ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. Справа№ 910/124/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Тітов І.С. (посвідчення адвоката 000156 від 12.07.2018)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 (повний текст рішення складено 01.05.2023)

у справі № 910/124/23 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-А"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут"

про стягнення 331 201,50 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" про стягнення 326 686,12 грн попередньої оплати, 2286,80 грн інфляційних нарахувань та 2228,58 грн 3% річних за період прострочення з 17.11.2022 - по 08.02.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після припинення дії укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020, відповідач не повернув позивачу переплату у розмірі 326 686,12 грн.

Таким чином, на переконання позивача кошти, сплачені ним в якості попередньої оплати за вищевказаним договором, підлягають поверненню позивачу з урахуванням 3% річних та інфляційних нарахувань.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" заборгованість у розмірі 326686,12 грн, 3% річних на суму 2228,58 грн, інфляційні втрати 2286,80 грн та судовий збір у розмірі 4968,02 грн.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/124/23 та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги те, що з призначення платежу платіжних доручень позивача: № 118 від 21.01.2021 на суму 39600,00 грн та № 259 від 10.02.2021 на суму 62370,01 грн, а всього на суму 101970,01 грн не вбачається здійснення позивачем попередньої оплати саме за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020.

Також відповідач наголошує на тому, що додатковою угодою № 13 від 29.06.2022 передбачено лише припинення дії вказаного договору в частині постачання газу з 01.07.2022, тобто повернення сум передоплати за даним договором додатковою угодою не передбачено.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін як таке, що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду по справі № 910/124/23 призначено повторний автоматизований розподіл, в зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/124/23 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/124/23; розгляд апеляційної скарги призначено на 11.10.2023.

В судове засідання, яке відбулося 11.10.2023, з`явився представник відповідача, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд апеляційної інстанції задовольнити її у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд апеляційної інстанції не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відтак, беручи до уваги належне повідомлення представника позивача про розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" у даній справі, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного документа - ухвали суду на електронну адресу позивача, та враховуючи, що останнім надано суду відзив на апеляційну скаргу, судова колегія вважає за можливе розглянути вищезгадану апеляційну скаргу без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" (постачальником, відповідачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" (споживачем, позивачем) укладено договір № 41DP417-960-20 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (надалі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу - до 21000 куб.м. (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.5 договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 договору.

Згідно з п. 4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

У п. 4.2 договору сторонами погоджено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України наступним чином - оплата в розмірі 100% здійснюється споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 9.2 договору припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін на підставі та в порядку, встановленими чинним законодавством України та договором.

Згідно з п. 9.15 договору договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена.

Відповідно до актів приймання-передачі природного газу: № КОЗ81000554 від 31.01.2021 на суму 57889,37 грн, № КОЗ81002524 від 28.02.2021 на суму 57608,60 грн, № КОЗ81005074 від 31.03.2021 на суму 52059,25 грн, № КОЗ81007532 від 30.04.2021 на суму 13776,84 грн, № КОЗ81021024 від 30.11.2021 на суму 51987,71 грн, № КОЗ81023703 від 31.12.2021 на суму 133192,66 грн, № КОЗ82000307 від 31.01.2022 на суму 92006,50 грн, № КОЗ82002554 від 28.02.2022 на суму 50 486,46 грн відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар на загальну суму 509 007,39 грн.

Згідно платіжних доручень: № 118 від 21.01.2021 на суму 39600,00 грн (з урахуванням листа позивача № 56 від 11.02.2021 щодо зміни призначення платежу), № 259 від 10.02.2021 на суму 62370,01 грн (з урахуванням листа позивача № 56 від 11.02.2021 щодо зміни призначення платежу), № 421 від 22.02.2021 на суму 37620,00 грн, № 644 від 24.03.2021 на суму 4950,00 грн, № 645 від 24.03.2021 на суму 24750,00 грн, № 1984 від 21.09.2021 на суму 4577,00 грн, № 2176 від 21.10.2021 на суму 75347,78 грн, № 2442 від 23.11.2021 на суму 75347,78 грн, № 2640 від 21.12.2021 на суму 79115,17 грн, № 2697 від 28.12.2021 на суму 37673,89 грн, № 70 від 12.01.2022 на суму 144102,64 грн, № 222 від 25.01.2022 на суму 229858,62 грн позивач оплатив газ на загальну суму 815312,89 грн.

Також листом № 41 від 05.02.2021 позивач просив відповідача зарахувати переплату у розмірі 20380,62 грн за договором №11410V8H3RDP016 від 04.01.2016 в рахунок оплати за газ за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020.

Як вбачається з акту звіряння, складеного між сторонами 23.06.2022, станом на 31.05.2022 у позивача існувала переплата за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020 на суму 326686,12 грн.

29.06.2022 між сторонами було укладено додаткову угоду № 13 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DP417-960-20 від 31.12.2020, відповідно до якої сторони дійшли згоди припинити дію вказаного договору в частині постачання газу з 01.07.2022, у зв`язку з укладенням договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

У зв`язку з переходом до іншого постачальника, позивач 23.06.2022 звернувся до відповідача з листом №11/1 про повернення надлишково перерахованих коштів у розмірі 326686,12 грн.

07.11.2022 позивач, в порядку ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з листом-вимогою про повернення протягом 7-ми днів з дня одержання цієї вимоги суми попередньої оплати у розмірі 326 686,12 грн. Вказану вимогу отримано відповідачем 09.11.2022, що підтверджується інформацію з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відправлення за трек-номером № 960.

Спір у справі виник внаслідок того, що після припинення дії укладеного між сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41DP417-960-20 від 31.12.2020 в частині постачання газу позивачу з 01.07.2022, кошти, які сплачені позивачем в якості попередньої оплати за цим договором, не були повернуті відповідачем на вимогу позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 позов задоволено повністю, вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" заборгованість у розмірі 326686,12 грн, 3% річних на суму 2228,58 грн, інфляційні втрати 2286,80 грн та судовий збір у розмірі 4968,02 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити такі істотні умови: 1) обов`язок постачальника забезпечити споживача всією необхідною інформацією про загальні умови постачання (у тому числі ціни), права та обов`язки постачальника та споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з таким постачальником шляхом її розміщення на офіційному веб-сайті постачальника; 2) обов`язок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачем на безоплатній основі; 3) обов`язок постачальника повідомити споживачу про намір внесення змін до договору постачання природного газу в частині умов постачання до початку дії таких змін та гарантування права споживача на дострокове розірвання договору постачання, якщо нові умови постачання є для нього неприйнятними; 4) обов`язок постачальника забезпечити споживачу вибір способу оплати з метою уникнення дискримінації; 5) обов`язок постачальника забезпечити споживача прозорими, простими та доступними способами досудового вирішення спорів з таким постачальником; 6) порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Згідно з п. 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (Правил постачання природного газу) постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п. 11 розділу ІІ Правил постачання природного газу розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу. У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу. Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

У п. 20 розділу ІІ Правил постачання природного газу зазначено, що споживач зобов`язується: дотримуватись вимог цих Правил; забезпечувати дотримання дисципліни відбору (споживання) природного газу в обсягах та на умовах, визначених договорами; своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами; здійснювати комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню загрози життю або травматизму, пошкодженню обладнання та продукції, негативних екологічних наслідків тощо в разі отримання повідомлення про припинення (обмеження) постачання (розподілу/транспортування) природного газу; забезпечувати допуск представників постачальника за пред`явленням службового посвідчення на територію власних об`єктів для звірки даних фактичного споживання природного газу; самостійно обмежувати (припиняти) споживання природного газу у випадках: порушення строків оплати за договором на постачання природного газу; відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу, виділеного споживачу; перевитрат добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу без узгодження з постачальником; відсутності укладеного договору постачання природного газу; інших випадках, передбачених цими Правилами та чинним законодавством.

Як встановлено судом першої інстанції, 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" як споживачем укладено договір №41DP417-960-20 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Строк дії вказаного договору було продовжено на 2022 рік відповідно до п.9.15 договору.

Враховуючи обсяги спожитого позивачем природного газу протягом 2021-2022 років та розмір сплачених позивачем грошових коштів, станом на 31.05.2022 у позивача виникла переплата у сумі 326 686,12 грн.

Відповідно до п.4.8 договору у разі переплати вартості газу сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період.

Однак, як було вищезазначено, 29.06.2022 між сторонами укладено додаткову угоду № 13 до договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020, відповідно до якої сторони дійшли згоди припинити дію вказаного договору в частині постачання газу з 01.07.2022, у зв`язку з укладенням договору з Товариством з обмеженою відповідальністю "Твій Газзбут".

Відповідно до ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 Цивільного кодексу України).

У зв`язку з припиненням дії договору у відповідача припинився обов`язок постачати позивачу природний газ у наступних розрахункових періодах, а станом на дату розірвання договору у позивача існувала переплата у розмірі 326686,12 грн, яка не може бути зарахована в оплату за газ у наступних розрахункових періодах, підстави для утримання відповідачем зазначених грошових коштів немає, а відповідач зобов`язаний був повернути позивачу вказану суму на вимогу останнього згідно положень ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що призначення платежу платіжних доручень № 118 від 21.01.2021 на суму 39600,00 грн та № 259 від 10.02.2021 на суму 62370,01 грн було змінено згідно листа позивача № 56 від 11.02.2021 та відображено сторонами у підписаному між сторонами акті звіряння взаємних розрахунків за період з січня 2021 року - по травень 2022 року.

Враховуючи, що сторони за взаємною згодою припинили дію договору, 07.11.2022 позивач, в порядку ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернувся до відповідача з листом-вимогою про повернення протягом 7-ми днів з дня одержання цієї вимоги суми попередньої оплати у розмірі 326 686,12 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що вказана вимога була отримана відповідачем 09.11.2022, що підтверджується інформацією з офіційного сайту Акціонерного товариства "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень за трек-номером № 960.

Таким чином, відповідач повинен був повернути позивачу грошові кошти у сумі 326686,12 грн у строк до 16.11.2022.

Доказів сплати (повернення) відповідачем грошових коштів у розмірі 326 686,12 грн станом на дату розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанціях матеріали справи не містять, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 326 686,12 грн правомірно задоволенні місцевим господарським судом.

Також, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2228,58 грн та інфляційні втрати на суму 2286,80 грн за період з 17.11.2022 - по 08.02.2023.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів та інфляційні втрати від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції щодо обґрунтованості цього розрахунку, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІК-А" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз збут" в частині стягнення 3% річних у розмірі 2228,58 грн та інфляційних втрат на суму 2286,80 грн за період з 17.11.2022 по 08.02.2023 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи відповідача про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що з призначення платежу платіжних доручень позивача: № 118 від 21.01.2021 на суму 39600,00 грн та № 259 від 10.02.2021 на суму 62370,01 грн, а всього на суму 101970,01 грн не вбачається здійснення позивачем попередньої оплати саме за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DP417-960-20 від 31.12.2020, колегією суддів відхиляються оскільки відповідач самостійно зарахував відповідні платежі як аванс за спірним договором про, що свідчить долучений до матеріалів справи підписаний сторонами та скріплений печатками підприємств акт звіряння взаємних розрахунків від 23.06.2022.

Твердження відповідача про те, що додатковою угодою № 13 від 29.06.2022 передбачено лише припинення дії вказаного договору в частині постачання газу з 01.07.2022, тобто повернення сум передоплати за даним договором додатковою угодою не передбачено, колегією суддів оцінюється критично так як у зв`язку з припиненням дії договору припинилися і зобов`язання сторін стосовно постачання газу у наступних розрахункових періодах.

За таких обставин, судова колегія вважає за необхідним зазначити про те, що наявна передоплата не може бути зарахована в оплату за газ у наступних розрахункових періодах.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем доведено наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Інші наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача.

В свою чергу, наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2023 у справі № 910/124/23 - без змін.

Матеріали справи № 910/124/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.10.2023.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко