ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2023 р. Справа № 924/1351/20 (924/995/22)

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі: суддя Танасюк О.Є., секретар судового засідання Андрєєв В.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький

до ОСОБА_1 , м. Хмельницький

ОСОБА_2 , Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша

ОСОБА_3 , м. Хмельницький

ОСОБА_4 , м. Львів

про витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів"

Представники сторін:

позивач: не з`явився

відповідач ( ОСОБА_1 ): не з`явився

відповідач ( ОСОБА_2 ): ОСОБА_5 - згідно ордера (до нарадчої кімнати)

відповідач ( ОСОБА_3 ): не з`явився

відповідач ( ОСОБА_4 ): не з`явився

від ініціюючого кредитора ОСОБА_6 : ОСОБА_7 - згідно ордера

Рішення ухвалюється 05.10.2023, оскільки 24.07.2023 постановлялася ухвала про відкладення судового засідання, 02.08.2023, 22.08.2023, 11.09.2023 та 20.09.2023 постановлялися ухвали про оголошення перерви в судових засіданнях, які занесені до протоколів судових засідань.

В судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Процесуальні дії по справі.

27.12.2022 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький до ОСОБА_1 , м. Хмельницький про витребування з чужого незаконного володіння у фізичної особи ОСОБА_1 на користь КП „Агрофірма „Проскурів" земельних ділянок з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, № 040; :06:012:0038 - 1,757 га, №040; :06:012:0039 - 4,7801 га, № 040; :06:012:0040 - 1,4468 га, № 040; :06:012:0041- 5,7359 га, № 040; а також: об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,7 м.кв., який складається (опис): "нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ.- В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ.- Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м ,нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - І площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

Ухвалою суду від 29.12.2022 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зазначено про необхідність: визначити ціну позову (визначити вартість усього майна, яке позивач просить повернути - 5-ти земельних ділянок та комплексу будівель і споруд тепличного господарства) та доплатити судовий збір в розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, надати докази направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу.

29.12.2022 судом задоволено заяву Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" від 27.12.2022 за №924/1351/20-249 про забезпечення позову. Вжито заходів забезпечення позову у справі №924/1351/20 (924/995/22) шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами площею та реєстраційним номером об`єкту нерухомого майна: :06:012:0037 - 1,757 га, №040; :06:012:0038 - 1,757 га, №040; :06:012:0039 - 4,7801 га, №040; :06:012:0040 - 1,4468 га, №040; :06:012:0041- 5,7359 га, № 040 та на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,7 м.кв., який складається (опис): нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ. - Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - І площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 16.01.2023р. відкрито провадження у справі №924/1351/20 (924/995/22), постановлено дану справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06.03.2023 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/1351/20 (924/995/22) на 30 днів.

05.04.2023 судом постановлено ухвалу про залучення до участі у справі №924/1351/20 (924/995/22) в якості співвідповідачів: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , які стали власниками спірного нерухомого майна після подання позову та постановлення 19.12.2022 ухвал про залишення позовної заяви без руху та вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що є предметом спору.

Ухвалою суду від 17.04.2023 позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_8 , с. Шаровечка, Хмельницький район, Хмельницька область прийнято до спільного розгляду з первісним позовом Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький до ОСОБА_1 , м. Хмельницький, ОСОБА_2 , Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша, ОСОБА_3 , м. Хмельницький, ОСОБА_4 , м. Львів про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі №924/1351/20 (924/995/22) в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів"; залучено до участі у справі ОСОБА_8 , с. Шаровечка, Хмельницький район, Хмельницька область в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; вимоги за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_8 об`єднано в одне провадження з первісним позовом Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша, ОСОБА_3 , м. Хмельницький, ОСОБА_4 , м. Львів про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі №924/1351/20 (924/995/22) в межах справи №924/1351/20 про банкрутство колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів".

27.04.2023 судом постановлено ухвалу, із занесенням до протоколу судового засідання, про розгляд справи №924/1351/20 (924/995/22) спочатку.

Ухвалою суду від 17.05.2023 задоволено клопотання керуючого санацією КП „Агрофірма „Проскурів" арбітражного керуючого Рудого А.М. від 27.04.2023 за №924/995/22-09 про роз`єднання позовних вимог у справі №924/1351/20 (924/995/22). Роз`єднано позовні вимоги Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів", м. Хмельницький до ОСОБА_1 , м. Хмельницький, ОСОБА_2 , Хмельницька область, Хмельницький район, с. Розсоша, ОСОБА_3 , м. Хмельницький, ОСОБА_4 , м. Львів про витребування майна з чужого незаконного володіння та позовні вимоги ОСОБА_8 , с. Шаровечка, Хмельницький район, Хмельницька область до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів", м. Хмельницький, ОСОБА_4 , м. Львів, ОСОБА_3 , м. Хмельницький, ОСОБА_2 , с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область про витребування майна з чужого незаконного володіння у справі №924/1351/20 (924/995/22) у самостійні провадження в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів". Позовні вимоги ОСОБА_8 , с. Шаровечка, Хмельницький район, Хмельницька область до Колективного підприємства „Агрофірми „Проскурів", м. Хмельницький, ОСОБА_4 , м. Львів, ОСОБА_3 , м. Хмельницький, ОСОБА_2 , с. Розсоша, Хмельницький район, Хмельницька область про витребування майна з чужого незаконного володіння виділено у самостійне провадження, з наступним присвоєнням єдиного унікального номера в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів".

Ухвалою суду від 21.06.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, продовжено ОСОБА_3 строк для подання відзиву.

30.06.2023 судом постановлено ухвалу про продовження ОСОБА_4 строку для подання відзиву.

Ухвалою суду від 06.07.2023 відмовлено ОСОБА_9 у вступі у справу №924/1351/20 (924/995/22) як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору; позовну заяву ОСОБА_9 про визнання права власності на частину земельних ділянок, пропорційно належній йому земельній частці (паю) з додатками повернуто заявнику; клопотання керуючого санацією КП „Агрофірма „Проскурів" арбітражного керуючого Рудого А.М. про постановлення ухвали та притягнення до відповідальності ОСОБА_9 за зловживання процесуальними правами необхідно залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 06.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10:00 год. 24.07.2023.

В судовому засіданні 24.07.2023 судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 11:00 год. 02.08.2023, яка занесена до протоколу судового засідання.

В судових засіданнях 02.08.2023, 22.08.2023, 11.09.2023 та 20.09.2023 постановлялися ухвали про оголошення перерви, які занесені до протоколів судових засідань.

Ухвалою суду від 03.08.2023 було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 02.08.2023 про відвід судді Господарського суду Хмельницької області Танасюк О.Є. у справі 924/1351/20 (924/995/22).

Ухвалою суду від 20.09.2023 постановлено ухвалу, якою залишено без розгляду клопотання ОСОБА_3 від 28.07.2023 про поновлення процесуального строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи доказів, клопотання ОСОБА_2 від 01.08.2023 про продовження строку для подання письмових пояснень та доказів, клопотання ОСОБА_4 від 02.08.2023 про поновлення процесуального строку для подання доказів та приєднання до матеріалів справи доказів залишити без розгляду. Також залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 від 22.08.2023 про зупинення провадження у справі №924/1351/20 (924/995/22) до набрання законної сили судового рішення Північно-західного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_9 на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 06.07.2023 у справі №924/1351/20 (924/995/22).

В судовому засіданні 20.09.2023 після розгляду вище вказаних клопотань, судом розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву на 09:30 год. 05.10.2023.

05.10.2023 представником ОСОБА_2 подано заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_2 до лав Збройних Сил України.

Ухвалою суду від 05.10.2023, яка занесена до протоколу судового засідання, залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Під час розгляду вказаної заяви судом враховувалися положення Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, лист Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142, з аналізу яких слідує, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана Територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Зазначені документи можуть видаватися родинам військовозобов`язаних та резервістів для пред`явлення їх за місцем вимоги.

Початком військової служби військовозобов`язаних є день призову на військову службу у районному військовому комісаріаті, а для резервістів - день зарахування до списків особового складу військової частини, про що робиться відповідний запис до військового квитка.

Закінченням військової служби для резервістів та військовозобов`язаних є день виключення військовослужбовців із списків особового складу військової частини, про що робиться відповідний запис до військового квитка.

Закінчення особливого періоду в Україні здійснюється у відповідності до рішення Президента України про демобілізацію, що визначається Указом Президента України.

На підтвердження перебування ОСОБА_2 в Збройних Силах України надано засвідчену адвокатом копію сповіщення керівнику підприємства (установи) про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_2 25.09.2023 призивається на військову службу під час мобілізації відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022, а також не засвідчені копії повістки та витягу з військового квитка ОСОБА_2 .

Положеннями ч. ч. 2, 4 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 5.26 Вимог до оформлення документів ДСТУ 4163:2020, затверджених Наказом Державного підприємства "Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості" від 01.07.2020 №144, відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Копії документів, які надані на підтвердження перебування ОСОБА_2 в Збройних Силах України, зокрема, повістка та витяг з військового квитка ОСОБА_2 не засвідчені, що суперечить вимогам статті 91 ГПК України, адвокат, присутній в судовому засіданні, відмовився посвідчувати копії на пропозицію суду. Суд зазначає, що копія набуває юридичної сили лише в разі засвідчення в установленому порядку (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 08.05.2019 у справі №160/7887/19).

Неправильно засвідчені або незасвідчені копії документів є недопустимими доказами фактичних обставин справи та є підставою для скасування судового рішення у справі (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 11.07.2018 року у справі № 904/8549/17).

Таким чином, додані до заяви про зупинення провадження у справі не засвідчені документи (повістка та витяг з військового квитка) не прийняті судом в якості належних доказів.

При цьому, засвідчена копія сповіщення керівнику підприємства (установи) про те, що військовозобов`язаний ОСОБА_2 25.09.2023 призивається на військову службу не є доказом перебування ОСОБА_2 в Збройних силах України.

Судом враховується, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України (далі - ЄСПЛ).

ЄСПЛ зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Також Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи обставини даної справи, розгляд справи здійснювався в розумні строки.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021 у справі №924/1351/20 (924/914/20), яке залишене без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 в частині вимог про витребування трьох земельних ділянок, було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" земельні ділянки: площею 1,1623 га, кадастровий №:28:002:0774; площею 15,4769 га, кадастровий №:06:012:0721; площею 0,8284 га, кадастровий №:28:001:0792.

Зазначає, що 14.12.2021 було протиправно укладено три договори про право користування зазначеними земельними ділянками (договори емфітевзису) посвідчені приватним нотаріусом Твердохліб В.П., згідно яких набувачем прав користування вище вказаними земельними ділянками стала ОСОБА_1 та проведено відповідні реєстраційні дії.

Вказує, що позивачем було проведено державну реєстрацію двох земельних ділянок під кадастровими номерами :28:002:0774 та :28:001:0792. Вчинити таку ж реєстраційну дію щодо третьої земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 не вдалося через її поділ (12.01.2022) на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 відповідно площею 3,5140 га та 11,9629 га, що у сумі складають площу попередньої поділеної земельної ділянки під №:06:012:0721 загальною площею 15,4769 га.

Повідомляє, що 06.06.2022 укладено нотаріально посвідчені приватним нотаріусом Сурмою Г.Ф. два договори купівлі продажі земельних ділянок за кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032, де продавцем стало ТОВ „Технопарк Проскурів" в особі директора ОСОБА_10 (син), а покупцем, його мати, фізична особа ОСОБА_1 .

В подальшому, земельні ділянки під кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 поділено на п`ять нових та зареєстровано у Державному реєстрі 23.11.2022 (дві) та 09.12.2022 (три) приватним нотаріусом Кот М.О. під кадастровими номерами з площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041 - 5,7359 га, що у сукупності складають визначально першу земельну ділянку під кадастровим номером :06:012:0721, витребувану за рішеннями суду, загалом аналогічної площі - 15,4768 га.

Також повідомляє, що 21.10.2022 за фізичною особою ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності об`єкт нерухомого майна за номером 040 під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,70 м.кв., який знаходиться на земельній ділянці :06:012:0032. При цьому, зазначає, що в архівних документах позивача вдалося віднайти ряд документів, які свідчать про наявність права власності на усі об`єкти нерухомого майна (будівлі), які знаходилися на первинно сформованій земельній ділянці під кадастровим номером :06:012:0721 і входять у склад комплексу будівель тепличного господарства Агрофірми „Проскурів" (яка є правонаступником колгоспу „Комунар", який здійснював будівництво зазначених будівель та споруд), але з певних об`єктивних причин таке право не було зареєстроване колишніми посадовими особами Агрофірми.

Позиції відповідачів.

ОСОБА_1 у відзиві (від 10.02.2023) проти позову заперечує. Зазначає, що рішення судів у справі №924/1351/20 (924/914/20) підтверджують той факт, що спірні земельні ділянки вибули з власності позивача у зв`язку з порушенням процедури їх відчуження (в період дії мораторію щодо відчуження земель сільськогосподарського призначення), але не підтверджують того факту, що вказані ділянки вибули з власності КП „Агрофірма „Проскурів" поза його волею. Посилаючись на те, що земельна ділянка площею 15,4769 га, кадастровий номер :06:012:0721 не вибула з володіння позивача поза його волею, відповідач вважає, що позивач не може ставити вимогу щодо витребування земельної ділянки.

Вказує, що позивач зробив хибний висновок про те, що відповідач ОСОБА_1 є незаконним володільцем оспорюваних земельних ділянок, оскільки не врахував добросовісність відповідача як набувача вказаних ділянок та отримання даних ділянок за оплатними договорами. Зазначає, що укладаючи договори купівлі-продажу земельних ділянок від 06.06.2022 ОСОБА_1 мала усі підстави вважати, що документи, на підставі яких ТОВ „Технопарк Проскурів" володіло вказаними ділянками, є законними та правомірно очікувала, що ТОВ „Технопарк Проскурів", відчужуючи ОСОБА_1 земельні ділянки, має законне право розпоряджатися ними, а після отримання за договорами купівлі-продажу ОСОБА_1 матиме змогу мирно ними володіти, користуватися та розпоряджатися. На думку відповідача, витребування у ОСОБА_1 , як добросовісного набувача спірних земельних ділянок не буде пропорційним, матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний тягар на відповідача і становитиме порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Також відповідач наголошує, що позивач не надає жодних доказів на підтвердження того, що саме КП „Агрофірма „Проскурів" було власником об`єкту нерухомості „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства", яке на теперішній час знаходиться у власності ОСОБА_1 . З архівних документів, наданих позивачем, не вбачається, що об`єкти тепличного господарства, перелік яких міститься у вказаних документах знаходяться на спірній земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0721.

Вважає, що акти приймання в експлуатацію об`єктів, надані позивачем, не відповідають вимогам законодавства, оскільки усі члени державних комісій є членами та працівниками Агрофірми „Проскурів".

Крім того, зазначає, що об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" не був предметом спору у справі №924/1351/20 (924/914/20), на яку посилається позивач.

З огляду на вище викладене, просить в позові відмовити у повному обсязі.

ОСОБА_3 у відзиві (від 21.06.2023) просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ОСОБА_3 на підставі договорів купівлі-продажу від 31.12.2022, укладених з ОСОБА_1 , правомірно, добросовісно, оплатно набула у власність земельні ділянки з кадастровим номером :06:012:0037 площею 1,757 га та кадастровим номером :06:012:0038 площею 1,757 га.

Звертає увагу, що у п. 7 договорів купівлі-продажу продавець засвідчив, що земельні ділянки не перебувають під арештом та забороною, чи у податковій заставі, щодо них не ведуться судові спори, відносно них не укладено будь-яких договорів з відчуження чи щодо користування іншими особами.

Наголошує, що ОСОБА_3 є четвертим власником земельних ділянок після їх відчуження ПАТ „Проскурів", а тому не знала та не могла знати про те, що це майно вибуло з власності КП „Агрофірма „Проскурів" поза його волею. Вказує, що під час придбання земельних ділянок ОСОБА_3 очікувала, що ОСОБА_1 мала право ними розпоряджатися та після отримання майна матиме змогу мирно ним володіти.

Також звертає увагу, що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості щодо обтяжень спірних земельних ділянок, набутих ОСОБА_3 у власність.

ОСОБА_4 у відзиві (від 28.06.2023) проти позову заперечує. Вказує, що укладаючи договір купівлі-продажу на спірну земельну ділянку і об`єкти нерухомого майна, ОСОБА_4 мала усі підстави вважати, що документи на підставі яких ОСОБА_1 володіла спірними об`єктами, є законними, та правомірно очікувала, що ОСОБА_1 , укладаючи договір купівлі-продажу від 02.01.2023, має законне право розпоряджатися земельною ділянкою та комплексом споруд, а після отримання за договором купівлі-продажу матиме змогу мирно ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Вважає, що витребування в ОСОБА_4 , як добросовісного набувача спірних об`єктів нерухомості не буде пропорційним, матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме на неї надмірний тягар і становитиме порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції. Зазначає, що КП „Агрофірма „Проскурів", як законний власник земельних ділянок, не позбавлене права звернутися до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення компенсації вартості спірних об`єктів нерухомості.

У заяві від 01.08.2023 ОСОБА_2 просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності. Зазначає, що позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права з протоколу №3 зборів уповноважених агрофірми „Проскурів" від 22.11.1996 яким було вирішено передати земельні ділянки САТ „Проскурів". У будь-якому випадку позивач був обізнаний з протоколами засідання правління Агрофірми „Проскурів" від 20.01.2016 та актом приймання-передачі від 20.01.2016, а також з рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. №29384616 від 22.04.2016.

В судовому засіданні 05.10.2023 представник ОСОБА_2 адвокат Олійник Ю.П. усної позиції з приводу позовних вимог не висловив, посилаючись на те, що судом було залишено без розгляду клопотання ОСОБА_2 .

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно акту державної приймальної комісії, затвердженого протоколом Правлінням колгоспу „Комунар" №12 від 31.12.1989 було прийнято в експлуатацію теплиці 0,8 га за адресою: с. Ружична, Хмельницького району. Будівництво здійснювалося господарським способом колгоспом „Комунар". Будівельні роботи здійснювалися травень-липень 1989 року.

Також двома актами державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію Правління колгоспу „Комунар" (без зазначення дати його складання) прийнято в експлуатацію розплідник для саджанців та теплиці в саду. Будівництво здійснювалося господарським способом, виконані будівельні роботи у період квітень-травень 1990 року та будівельно-монтажні роботи у період липень -жовтень 1990 року.

Згідно акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництва, затвердженого 10.12.1990 головою приймальної комісії А.М. ОСОБА_11 за підписами членів комісії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 , прийнято до експлуатації Лімонарій (зелене господарство); Електростанцію в саду; Дооцінку адмінбудинку в саду (Агрофірма „Проскурів").

Згідно актів державної приймальної комісії затвердженими головою Агрофірми „Проскурів" було прийнято до експлуатації: дооцінку адмінбудинку в саду №1; добудову теплиці №3; добудову теплиці №4; сарай в саду; котельню в саду; адмінбудинок в саду №2.

З Інформаційної довідки від 18.06.2020 №213017178 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 16.06.2020 за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" було зареєстровано на праві власності (форма власності: колективна) земельну ділянку з кадастровим номером №:06:012:0721. Підставами для державної реєстрації стали: протокол засідання наглядової ради №17 від 12.06.2020 та акт приймання-передачі нерухомого майна №26 від 12.06.2020, видавник: ПАТ „Проскурів". Підставою внесення запису до Державного реєстру стало рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області Дидюк В.І. №52717738 від 18.06.2020.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021 у справі №924/1351/20 (924/914/20), яке залишене без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022 в частині вимог про витребування земельних ділянок, було витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів", зокрема, земельну ділянку площею 15,4769 га, кадастровий №:06:012:0721.

Під час вирішення спору у справі №924/1351/20 (924/914/20), суди дійшли висновків, що відповідачем - ПАТ "Проскурів" не підтверджено та не доведено наявність та правомірність підстави для реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на спірні земельні ділянки (зокрема, з кадастровим №:06:012:0721).

Також звернуто увагу на підстави реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721. Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2020 №212575591 підставою для державної реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721 зазначено протокол засідання правління Агрофірми "Проскурів" б/н від 20.01.2016 та акт прийому-передачі б/н від 20.01.2016. Як встановлено судом, із копій протоколу та акту від 20.01.2016 слідує, що питання щодо передачі ПАТ "Проскурів" земельної ділянки площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721 не вирішувалося.

Також судом встановлено, що вибуття спірних земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з власності Агрофірми "Проскурів" до ПАТ "Проскурів" та в подальшому до ТОВ "Технопарк Проскурів" було здійснено в період дії мораторію щодо відчуження земель сільськогосподарського призначення, що є порушенням підпункту б) пункту 15 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття рішень державних реєстраторів від 22.04.2016 та від 18.06.2020).

14.12.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" уклало з ОСОБА_1 договір про право користування земельною ділянкою (договір емфітевзису) з кадастровим №:06:012:0721, посвідчений приватним нотаріусом Твердохліб В.П. В той же день приватним нотаріусом Твердохліб В.П. проведено реєстраційну дію щодо реєстрації такого права за ОСОБА_1 (запис про інше речове право №45655809 від 14.12.2021).

20.12.2021 розпорядник майна, в.о. керівника КП „Агрофірма „Проскурів" ОСОБА_15 звернувся до приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Твердохліб В.П. та Фізичної особи ОСОБА_1 із заявою-попередженням щодо подальшого припинення незаконних дій ОСОБА_1 (як ймовірно можливого „добросовісного" набувача таких речових прав) щодо належних Агрофірмі земельних ділянок, зокрема, з кадастровим №:06:012:0721 і утримання від таких дій приватного нотаріуса Твердохліб В.П.

Товариство з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" у нотаріально посвідченій заяві від 11.01.2022, адресованій компетентним органам, просило поділити належну йому земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721 на дві земельні ділянки: площею 3,5140 га та 11,9629 га із виготовленням необхідної документації на них.

У нотаріально посвідченій заяві від 11.01.2022, адресованій компетентним органам, ОСОБА_1 , як землекористувач земельної ділянки кадастровий №:06:012:0721, площею 15,4769 га, відповідно до договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу від 14.12.2021 №1736, надала згоду Товариству з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" на поділ вище вказаної земельної ділянки на дві земельні ділянки: площею 3,5140 га та 11,9629 га із виготовленням необхідної документації на них.

12.01.2022 ТОВ „Технопарк Проскурів" звернулося до ФОП Олійник Я.М. із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка належить ТОВ „Технопарк Проскурів" площею 15,4769 га на дві земельні ділянки: площею 3,5140 га та 11,9629 га кадастровий №:06:012:0721 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Дана заява містить печатку ТОВ „Технопарк Проскурів" та підпис невідомої особи.

12.01.2022 ФОП Олійником Я.М. виготовлена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий №:06:012:0721 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ТОВ „Технопарк Проскурів" за межами населених пунктів Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області.

На підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 11.01.2022 ФОП Олійник Я.М., 12.01.2022 до Державного земельного кадастру внесено відомості про земельні ділянки площею 3,5140 га кадастровий номер: :06:012:0031 та 11,9629 га кадастровий номер: :06:012:0032. Зазначене підтверджується Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.01.2022 №НВ-022 та НВ-022.

06.06.2022 між ТОВ „Технопарк Проскурів" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0031.

У п. 2 договору вказано, що право власності на вказану земельну ділянку належить продавцю на підставі запису про право власності №46342482 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Це майно зареєстроване 25.01.2022 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 040.

У п. 8 договору продавець гарантував, що земельна ділянка, яка є предметом договору вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб, про які в момент складання договору продавець чи покупець не могли не знати, не знаходиться під арештом чи забороною.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. та зареєстрований в реєстрі за №882.

Також 06.06.2022 між ТОВ „Технопарк Проскурів" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0032, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 883.

21.10.2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м., що включає наступні об`єкти: нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ. - Г площею 153,6 кв.м., не житлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля №6 літ - Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - І площею 92,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці з кадастровим №:06:012:0032. Підставою для державної реєстрації став витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, серія та номер ІУ65, видавник ЄДЕССБ.

За даними Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, такий дозвіл зареєстровано 20.07.2022 за ОСОБА_1 у графі „Звіт технічного обстеження щодо можливості надійної та безпечної експлуатації об`єкта" значиться інформація про висновок ТОВ „Проф-Інф" сертифікованого експерта Юрчишина І.П. від 08.07.2022 № 185 ТО із наступним висновком „За результатами проведеного технічного обстеження об`єкта комплекс будівель та споруд тепличного господарства за адресою: Розсошанська сільська рада Хмельницький район Хмельницька область, гр. ОСОБА_1 , встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації". У графі „Документ, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою" за кадастровим номером :06:012:0032 зазначено договір купівлі-продажу №883 від 06.06.2022, засвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Сурмою Г.Ф.

Щодо усіх зазначених у такому Витязі і прийнятих до експлуатації приміщень загальною площею 2 754,7 га, які складаються з 11 об`єктів (6 об`єктів нерухомого майна та 5 теплиць) не вказана дата початку будівництва та дата завершення будівництва, а у вступній частині такого витягу у графі: „Тип документа" значиться запис - „Реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта за амністією".

23.11.2022 земельну ділянку площею 3,514 га з кадастровим номером :06:012:0031 було поділено на дві земельні ділянки: площею 1,757 га з кадастровим номером :06:012:0037 та площею 1,757 га з кадастровим номером :06:012:0038, що підтверджується інформаційними довідками з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2022 №318640695, №318639054, №318637957. Підставою для державної реєстрації вище вказаних двох земельних ділянок став договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 882, від 06.06.2022, видавник Сурма Г.Ф., приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу. Власником земельних ділянок є ОСОБА_1

09.12.2022 земельну ділянку площею 11,9629 га з кадастровим номером :06:012:0032 було поділено на три земельні ділянки: площею 4,7801 га з кадастровим номером :06:012:0039; площею 1,4468 га з кадастровим номером :06:012:0040; площею 5,7359 га з кадастровим номером :06:012:0041, що підтверджується інформаційними довідками з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2022 №318643321, №318636060, №318635092, №318633908. Підставою для державної реєстрації вище вказаних трьох земельних ділянок став договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 883, від 06.06.2022, видавник Сурма Г.Ф., приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу. Власником земельних ділянок є ОСОБА_1 .

Неможливість Агрофірми „Проскурів" на виконання судового рішення у справі №924/1351/20 (924/914/20) провести державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровий №:06:012:0721 у зв`язку з її поділом стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду (27.12.2022).

31.12.2022 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрований в реєстрі за №707, за яким ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0037 площею 1,757 га.

Даний договір став підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0037 площею 1,757 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319381598 від 31.12.2022).

31.12.2022 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрований в реєстрі за №708, за яким ОСОБА_3 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0038 площею 1,757 га.

Даний договір став підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0038 площею 1,757 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №311208974 від 26.01.2023).

31.12.2022 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрований в реєстрі за №705, за яким ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0041 площею 5,7359 га.

На підставі даного договору 31.12.2022 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0041 площею 5,7359 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319381493 від 31.12.2022).

31.12.2022 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрований в реєстрі за №706, за яким ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0040 площею 1,4468 га.

На підставі даного договору 31.12.2022 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером:06:012:0040 площею 1,4468 га. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040. (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319381544 від 31.12.2022).

02.01.2023 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі-продажу №2, за яким ОСОБА_4 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0039 площею 4,7801 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040) з розташованим на ній комплексом будівель та споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040).

Реєстрація права власності за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0039 площею 4,7801 га та комплекс будівель та споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м. була здійснена 02.01.2023, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.01.2023 №319439514 та №319439587.

03.01.2023 державними реєстраторами Хмельницької міської ради на підставі ухвали Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2022 у справі 924/1351/20 (924/995/22) накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами та площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041- 5,7359 га та на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 040 під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" загальною площею 2754,7 м.кв., який складається (опис): нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ. - Г площею 153,6 кв.м, нежитлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля №6 літ Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж. площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - І площею 92,3 кв.м. за адресою: Хмельницька область, Хмельницький район, Розсошанська територіальна громада.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Відповідно, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Вирішуючи спір по суті, господарський суд має встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, для захисту якого звернувся позивач

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №917/559/21.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Позивач звертаючись з позовом про витребування у відповідачів п`яти земельних ділянок з кадастровими номерами та площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041- 5,7359 га, зазначає, що вони утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721 площею 15,4768 га, яка була витребувана від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" на підставі рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021 у справі №924/1351/20 (924/914/20), яке в цій частині залишене без змін судами вищих інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтями 328, 329 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно приписів статті 387 цього Кодексу власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Під незаконним володінням розуміється фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (володіння вкраденою річчю) або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору найму), або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсного правочину). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2023 у справі №906/986/21.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (ч.1).

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2023 у справі №906/986/21.

Віндикаційний позов належить до речово-правових способів захисту; захищає право власності в цілому, оскільки він пред`являється у тих випадках, коли порушено права володіння, користування та розпорядження одночасно. Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний). Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі №910/2722/22, від 25.07.2023 у справі №914/106/22, від 27.06.2023 у справі №916/2851/17.

У спорах про витребування майна суд має встановити обставини незаконного вибуття майна у власника на підставі наданих сторонами належних, допустимих і достатніх доказів. При цьому закон не вимагає встановлення судом таких обставин у іншій судовій справі, зокрема, не вимагає визнання незаконними рішень, відповідно до яких відбулось розпорядження майном на користь фізичних осіб, у яких на підставі цих рішень виникли права. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №915/690/19, від 09.02.2023 у справі №904/4140/21, від 21.03.2023 у справі №925/1288/20, від 25.07.2023 у справі №917/1058/22.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Тому у спорі між особою, яка вважає себе власником спірного майна, та особою, яка вважає себе законним володільцем (користувачем) спірного майна, сторонами спору є особи, які претендують на спірне майно, а суду для правильного вирішення спору слід з`ясувати та перевірити передусім правові підстави, відповідно до яких виникло та існує речове право на майно. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №925/1351/19 та постановах Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №910/9990/21, від 30.08.2023 у справі №909/171/21, від 06.09.2023 у справі №909/171/21.

Як було зазначено вище, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021 у справі №924/1351/20 (924/914/20) витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0721 площею 15,4768 га. В цій частині дане рішення залишено без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 23.12.2021 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2022.

Під час розгляду справи №924/1351/20 (924/914/20) судом було встановлено, що 25.12.2015 за Агрофірмою "Проскурів" на підставі державного акту серії ХМ №000002 від 20.02.1996 зареєстровано право колективної власності на земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721. В подальшому 22.04.2016 вказана земельна ділянка була зареєстровані на праві власності за ПАТ „Проскурів", а 16.06.2020 - за ТОВ "Технопарк Проскурів".

На підставі положень частини шостої статті 91 ГПК України, судом у справі №924/1351/20 (924/914/20) не було прийнято до уваги копії протоколу засідання правління позивача та акту приймання-передачі спірних ділянок ПАТ "Проскурів" (які стали підставою для реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на спірні земельні ділянки) в якості належних, допустимих та достовірних доказів, враховуючи відсутність таких оригіналів та зважаючи на заперечення позивача самого факту існування оригіналів документів. Враховуючи зазначене, судом зроблено висновок, що останнім не підтверджено та не доведено наявність та правомірність підстави для реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на спірні земельні ділянки, зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0721 площею 15,4768 га.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини встановлені судовим рішенням у справі №924/1351/20 (924/914/20) підтверджують, що власником земельної ділянки площею 15,4769 га з кадастровим №:06:012:0721 є Агрофірма "Проскурів".

Враховуючи специфіку речей в обороті, володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно у встановленому законом порядку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 20.06.2023 у справі №362/2707/19).

Під час розгляду справи №924/1351/20 (924/914/20) судами окремо звернуто увагу на підстави реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721. Так, підставою для державної реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721 стали протокол засідання правління Агрофірми "Проскурів" б/н від 20.01.2016 та акт прийому-передачі б/н від 20.01.2016. Однак, із копій протоколу та акту від 20.01.2016 слідує, що питання щодо передачі ПАТ "Проскурів" земельної ділянки площею 15,4769 га кадастровий №:06:012:0721 не вирішувалося.

Таким чином, відсутня не лише воля на вибуття земельної ділянки з кадастровим №:06:012:0721 із володіння Агрофірми „Проскурів", а й з огляду на характер нерухомого майна, не відбулося і самого вибуття земельної ділянки із володіння позивача у 2016 році, коли відповідна земельна ділянка була зареєстрована за ПАТ „Проскурів".

Висновок про відсутність факту вибуття із володіння Агрофірми „Проскурів" земельної ділянки площею 15,4769 га з кадастровим №:06:012:0721 у 2016 році, незважаючи на факт реєстрації речового права на земельну ділянку за ПАТ „Проскурів", узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.06.2023 у справі №362/2707/19, в якій вказано, що фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Тоді як право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може. Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21; пункти 65-67); від 18.01.2023 року у справі № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20; пункт 92)).

У даному випадку Агрофірма „Проскурів" не втратила право володіння земельною ділянкою площею 15,4769 га з кадастровим №:06:012:0721 у зв`язку з державною реєстрацією права власності на земельну ділянку за ПАТ „Проскурів", оскільки останнє не набуло права власності на вказану земельну ділянку, а лише стало фактичним володільцем земельної ділянки.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №911/3594/17, від 20.06.2023 у справі №362/2707/19).

З визнанням того, що державною реєстрацією права власності на нерухоме майно підтверджується володіння цим майном, у судову практику увійшла концепція „книжного володіння".

Як уже зазначалося, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Аналогічний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 20.06.2023 у справі №362/2707/19, постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі №909/171/21).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак позивач не зміг на підставі судового рішення у справі №924/1351/20 (924/914/20) про витребування від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721, провести державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку у зв`язку з її поділом.

Так, 12.01.2022 земельна ділянка площею 15,4769 га з кадастровим №:06:012:0721 була поділена на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 відповідно площею 3,5140 га та 11,9629 га, що у сумі складають площу попередньої поділеної земельної ділянки під №:06:012:0721 загальною площею 15,4769 га. Зазначене підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 12.01.2022, виготовленою ФОП Олійник Я.М. та Витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 12.01.2022 №НВ-022 та НВ-022.

Таким чином, після набрання законної сили (23.12.2021) судовим рішенням у справі №924/1351/20 (924/914/20) про витребування від ТОВ "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" земельної ділянки площею 15,4769 га, кадастровий №:06:012:0721 ТОВ "Технопарк Проскурів" незаконно розпорядився (вчинив дії притаманні лише власнику) та не тільки не повернув належну позивачу земельну ділянку, але й унеможливив виконання судового рішення через поділ відповідної земельної ділянки.

У подальшому, на підставі двох нотаріально посвідчених договорів купівлі продажу від 06.06.2022 за №882 та №883, земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0031 та :06:012:0032 Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів" в особі директора ОСОБА_10 (син) були продані фізичній особі ОСОБА_1 (матір).

23.11.2022 земельну ділянку площею 3,514 га з кадастровим номером :06:012:0031 було поділено на дві земельні ділянки: площею 1,757 га з кадастровим номером :06:012:0037 та площею 1,757 га з кадастровим номером :06:012:0038, що підтверджується інформаційними довідками з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2022 №318640695, №318639054, №318637957.

09.12.2022 земельну ділянку площею 11,9629 га з кадастровим номером :06:012:0032 було поділено на три земельні ділянки: площею 4,7801 га з кадастровим номером :06:012:0039; площею 1,4468 га з кадастровим номером :06:012:0040; площею 5,7359 га з кадастровим номером :06:012:0041, що підтверджується інформаційними довідками з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.12.2022 №318643321, №318636060, №318635092, №318633908.

Таким чином, земельні ділянки зареєстровані у Державному реєстрі 23.11.2022 (дві) та 09.12.2022 (три) приватним нотаріусом Кот М.О. з кадастровими номерами та площею: :06:012:0037 - 1,757 га; :06:012:0038 - 1,757 га; :06:012:0039 - 4,7801 га; :06:012:0040 - 1,4468 га; :06:012:0041 - 5,7359 га утворені внаслідок поділу первинно сформованої земельної кадастровим номером :06:012:0721, яка витребувана за рішеннями суду від ТОВ "Технопарк Проскурів" на корить Агрофірми „Проскурів" та складають її первинну площу - 15,4768 га.

Неможливість Агрофірми „Проскурів" на виконання судового рішення у справі №924/1351/20 (924/914/20) провести державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим №:06:012:0721 у зв`язку з її поділом стало підставою для звернення позивача з позовом про витребування п`яти земельних ділянок.

Як слідує з матеріалів справи, після подання Агрофірмою „Проскурів" позовної заяви (27.12.2022) та вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та об`єкт нерухомого майна під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" (ухвала від 29.12.2022), ОСОБА_1 відчужила всі земельні ділянки та комплекс будівель.

На момент відкриття провадження у справі (16.01.2023) власниками спірних земельних ділянок стали:

- ОСОБА_3 , яка набула право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :06:012:0037 площею 1,757 га та з кадастровим номером :06:012:0038 площею 1,757 га на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2022, укладених з ОСОБА_1 , посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрованих в реєстрі за №707, №708. Дані договори стали підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на вказані земельні ділянки;

- ОСОБА_2 , який набув право власності на земельні ділянки з кадастровим номером :06:012:0041 площею 5,7359 га та з кадастровим номером :06:012:0040 площею 1,4468 га на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки від 31.12.2022, укладених з ОСОБА_1 , посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Очеретною О.М. та зареєстрованих в реєстрі за №705, №706. Дані договори стали підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказані земельні ділянки;

- ОСОБА_4 , яка набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0039 площею 4,7801 га на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02.01.2023. Даний договір став підставою для здійснення державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2023 у справі №906/986/21.

Відповідачі зазначають, що вони є добросовісними набувачами спірних земельних ділянок та вважають, що витребування земельних ділянок у відповідачів не буде пропорційним, матиме наслідком порушення справедливого балансу та покладатиме на них надмірний тягар і становитиме порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції.

Як було зазначено вище, у 2016 році, коли первинно сформована земельна ділянка з кадастровим №:06:012:0721 була зареєстрована за ПАТ „Проскурів", Агрофірма „Проскурів" не виявляла волі на вибуття майна з її володіння, а також не відбулося і самого вибуття земельної ділянки із володіння позивача. Тому відсутня правова складова кваліфікації відповідачів як добросовісних.

З огляду на вище викладене, враховуючи, що земельні ділянки з кадастровими номерами :06:012:0037; :06:012:0038; :06:012:0039; :06:012:0040; :06:012:0041 утворені внаслідок поділу первинно сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0721, яка витребувана за рішенням суду від ТОВ "Технопарк Проскурів" на корить Агрофірми „Проскурів", оскільки на даний момент власниками спірних земельних ділянок є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , дані земельні ділянки підлягають витребуванню від вказаних фізичних осіб на користь КП „Агрофірма „Проскурів".

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 2 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19).

У справі №183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що за загальним правилом якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Власник з дотриманням вимог ст.ст. 387, 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №911/1528/15 (911/1463/21).

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване в цьому реєстрі за відповідачем. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №362/2707/19.

З огляду на вище викладене, вимоги позивача про витребування спірних ділянок в ОСОБА_3 (кадастрові номери :06:012:0037 та :06:012:0038), ОСОБА_2 (кадастрові номери :06:012:0041 та :06:012:0040) та ОСОБА_4 (кадастровим номером :06:012:0039), є належним та ефективним способом захисту порушених прав КП „Агрофірма „Проскурів".

Щодо комплексу будівель та споруд тепличного господарства.

21.10.2022 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на комплекс будівель та споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м., що включає наступні об`єкти: нежитлова будівля №1 літ. А-2 площею 129,7 кв.м., нежитлова будівля №2 літ. - Б площею 56,8 кв.м., нежитлова будівля №3 літ. - В площею 116,3 кв.м., нежитлова будівля №4 літ. - Г площею 153,6 кв.м., не житлова будівля №5 літ. - Д площею 144,6 кв.м., нежитлова будівля №6 літ - Е-2 площею 93,7 кв.м., теплиця №1 літ. - Є площею 620,7 кв.м., теплиця №2 літ. - Ж площею 621,5 кв.м., теплиця №3 літ. - И площею 205,3 кв.м., теплиця №4 літ. - З площею 520,2 кв.м., теплиця №5 літ. - І площею 92,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці з кадастровим №:06:012:0032. Підставою для державної реєстрації став витяг з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, серія та номер ІУ65, видавник ЄДЕССБ.

За статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Отже, законодавець визначив, що до інших правових наслідків, окрім офіційного визнання і підтвердження державою відповідних юридичних фактів, встановлюючи презумпцію правильності зареєстрованих відомостей з реєстру для третіх осіб, застосування норм Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не призводить.

Державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, а самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.

Таким чином, системний аналіз наведених положень законодавчих актів дозволяє стверджувати, що державна реєстрація визначає лише момент, після якого виникає право власності, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі №904/7803/21.

Як вбачається із Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 20.07.2022 на підставі заяви ОСОБА_1 була зареєстрована декларація про готовність до експлуатації об`єкта за амністією.

Так звана „будівельна амністія" передбачає спрощений порядок введення в експлуатацію об`єкта будівництва, який передбачений Законом України „Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядком проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №158 від 03.07.2018.

Так, п. 9 розділу V Прикінцеві положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

- збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 500 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 500 квадратних метрів;

- збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Враховуючи, що комплекс будівель та споруд тепличного господарства, за своїми функціональними властивостями відноситься до будівель і споруд сільськогосподарського призначення та введений в експлуатацію за амністією, даний комплекс збудований до 12 березня 2011 року.

Як вбачається із Витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документом, що засвідчує право власності (користування) земельною ділянкою, на якій збудований об`єкт нерухомості є договір купівлі-продажу №883 від 06.06.2022, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу, згідно якого ОСОБА_1 придбала земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0032 площею 11,9629 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Таким чином, ОСОБА_1 , яка 06.06.2022 придбала земельну ділянку, на якій знаходиться комплекс будівель та споруд тепличного господарства, не могла провести будівництво приміщень до 12.03.2011. Також в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 за короткий проміжок часу з 06.06.2022 (дата укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) до 20.07.2022 (дата формування Витягу в Реєстрі будівельної діяльності, який став підставою для державної реєстрації права власності) було проведено нове будівництво, реконструкцію чи будь-яке будівельне переобладнання будівель та споруд.

Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що об`єкти нерухомого майна, які входять до складу комплексу будівель тепличного господарства та які знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0032 (первинно сформованій земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0721, яка не вибувала з володіння Агрофірми „Проскурів"), були збудовані позивачем.

Так, згідно акту державної приймальної комісії, затвердженого протоколом Правлінням колгоспу „Комунар" №12 від 31.12.1989 було прийнято в експлуатацію теплиці 0,8 га за адресою: с. Ружична, Хмельницького району. Будівництво здійснювалося господарським способом колгоспом „Комунар" (правонаступником якого є позивач). Будівельні роботи здійснювалися травень-липень 1989 року.

Також двома актами державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію Правління колгоспу „Комунар" (без зазначення дати його складання) прийнято в експлуатацію розплідник для саджанців та теплиці в саду. Будівництво здійснювалося господарським способом, виконані будівельні роботи у період квітень-травень 1990 року та будівельно-монтажні роботи у період липень -жовтень 1990 року.

Згідно акту прийняття в експлуатацію закінченого будівництва, затвердженого 10.12.1990 головою приймальної комісії ОСОБА_16 за підписами членів комісії ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 , прийнято до експлуатації Лімонарій (зелене господарство); Електростанцію в саду; Дооцінку адмінбудинку в саду (Агрофірма „Проскурів").

Згідно актів державної приймальної комісії затвердженими головою Агрофірми „Проскурів" було прийнято до експлуатації: дооцінку адмінбудинку в саду №1; добудову теплиці №3; добудову теплиці №4; сарай в саду; котельню в саду; адмінбудинок в саду №2.

Також у справі наявний витяг з книги (журналу) „Карточка учета сооружений и передаточних устройств", яка почала вестися з 1969 року, в якій містяться відомості про амортизацію основних фонді та засобів колгоспу „Комунар". В якій є відомості про амортизаційні нарахування, балансову залишкову вартість щодо активів, в тому числі тих, що відносяться до тепличного господарства.

Позивач повідомляє, що право власності на будівлі та споруди, які входять до комплексу будівель тепличного господарства Агрофірми „Проскурів" не було зареєстровано колишніми посадовими особами Агрофірми з певних об`єктивних причин.

Судом враховується, що комплекс будівель тепличного господарства на момент реєстрації права власності за ОСОБА_1 знаходився на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0032, яка утворена шляхом поділу первинно сформованої земельної ділянці з кадастровим номером :06:012:0721, яка, як встановлено судом, не вибувала з володіння Агрофірми „Проскурів". В подальшому у зв`язку з поділом земельної ділянки з кадастровим номером :06:012:0032 та укладенням між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу від 02.01.2023, право власності на комплекс будівель та споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м., розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0039, 02.01.2023 зареєстровано за ОСОБА_4 (Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319439514 від 02.01.2023).

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що право власності на нерухоме майно має бути зареєстроване за ним, але воно з тих чи інших причин зареєстроване за відповідачем, то належному способу захисту відповідає позовна вимога про витребування нерухомого майна з володіння відповідача. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 06.06.2022 у справі № 914/2618/16, постанова Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/7803/21.

З огляду на вище викладене, вимога позивача про витребування в ОСОБА_4 комплексу будівель тепличного господарства є належним та ефективним способом захисту порушених прав КП „Агрофірма „Проскурів".

Враховуючи, що на момент відкриття провадження у справі та на момент вирішення спору ОСОБА_1 вже не була власником спірних земельних ділянок та комплексу будівель і споруд тепличного господарства, так як нею продано спірне майно після звернення позивача з позовом до суду, не зважаючи, що даний спір виник внаслідок вчинення нею ряду неправильних дій, у позовних вимогах Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" до ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок та комплексу будівель і споруд тепличного господарства необхідно відмовити.

Щодо строку позовної давності.

У заяві від 01.08.2023 ОСОБА_2 просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності. Зазначає, що позивач довідався або міг довідатися про порушення свого права з протоколу №3 зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів" від 22.11.1996 яким було вирішено передати земельні ділянки САТ „Проскурів". У будь-якому випадку позивач був обізнаний з протоколами засідання правління Агрофірми „Проскурів" від 20.01.2016 та актом приймання-передачі від 20.01.2016, а також з рішенням державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. №29384616 від 22.04.2016.

Згідно із ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 ЦК починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі №372/1036/15-ц викладено висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Суд зазначає, що хоча питання дослідження обставин пропуску позовної давності вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням відповідних обставин справи, проте з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2020 у справі №925/756/19, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.04.2021 року у cправі №910/18541/1.9

Отже, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить застосування норм матеріального права, правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Позивач у запереченнях від 11.09.2023 за №924/995/22-13 зазначає, що про порушення своїх прав дізнався з моменту отримання витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.06.2020 року. Стверджує, що рішення правління Агрофірми "Проскурів", оформлене протоколом від 20.01.2016 позивачем не приймалося та акт приймання-передачі від 20.01.2016 не підписувався, а будь-які дії із земельними ділянками не вчинялися.

Судом під час розгляду справи №924/1351/20 (924/914/20) було встановлено, що позивач об`єктивно не міг раніше дізнатися про порушення своїх прав, існування протоколу та акту від 20.01.2016 (оригінали яких відсутні) та про день (дату) здійснення реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок, оскільки підстави для вибуття земельних ділянок з власності Агрофірми "Проскурів" були відсутні. Тому строк позовної давності необхідно розраховувати не з моменту здійснення реєстраційних дій, а з моменту коли позивач дізнався про вчинення таких реєстраційних дій. Таким чином, суд дійшов висновку, що перебіг строку позовної давності розпочинається з 15.06.2020 (дата отримання інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.06.2020, з якої позивачу стало відомо про здійснення реєстраційний дій від 22.04.2016 щодо зміни власника спірних земельних ділянок) та не пропущений позивачем.

Будь-яких нових обставин, які б свідчили про те, що позивач дізнався або міг дізнатися про порушення своїх прав раніше, не наведено.

Посилання ОСОБА_2 на пропуск строку позовної давності не підтверджено будь-якими доказами, які подані або здобуті в порядку визначеному ГПК України, враховуючи принципи диспозитивності, рівності, змагальності , тому до уваги не приймається. При цьому зважається на те, що судом ухвалою суду від 20.09.2023 залишено без розгляду клопотання ОСОБА_2 про продовження строку для подання доказів, відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України, як таке, що заявлено без поважних причин підчас підготовчого провадження чи в інший строк встановлений судом.

Тому заява ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами.

За загальним правилом за результатами розгляду спору судові витрати підлягають покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 4 ст. 129 ГПК України).

Разом з тим, ч. 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення з позовом до суду спірні земельні ділянки та комплекс будівель і споруд тепличного господарства були зареєстровані за ОСОБА_1 , що стало підставою для звернення КП „Агрофірма „Проскурів" з позовом до ОСОБА_1 . В подальшому, після подання КП „Агрофірма „Проскурів" позовної заяви (27.12.2022) та вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні земельні ділянки та об`єкт нерухомого майна під назвою: „Комплекс будівель і споруд тепличного господарства" (ухвала від 29.12.2022), ОСОБА_1 31.12.2022. та 02.01.2023 відчужила всі земельні ділянки та комплекс будівель шляхом укладення договорів купівлі-продажу із ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

З огляду на зазначене, незважаючи на те, що в позовних вимогах КП „Агрофірма „Проскурів" до ОСОБА_1 відмовлено, з урахуванням положень ч. 9 ст. 129 ГПК України суд вбачає підстави для покладення всіх судових витрат на ОСОБА_1 .

Під час звернення з позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 7261,41 грн. виходячи з вартості земельних ділянок. За вимогу про витребування комплексу будівель і споруд позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (мінімальний розмір судового збору за вимогою майнового характеру), оскільки у позивача була відсутня можливість визначити вартість об`єкту нерухомості. Загальна сума сплаченого позивачем судового збору становить 9945,41 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Як вбачається з договорів купівлі-продажу вартість спірних земельних ділянок та комплексу будівель і споруд є наступною:

- земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0037 - 53934,54 грн.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0038 - 53934,72 грн.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0040 - 44412,82 грн.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0041 - 176074,51 грн.;

- земельна ділянка з кадастровим номером :06:012:0039 - 151527,99 грн.;

- комплекс будівель і споруд тепличного господарства - 887702,00 грн.

Отже, загальна ціна позову становить 1367586,58 грн. (479884,58 грн. - вартість земельних ділянок + 887702,00 грн. - вартість комплексу будівель), судовий збір із якої складає 20513,80 грн.

Враховуючи приписи ч. 9 ст. 129, ч. 2 ст. 163 ГПК України, ч. 2 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", зважаючи на вартість спірного майна, а також сплачену позивачем суму судового збору при поданні позовної заяви, суд дійшов висновку, що витрати по оплаті судового збору в розмірі 9945,41 грн., які сплачені позивачем підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_1 , а розмір недоплаченого судового збору в сумі 10568,39 грн. (20513,80 - 9945,41) підлягає стягненню з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Витребувати в ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" (29000, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, ) земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0041 площею 5,7359 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 та земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0040 площею 1,4468 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

Витребувати в ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" (29000, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, ) земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0037, площею 1,757 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 та земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0038, площею 1,757 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

Витребувати в ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) на користь Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" (29000, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 257, ) земельну ділянку з кадастровим номером :06:012:0039 площею 4,7801 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040 та комплекс будівель і споруд тепличного господарства загальною площею 2754,7 кв.м., який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :06:012:0039, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 040.

В позовних вимогах Колективного підприємства „Агрофірма „Проскурів" до ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1 відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.10.2023.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддруковано примірники:

2 - КП „Агрофірма „Проскурів" -

3 - арбітражному керуючому Рудому А.М. - ІНФОРМАЦІЯ_4

4 - представник ОСОБА_1 - адвокат Керницька О.В. - ІНФОРМАЦІЯ_5

5 - ПАТ „Проскурів - ;

6 - Полторацькому А.Є. - ІНФОРМАЦІЯ_6

7 - Хмельницький обласний центр зайнятості -

8- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області -

9 - Головне управління Державної податкової служби у Хмельницькій області -

10 - Державна інноваційна фінансово-кредитна установа -

11 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

12 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 );

13 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ).