ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"16" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3117/23

Господарський суд Київської області у складі судді Конюх Ольги Василівни, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» (04050, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21, ідентифікаційний код 39958625) від 11.10.2023 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Теребія Богдана Вікторовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості в загальному розмірі 4 903,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» звернулося до Господарського суду Київської області із заявою від 11.10.2023 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Теребія Богдана Вікторовича заборгованості у розмірі 4 903,00 грн., яка виникла у зв`язку з несплатою за поставлений товар за договором №5358 поставки товару від 28.10.2022. Крім того, заявник просить суд судові витрати покласти на боржника.

За змістом ст.ст. 147, 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу. Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, суд встановив таке.

За змістом пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Умовами договору №5358 від 28.10.2022 поставки товару передбачено, що постачальник продає та поставляє, а покупець купує оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачу товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору (п.1.1 Договору).

Пунктом 1.3 вказаного договору передбачено, що право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до п.4.1 договору, поставки товару постачальником покупцю здійснюються окремим партіями відповідно до заявок покупця виходячи з наявного товару на складі постачальника. На кожну поставку покупець формує окрему відповідну заявку.

Згідно з пункту 3.4 договору покупець зобов`язаний оплачувати кожну партію переданого постачальником товару протягом (але не пізніше) 7 календарних днів з моменту передачі такої партії товару.

Суд зазначає, що передбачені в п.4.1 договору заявки, згідно з якими мала здійснюватись поставка, в матеріалах заяви про видачу судового наказу відсутні.

В якості доказів на підтвердження факту поставки додано видаткові накладні №ВДС-024395 від 03.05.2023 та №ВДС-23924 від 02.05.2023. Вказані видаткові накладні в графі «отримав(ла)» підписані невідомою особою, яка не є стороною договору. В матеріалах заяви відсутні докази повноважень вказаної особи на отримання товару від імені ФОП Теребія Б.В. як уповноваженого представника (пункт 1.3).

Враховуючи, що обов`язок покупця оплатити кожну партію переданого товару виникає з моменту передачі такої партії товару, а факт підтвердження передачі товару, згідно з п.1.3 договору, є підписання уповноваженими представниками сторін накладної, у суду відсутня можливість встановити факт та розмір зобов`язання та факт його прострочення, позаяк неможливо встановити повноваження особи, яка отримала товар та підписала спірні накладні.

З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що із поданої заяви ТОВ «Інг-Транс» про стягнення 4 903,00 грн. з боржника ФОП Теребія Б.В. не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що є підставою для постановлення ухвали про відмову у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.152 ГПК України.

Згідно до частини 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Разом з цим суд звертає увагу заявника на те, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 153 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 12, 150, пунктом 1 частини 1, ст. 152, ст.ст. 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інг-Транс» у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Теребія Богдана Вікторовича заборгованості згідно з договору поставки товару №5358 від 28.10.2022 в загальному розмірі 4 903,00 грн.

Ухвала підписана 13.10.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (частина 2 ст. 235 ГПК України) та відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку в строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх