761/29615/20 визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

З огляду на те, що обох водіїв визнано винними у вчиненні правопорушення, за яке передбачена відповідальність за однією нормою, тому ступінь вини кожного з них визначається у рівних частках.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, далі - Методика).

Відповідно до п. 8.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз=Ср+см+Сс х(1-Ез), де:

Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Згідно з п. 7.38 Методики коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Відповідно до п. 7.39 Методики винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 2 до цієї Методики.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 12.03.2018 у справі № 910/5001/17, у разі, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 мав пошкодження, що не пов`язані з даним випадком (довідка Управління патрульної поліції в м. Києві № 050373 про ДТП, яка відбулась 18.01.2017; калькуляції з платформи «Аудатекс» від 11.04.2017 та від 11.01.2018), а отже застосування коефіцієнту фізичного зносу (Ез) до розміру страхової виплати є обов`язковим.

З поданого відповідачем звіту № ЦВ/21/1601 від 05.07.2023 вбачається, що експертом встановлено розмір фізичного зносу автомобіля «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , який на адату оцінки (07.08.2020) складає 47,87%.

Згідно 8.5.6 Методики у разі документального підтвердження відновлення КТЗ чи його складової частини на спеціалізованому для даної моделі КТЗ підприємстві розрахунки вартості ремонтно-відновлювальних робіт проводяться на підставі вартості однієї нормо-години ремонтних робіт цього підприємства.

Відповідно до п. 8.5.10. Методики дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

Відповідно до п. 8.5.11. Методики до оригінальних складових частин належать:

складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності;

складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам;

складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ.

Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні.

Отже, Методика вимагає, що у разі наявності актів виконаних робіт від офіційного дилера, при розрахунку вартості матеріального збитку і вартості відновлювального ремонту всі розрахунки здійснюються з використанням цін офіційного дилера.

Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 підтверджується актом виконаних робіт офіційного дилера Renault ТОВ «Арма Моторс» № ARM0078616 від 18.11.2020 на суму 35.127,74 грн.

Згідно акту виконаних робіт № ARM0078616 від 18.11.2020 вартість замінених складових частин становить 16.360,39 грн, а з урахуванням встановленого експертом коефіцієнта фізичного зносу їх вартість дорівнює 8.528,67 грн (16.360,39 грн х (1-0,4787).

З вказаного акту вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт склала 18.767,35 грн.

Отже, загальна вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 27.296,02 грн (8.528,67 грн + 18.767,35 грн), а за вирахуванням безумовної франшизи 1.662,50 грн дорівнює 25.633,52 грн.

Згідно ст. 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Умовами полісу № АО/5949384 розмір франшизи встановлено в сумі 1.000,00 грн, а тому страхове відшкодування підлягає зменшенню на цей розмір.

З огляду на те, що обидва водії є винним у вчиненні правопорушення і ступінь вини кожного є рівною, тому розмір страхового відшкодування, який відповідач має сплатити на користь позивача складає: 25.633,52 грн : 2 - 1.000,00 грн = 11.816,76 грн.

Враховуючи те, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «Renault Dokker», державний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та беручи до уваги те, що розмір збитків розраховується виходячи із вартості виплаченого відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та вирахуванням франшизи, тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково в розмірі 11.816,76 грн.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 33, ) суму страхового відшкодування в розмірі 11.816 (одинадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн 76 коп., 1.953 (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят три) грн 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова