ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/692/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали справи,

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , про стягнення коштів у розмірі 95 851.23 грн.,

Секретар судового засідання - Райніш М.І.

Без виклику учасників справи,

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ФОП ОСОБА_2 про стягнення на його користь грошових коштів в сумі 95 851.23 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 2684.00 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2023 залишено позовну заяву без руху з мотивів, наведених в тексті ухвали. Встановлено позивачу строк у 5 днів з моменту вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

15.08.2023 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви від позивача, якою він долучає копії інвойсу №2254695 від 01.06.2023; копію CMR №SHKG1080086 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову. Даною ж заявою позивач просить продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви з метою організації позивачем підготовки нотаріально засвідченої копії договору про транспортне -експедиторське обслуговування від 01.12.2017, укладеного між ТОВ "ЕЛКО Україна" та ТОВ "ДСВ Логістика".

Ухвалою суду від 16.08.2023 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви, а саме для подання до суду копії договору про транспортне - експедиторське обслуговування від 01.12.2017, укладеного між ТОВ "ЕЛКО Україна" та ТОВ "ДСВ Логістика" з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову, до 21.08.2023 року включно.

На адресу Господарського суду Закарпатської області 24.08.2023 надійшла заява вх. №02.3.1-02/5843/23, за наслідками розгляду якої суд дійшов висновку, що позивач усунув виявленні у позовній заяві недоліки.

Ухвалою суду від 25.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Попередній розрахунок понесених позивачем судових витрат складається з судового збору за подачу позовної заяви - 2684.00 грн. Крім того, 25.09.2023 на адресу суду надійшла заява на розподіл судових витрат від представника позивача, в якій він просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь судові витрати, в т. ч. понесені позивачем витрати на оплату послуг перекладача в сумі 3200.00 грн.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 25.08.2023 надіслана на юридичну адресу відповідача: 90100, Закарпатська область, м. Іршава, вул. Борканюка, буд. 44. Дане поштове відправлення повернулось на адресу суду 11.09.2023 року. Причина повернення - "адресат відмовився".

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Таким чином, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2017 між ТОВ "ЕЛКО Україна" та ТОВ "ДСВ Логістика" (експедитор - 1) укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-008290.

Відповідно до умов укладеного договору, експедитор - 1 за оплату та за рахунок замовника надає замовнику комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника.

23.05.2023 між замовником та експедитором - 1 була погоджена заявка на організацію перевезення та експедирування вантажів до договору. Згідно п. п. 1, 2 даної заявки експедитор організовує перевезення та експедирування вантажів замовника, а саме надає на перевезення товар - Mobile phone на умовах перевезення, визначених п. 6 заявки.

Надалі, 19.03.2023 між ТОВ "ДСВ Логістика", як експедитором - 1, було укладено договір транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні із ФОП ОСОБА_1 , як експедитором - 2. Тож, на виконання своїх зобов`язань перед замовником - ТОВ "ЕЛКО Україна" за заявкою від 23.05.2023, між експедитором - 1 (ТОВ "ДСВ Логістика") та експедитором - 2 (ФОП ОСОБА_1 ) було погоджено заявку на організацію перевезення у міжнародному сполученні від 31.05.2023 року.

У свою чергу, 24.04.2023 між ФОП ОСОБА_1 (позивачем, експедитором - 2) та ФОП ОСОБА_2 (відповідачем, перевізником) було укладено договір транспортного перевезення №2404-1. На виконання умов вказаного договору між сторонами була погоджена заявка №2605-1 від 26.05.2023 року.

Відтак, за твердженням позивача, шляхом посередництва експедитора - 1 та експедитора - 2, перевізник ФОП ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу замовника (ТОВ "ЕЛКО Україна").

Позивач вказує, що згідно міжнародної транспортної накладної (CMR) від 25.05.2023, продавець ELKO Grupa As передав на перевезення 1 (одну) спаковану палету товару, яка містила в собі 16 коробок. Однак, як стало відомо ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" із претензії, отриманої від замовника - ТОВ "ЕЛКО Україна", а також згідно з отриманою CMR, вказане обладнання було доставлене замовнику на територію України з порушенням пакування, а саме, замість наданих відправником при завантаженні упакованої 1 палети, замовнику було доставлено коробки в кількості 14 штук, тобто наявна нестача товару: не передано 2 коробок з товаром в кількості 40 штуки.

В результаті неналежної доставки вантажу, замовнику завдано збитків на суму 139 143.93 грн. Також, факт невідповідності пакування вантажу та нестачі товару, викладений у акті №1/13.06.2023, який також визнаний та засвідчений підписом водія перевізника.

В подальшому, вимоги ТОВ "ЕЛКО Україна" були пред`явлені до ТОВ "ДСВ Логістика", як до експедитора - 1, який у свою чергу пред`явив такі вимоги до ФОП ОСОБА_1 , як до експедитора - 2.

Позивач, в свою чергу, направив відповідну претензію на суму 139 143.93 грн. за адресою відповідача ФОП ОСОБА_2 , яка, за твердженням позивача, була залишена без відповіді та без задоволення. Позивач зазначає, що ФОП ОСОБА_2 , як перевізник, повинен нести відповідальність за пошкодження товару, прийнятого до перевезення.

ФОП ОСОБА_1 отримала право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки, у розмірі виплаченого відшкодування - 139 143.93 грн.

Крім того, позивач вказує у позовній заяві, що заявою від 28.06.2023 ФОП ОСОБА_1 було подано заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог за договором транспортного перевезення від 24.04.2023 на суму 43 292.70 грн., результатом чого зменшено зобов`язання ФОП ОСОБА_2 згідно претензії від 26.06.2023 із 139 143.93 грн. на 95 851.23 грн.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 95 851.23 грн.

Правова позиція відповідача.

Відзив на позов по суті заявлених вимог відповідачем не подано.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01.12.2017 між ТОВ "ДСВ Логістика" і ТОВ "ЕЛКО Україна" був укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-008290 (далі - договір).

Пунктом 1.1. такого договору передбачено, що за цим договором експедитор (ТОВ "ДСВ Логістика") за оплату і за рахунок замовника (ТОВ "ЕЛКО Україна") надає замовнику комплекс послуг з організації та забезпечення перевезення імпортних, експортних, транзитних вантажів замовника і вантажів замовника в 20,40 і більше 40-футових контейнерах стандартів ISO, в т.ч. і збірних вантажів з місця, зазначеного замовником, до місця призначення різними видами транспорту за обумовленим маршрутом.

Згідно умов п. 1.5. договору, замовник своєчасно і в повному обсязі оплачує експедитору вартість послуг, виконаних в рамках даного договору, а також компенсує та/або надає авансом кошти для здійснення розрахунків з третіми особами, залученими або які будуть залучені експедитором для виконання цього договору, за умови попереднього узгодження з замовником.

Експедитор за дорученням замовника здійснює взаєморозрахунки з усіма учасниками транспортного процесу, проводить оплату фрахту, а також митних зборів, податків, зборів та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, а замовник зобов`язується компенсувати експедитору всі понесені у зв`язку з цим витрати.

Винагорода експедитора не включає і не охоплює вартість послуг третіх осіб, які будуть залучені експедитором при наданні послуг за цим договором. Вартість послуг третіх осіб компенсується заявником експедитору окремо, за умови попереднього узгодження із замовником.

Пунктом 3.13. договору передбачено, що експедитор здійснює взаєморозрахунки з учасниками транспортного процесу, оплату вартості перевалки вантажу в порту, а також, у разі необхідності, оплату митних зборів, податків, зборів та інших обов`язкових платежів, передбачених законодавством України, а замовник зобов`язується компенсувати експедитору всі понесені у зв`язку з цим витрати, за умови попереднього узгодження таких витрат із замовником.

Згідно у мов п. 5.1. договору, експедитор і замовник несуть один перед одним майнову відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором відповідно до чинного законодавства України та правил і звичаїв, що діють на транспорті.

Сторони також несуть відповідальність один перед одним за збитки, пов`язані з виконанням зобов`язань за договором. Розмір збитків, за який сторона цього договору вимагає відшкодування, має бути документально обґрунтованим (п. 5.2. договору).

Умовами п. 5.16. договору сторони передбачили, що експедитор має право залучати третіх осіб для виконання своїх зобов`язань за договором і укладати з ними договори від свого імені, при цьому експедитор відповідає за їх дії як за свої власні.

Умовами п. 8.1. договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного взаєморозрахунку між сторонами за надані послуги. У разі якщо жодна із сторін за 20 календарних днів до закінчення строку дії договору не заявить про намір розірвати договір. строк дії цього договору автоматично продовжується на кожен наступний календарний рік.

Відтак, суд дійшов висновку, що даний договір є чинним, за яким у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Сторонами не додано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували розірвання такого договору.

Також судом встановлено, що 19.03.2020 між експедитором - 1 ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" та ФОП ОСОБА_1 (експедитор - 2) був укладений договір транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні №RH-013603.

Пунктом 1.1. договору передбачено, що експедитор - 2 бере на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів експедитора -1 автомобільним транспортом в міжнародному сполученні, у відповідності з умовами, узгодженими сторонами у заявках до даного договору, і які є невід`ємною частиною такого договору.

Додатково пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що послуги, щодо кожного окремого перевезення надаються експедитором-2 на підставі укладеної сторонами заявки.

За фактом надання послуг сторони складають та підписують акт приймання-передачі наданих послуг (п. 2.2. договору).

Крім того, п. 4.1.1. договору передбачено, що експедитор - 2 має право залучати до виконання своїх обов`язків інших осіб. Експедитор -2 несе повну відповідальність за всі дії та бездіяльність третіх осіб, залучених ним до виконання даного договору, в т.ч. водіїв, експедиторів та інших осіб, як за свої власні.

Експедитор - 2 доставляє вантаж експедитора - 1 у відповідності до правил та вимог надісланої заявки (п. 4.1.9. договору).

Пунктом 5.2. договору передбачено, що експедитор - 2 несе повну матеріальну відповідальність за збереження прийнятого вантажу, а також за своєчасну доставку вантажу з моменту його прийняття до перевезення, до моменту передачі уповноваженому вантажоодержувачу.

Згідно умов п. 5.8. договору, експедитор - 2 несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору у тому ж порядку, як і за власні дії та відповідає за доставку вантажу у відповідності до вимог підписаної сторонами заявки.

Відповідно до п. 9.1. договору, він вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року. Якщо жодна із Сторін за 2 місяці до закінчення строку дії договору не попередить іншу сторону про розірвання договору, то строк чинності цього договору вважається продовженим на кожен наступний календарний рік.

Даний договір є чинним, за яким у сторін виникли взаємні права та обов`язки. Сторонами не додано до матеріалів справи доказів, які б підтверджували розірвання такого договору чи зміни його умов.

Також, як встановлено судом, 24.04.2023, експедитор - 2 ФОП ОСОБА_1 (позивач у даній справі) уклала договір транспортного перевезення №2404-1 від 24.04.2023 з перевізником ФОП ОСОБА_2 (відповідач у даній справі). Відповідно до положень п. 1.1. договору, відповідно до цього договору експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів автомобільним транспортом на території України, та на території іноземних держав згідно заявок експедитора. Пунктом 2.1. договору сторони передбачили, що послуги надаються на підставі заявки, в якій визначаються характеристики вантажу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, маршрут, тип і кількість транспортних засобів, вартість послуг, інструкція з кріплення та інші умови. Заявка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 3.1.9. договору, перевізник не має права, без письмової згоди експедитора, передавати заявки на перевезення третім особам. Перевізник несе повну відповідальність за всі дії третіх осіб, залучених ним до виконання заявок експедитора. в. ч. водіїв та інших осіб.

Перевізник зобов`язаний належним чином оформити передачу вантажу в цілісності та збереженості вказаному в заявці вантажоотримувачу, з відміткою про дату та час отримання вантажу.

Судом встановлено, що п. 5.2. договору сторони передбачили, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за повну, або часткову втрату вантажу, або його пошкодження, що трапилося в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення та його здачею належному вантажоодержувачу.

У випадку пошкодження продукції або засобів пакування при перевезенні (намокання,деформація,забруднення, будь-яке інше пошкодження оригінального/заводського пакування або продукції) перевізник зобов`язаний відшкодувати збитки в розмірі вартості частини вантажу, яка пошкоджена або доставлена в пошкодженому пакуванні (коробці/кейсі) та інші збитки (п. 5.3. договору).

Пунктом 9.1. договору передбачено, що цей договір вступає в силу в момент його підписання і діє до 24.04.2024 року.

Якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати договір до терміну закінчення його дії, то такий договір вважається автоматично продовженим на наступний календарний рік.

Судом підтверджується, що даний договір укладено сторонами по справі, він є чинним, до матеріалів справи доказів розірвання договору чи його зміни не долучено.

Надалі судом встановлено, що на виконання умов договору, сторонами, а саме ТОВ "ДСВ ЛОГІТИКА" (експедитор - 1) та ТОВ "ЕЛКО Україна", були погоджені умови заявки №SHKG1080086 від 23.05.2023 року. Даною заявкою був погоджений товар до перевезення у вигляді mobile phone та вартість послуг з організації перевезення та експедирування вантажу.

31.05.2023 ТОВ "ДСВ ЛОГІТИКА" (Експедитор - 1), в свою чергу, погодило заявку №31052023 з експедитором - 2 (позивачем у даній справі) ФОП ОСОБА_1 . Даною заявкою сторони погодили вартість перевезення у загальному розмірі 1200 євро, автотранспорт VAN, державний № НОМЕР_3 .

ФОП ОСОБА_1 в свою чергу погодила умови заявки №2605-1 від 26.05.2023 на перевезення вантажу з перевізником - ФОП ОСОБА_2 , який погодився з умовами такої заявки та засвідчив її своїм підписом. Такою заявкою передбачено марку і державний номер автомобіля - НОМЕР_3 крафтер. П.І.Б. водія - ОСОБА_3 .

01.06.2023 на ім`я ТОВ "ЕЛКО Україна" був сформований інвойс (рахунок - фактура) №2254695 на загальну суму 27 644.80 доларів США. Товари: 1) мобільний телефон HOT 30 PLAY NFC (білий); 2) мобільний телефон HOT 30 PLAY NFC (чорний).

Факт виконання вказаних вище заявок та перевезення товару, вказаного в інвойсі, підтверджується міжнародною товаро - транспортною накладною №SHKG1080086 від 05.06.2023 року. Згідно даної CMR відправником являється ТОВ "ІНФІНІКС МОБІЛІТІ", кінцевим одержувачем є ТОВ "ЕЛКО Україна". Місце завантаження товару - Франкфурт аеропорт, Німеччина 05.06.2023. Місце розвантаження товару - Київ, Україна. Товар - палета мобільних телефонів, вага брутто - 158.000 кг, об`єм - 0.733 м. куб. В даній ТНН зазначаються реєстраційні дані автомобіля, який здійснював перевезення - НОМЕР_3 .

Факт здійсненого перевезення підтверджується також відміткою митного контролю, зробленого 07.06.2023 року на ТНН і формою МД-2 електронного декларування 23UA90U0.

Дана міжнародна - транспортна накладна підписана відправником, перевізником ФОП ОСОБА_2 і одержувачем ТОВ "ЕЛКО Україна".

Також, судом встановлено, що одержувачем зазначено в ТТН, що при отриманні такого товару 12.06.2023 - товар приїхав коробками, двох коробок не вистачило - 40 шт. мобільних телефонів Hot 30 Play.

Актом №1/13.06.2023 про невідповідність вантажу/товару підтверджується відсутність 40 штук товару mobile phone hot 30 play 8/128 X6835B MIRAGE BLACK INFINIX (дві коробки).

Суд зазначає, що такий акт підписаний зокрема і водієм перевізника - ОСОБА_4 .

15.06.2023 замовником ТОВ "ЕЛКО Україна" було направлено претензію про нестачу товару за договором на транспортно - експедиторське обслуговування №GC-008290 від 01.12.2017 Директору ТОВ "ДСВ Логістика" (експедитору - 1), якою вимагав протягом 3 робочих днів з моменту отримання такої претензії відшкодувати замовнику завдані збитки на суму 139 143.93 грн., перерахувавши такі грошові кошти на розрахунковий рахунок замовника ТОВ "ЕЛКО Україна". В такій претензії зазначається, що вказаний вище товар був доставлений замовнику на територію України з порушенням пакування, а саме, замість наданого відправником при завантаженні упакованого 1 палета, замовнику було доставлено товар в коробках кількістю 14 штук. У результаті цього порушення, ТОВ "ЕЛКО Україна" отримало від ТОВ "ДСВ Логістика" коробки з нестачею товару. Експедитор - 1 не передав Замовнику 2 коробки з вказаним вище товаром в кількості 40 штук на загальну суму 3805.01 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату пред`явлення даної претензії становить 139 143.92 грн. У результаті чого, експедитор завдав замовнику збитків на суму 139 143.93 грн.

15.06.2023 ТОВ "ДСВ Логістика" надало ТОВ "ЕЛКО Україна" відповідь на вказану претензію, якою вказали, що як випливає із документів доданих до претензій, вона підлягає задоволенню, оскільки стан зовнішньої упаковки мають дефекти та відсутня частина вантажу. Таким чином, експедитор - 1 зазначає, що сума в розмірі 139 143.93 грн. буде найближчим часом перерахована на вказаний банківський рахунок.

Надалі, 11.07.2023 ТОВ "ДСВ Логістика" перерахувало ТОВ "ЕЛКО Україна" грошові кошти в розмірі 139 143.93 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №49941.

Крім того, судом встановлено, що 15.06.2023 ТОВ "ДСВ Логістика" (експедитор - 1) направив ФОП ОСОБА_1 (експедитор - 2) претензію, якою просив відшкодувати збитки, спричинені внаслідок неналежного виконання зобов`язань згідно з договором та заявкою на організацію перевезення у міжнародному сполученні №31052023 від 31.05.2023 в сумі 139 143.93 грн. У відповідь на таку претензію позивач 04.07.2023 надала відповідь експедитору 1 ТОВ "ДСВ Логістика", в якій вказала, що сума боргу згідно претензії буде оплачена на вказаний рахунок.

11.07.2023 ФОП ОСОБА_1 перерахувала грошові кошти ТОВ "ДСВ Логістика" в розмірі 139 143.93 грн. у відшкодування збитків за претензією від 15.06.2023 року.

26.06.2023 ФОП ОСОБА_1 направила претензію ФОП ОСОБА_2 , як безпосередньому перевізнику, який здійснював доставку вказаного товару, в якій просила відшкодувати їй понесені збитки в розмірі 139 143.93 грн., оскільки вказане обладнання було доставлене замовнику на територію України з порушенням пакування, а саме замість наданих відправником при завантаженні упакованої 1 палети, замовнику було доставлено коробки в кількості 14 штук, тобто наявна нестача товару: не передано 2 коробок з товаром в кількості 40 штук. Відтак, оскільки позивач вважає вимоги замовника ТОВ "ДСВ Логістика" обґрунтованими, то нею було здійснено перерахунок таких коштів на рахунок експедитора - 1. Відтак, оскільки безпосереднім перевізником виступав відповідач, який і допустив втрату товару, то позивач просить відшкодувати їй завдані збитки на вказану вище суму.

Така претензія була вручена перевізнику особисто, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, який долучений до матеріалів справи.

Разом з тим, як встановлено судом, 13.06.2023 відповідач сформував рахунок-фактуру №41 позивачу на загальну суму 43 292.70 грн. за надані послуги "Міжнародне автоперевезення вантажу за маршрутом: 60549 Frankfurt - м. Київ а/м НОМЕР_4 .

Позивач ж заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.06.2023 було повідомлено перевізника про проведення зарахування зустрічних вимог за договором транспортного перевезення №2404-1 від 24.04.2023 на суму 43 292.70 грн., результатом чого стало зменшення зобов`язання перевізника згідно претензії від 26.06.2023 із 139 143.93 грн. до 95 851.23 грн. Додатково, позивачем було направлено перевізнику акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.06.2023 року.

Дана заява та акти були отримані перевізником особисто, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, який долучений до матеріалів заяви, та залишені без реагування з боку перевізника за твердженням позивача, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою про примусове стягнення таких коштів.

ПРАВОВЕ ОБҐРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ.

В силу частини 1 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦКУ, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною 3 ст. 22 ЦКУ передбачено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 509 ЦКУ передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦКУ, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 с. 530 ЦКУ, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦКУ).

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 601 ЦКУ, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін (ч. 2 ст. 601 ЦКУ).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 610 ЦКУ, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦКУ встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ч. 1 ст. 908 ЦКУ передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦКУ).

Відповідно до ч. 2 ст. 909 ЦКУ, договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 920 ЦКУ передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 ст. 924 ЦКУ передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу (ч. 1 ст. 929 ЦКУ).

Нормами ст. 929 ЦКУ також передбачено, що договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Частиною 1 ст. 930 ЦКУ передбачено, що договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Відповідно до положень ст. 932 ЦКУ, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Згідно умов ч. 1 ст. 1166 ЦКУ, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Умовами ч. 1 ст. 1191 ЦКУ встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Частиною 1 ст. 173 ГКУ, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч. 1 ст. 193 ГКУ).

Нормою ст. 224 ГКУ передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до положень ст. 225 ГКУ, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 226 ГКУ передбачено, що учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Крім того, ч. 1 ст. 228 ГКУ передбачено, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу. Державні (комунальні) підприємства за наявності підстав зобов`язані вжити заходів щодо стягнення в порядку регресу збитків з інших суб`єктів господарювання або стягнути збитки з винних працівників підприємства відповідно до вимог законодавства про працю.

Відтак, судом встановлено, що дійсно 01.12.2017 між ТОВ "ДСВ Логістика" і ТОВ "ЕЛКО Україна" був укладений договір на транспортно-експедиторське обслуговування №GC-008290.

На виконання п. 5.16. вказаного вище договору, 19.03.2020 між експедитором - 1 ТОВ "ДСВ ЛОГІСТИКА" та ФОП ОСОБА_1 (експедитор - 2) був укладений договір транспортного експедирування та перевезення вантажів в міжнародному сполученні №RH-013603.

В свою чергу, на виконання п. 4.1.1 вказаного вище договору, експедитор - 2 ФОП ОСОБА_1 (позивач у даній справі) уклала договір транспортного перевезення №2404-1 від 24.04.2023 з перевізником ФОП ОСОБА_2 (відповідач у даній справі).

Таким чином, суд зазначає, що відповідач у даній справі - ФОП ОСОБА_2 виступав безпосереднім перевізником погодженого експедиторами у вказаних вище заявках товару, відтак ніс пряму відповідальність за збереження схоронності такого товару та його нестачу відповідно до приписів статті 924 ЦКУ.

Факт виконання вказаних вище заявок та перевезення товару, вказаного в інвойсі, підтверджується міжнародною товаро - транспортною накладною №SHKG1080086 від 05.06.2023 року. Згідно даної CMR відправником являється ТОВ "ІНФІНІКС МОБІЛІТІ", кінцевим одержувачем є ТОВ "ЕЛКО Україна". Місце завантаження товару - Франкфурт аеропорт, Німеччина 05.06.2023. Місце розвантаження товару - Київ, Україна. Товар - палета мобільних телефонів, вага брутто - 158.000 кг, об`єм - 0.733 м. куб. В даній ТНН зазначаються реєстраційні дані автомобіля, який здійснював перевезення - НОМЕР_3 . Дана міжнародна - транспортна накладна підписана відправником, перевізником ФОП ОСОБА_2 і одержувачем ТОВ "ЕЛКО Україна".

Однак, як встановлено судом, вказаний вище товар був доставлений замовнику на територію України з порушенням пакування, а саме, замість наданого відправником при завантаженні упакованого - 1 палета, яка складалась з 16 коробок, замовнику було доставлено товар в коробках кількістю 14 штук. У результаті цього порушення, ТОВ "ЕЛКО Україна" отримало коробки з нестачею товару. Замовником було недоотримані 2 коробки з вказаним вище товаром в кількості 40 штук на загальну суму 3805.01 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату пред`явлення претензії становить 139 143.92 грн.

Відтак, замовнику у даних транспортних правовідносинах - ТОВ "ЕЛКО Україна" були завдані реальні збитки у розмірі 139 143.93 грн., що підтверджується зокрема додатково і актом №1/13.06.2023 про невідповідність вантажу/товару, яки долучений до матеріалів справи. Крім того, суд підкреслює, що такий акт підписаний зокрема і водієм перевізника - ОСОБА_4 . Відтак, відповідач у даній справі погодився з доводами вантажоодержувача, що ним був недоотриманий товар у кількості 2 коробки, яка містила 40 одиниць товару.

Відповідач до суду заяв по суті справи не подав, які б містили належні докази щодо того, що втрата товару сталася не з його вини.

Частиною 1 ст. 924 ЦКУ передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Фактична шкода, яка завдана замовнику внаслідок втрати товару складає вартість втраченого товару у розмірі 139 143.93 грн. Суд підкреслює, що відповідач не заперечив також і щодо суми завданих збитків.

Крім того, судом встановлено, що п. 5.2. договору, укладеного між сторонами у даній справі, вони передбачили, що перевізник несе повну матеріальну відповідальність за повну, або часткову втрату вантажу, або його пошкодження, що трапилося в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення та його здачею належному вантажоодержувачу. У випадку пошкодження продукції або засобів пакування при перевезенні (намокання,деформація,забруднення, будь-яке інше пошкодження оригінального/заводського пакування або продукції) перевізник зобов`язаний відшкодувати збитки в розмірі вартості частини вантажу, яка пошкоджена або доставлена в пошкодженому пакуванні (коробці/кейсі) та інші збитки (п. 5.3. договору).

Відтак, суд погоджується з твердженням позивача, що відповідач у даній справі є тим суб`єктом господарських транспортних правовідносин, який був відповідальним за збереження схоронності переданого до перевезення товару, та який, відповідно, має відшкодувати завдані реальні збитки вантажоодержувачу та власнику такого товару - ТОВ "ЕЛКО Україна". Дане твердження кореспондується з положеннями ст. 226 ГКУ.

Судом встановлено, що 11.07.2023 експедитор - 1 ТОВ "ДСВ Логістика" відшкодувало замовнику ТОВ "ЕЛКО Україна" 139 143.93 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №49941 від 11.07.2023 року. Відтак, в експедитора - 1 виникло право регресу до експедитора - 2, позивача в даній справі - ФОП ОСОБА_1 , яка в свою чергу теж визнала завдану шкоду та відшкодувала збитки ТОВ "ДСВ Логістика", що підтверджується платіжною інструкцією №610 від 11.07.2023 року.

Таким чином, у ФОП ОСОБА_1 виникло також право регресу до перевізника - ФОП ОСОБА_2 . Частиною 1 ст. 228 ГКУ передбачено, що учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відтак, суд погоджується з позицією позивача щодо можливості стягнення ним коштів на свою користь з відповідача у відшкодування заподіяної шкоди внаслідок пошкодження товару при перевезенні автомобільним транспортом. Крім того, суд вказує, що позивач мав права на зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до положень ст. 601 ЦКУ. Позивачем на виконання положень чинного законодавства була сформована відповідна заява і направлена відповідачу, результатом чого стало зменшення зобов`язання перевізника згідно претензії від 26.06.2023 із 139 143.93 грн. до 95 851.23 грн.

Таким чином, суд задовольняє позовну вимогу позивача повністю щодо стягнення на його користь з відповідача 95 851.23 грн.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За частинами першою - другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною другою статті 78 ЦПК України, яка регулює визначення поняття допустимості доказів, встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У силу частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої - третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у загальному розмірі 2684.00 грн.

Крім того, 25.09.2023 на адресу суду надійшла заява на розподіл судових витрат від представника позивача, в якій він просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь судові витрати, в т. ч. понесені позивачем витрати на оплату послуг перекладача в сумі 3200.00 грн. Такі витрати підтверджуються зокрема актом виконаних робіт №222 від 21.08.2023 року на загальну суму 3200.00 грн.; рахунком №222 від 21.08.2023 на загальну суму 3200.00 грн. і платіжною інструкцією №670 від 21.08.2023 на загальну суму 3200.00 грн.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч. 5 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Відтак суд задовольняє вимогу позивача щодо стягнення на його користь з відповідача понесених ним витрат на оплату послуг перекладача в сумі 3200.00 грн., оскільки така вимога є обґрунтованою, підтверджується належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги - задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , грошові кошти в сумі 95 851.23 грн. (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят одна гривень 23 копійок).

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 , на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 2684.00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривень 00 копійок) і 3200.00 грн. (три тисячі двісті гривень 00 копійок) - понесені позивачем витрати на оплату послуг перекладача.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 16 жовтня 2023 року.

Суддя Л.В. Андрейчук