РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2023Справа № 910/8083/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 8 043,68 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/8083/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування збитків, завданих у результаті неналежного виконання умов договору страхування №АІ/5582327 у розмірі 8 043,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору про надання фінансових послуг факторингу №5/30-09/2015 від 30.09.2015 та з огляду на положення підпункту ґ) п. 41.1 ст. 41 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у позивача виникло право звернення до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення заборгованості за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/5582327.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2022 року у справі №910/8083/22 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

21.09.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, а також пропуском строків позовної давності; просив суд зменшити витрати на правову допомогу позивача у зв`язку з однотипністю справи.

22.09.2023 позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якій навів аргументи на спростування доводів відповідача.

07.10.2022 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/8083/22, мотивована тим, що Верховним Судом переглядаються рішення щодо подібних правовідносин у справах №910/16820/21 та №910/16713/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2022 зупинено провадження у справі №910/8083/22 до перегляду судового рішення у подібних справах №910/16820/21 та №910/16713/21 касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.

17.08.2023 відповідач подав до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.

24.08.2023 позивач подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та повернення йому з Державного бюджету 50% суми судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку відмовити в його задоволенні, оскільки клопотання позивача подане з порушенням строків, встановлених п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України та ч. 2 ст. 252 ГПК України, тобто після початку розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 поновлено провадження у справі №910/8083/22.

31.08.2023 позивач подав до суду клопотання, у якому просив суд врахувати при вирішенні даного спору окрему думку суддів Великої Палати Верховного Суду у справі №910/16820/21.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2015 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», державний номер НОМЕР_1 , в місті Києві по вулиці Хрещатик, будинок здійснила зіткнення з автомобілем "Рено", державний номер НОМЕР_2 , в результаті чого було пошкоджено автомобіль "Рено", державний номер НОМЕР_2 , та його власнику, ОСОБА_2 , заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 37 652,06 грн, розмір якої визначено на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку №11444 від 17.04.2015.

Вина ОСОБА_1 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, підтверджуються постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.04.2015 у справі №761/10338/15-п.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) була застрахована на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5582327 Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна".

На підставі договорів про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування від 30.09.2015 між ОСОБА_2 та Фізичною особою-підприємцем Шияном Д. С., про надання фінансових послуг факторингу №5/30-09/2015 від 30.09.2015 між Фізичною особою-підприємцем Шияном Д.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" останнє набуло усі права вимоги до винної у ДТП особи, відповідальність якої застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/5582327, у т.ч. щодо виплати відшкодування за завдану шкоду у розмірі 32 174,72 грн.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" як кредитором у деліктному правовідношенні нараховано суми за прострочення виконання зобов`язання з відшкодування завданої спірною ДТП шкоди, 3% з простроченої суми та збитків внаслідок інфляції за час прострочення.

Загальний розмір вимог позивача до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" у зв`язку з відшкодуванням шкоди внаслідок спірної ДТП склав 48 568,84 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.06.2018 у справі № 910/842/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" визнані в повному обсязі.

Ухвалою того ж суду від 17.07.2019 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" ліквідовано у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

Відповідно до вимог п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Таким чином, особами, відповідальними за завдану позивачу шкоду, в даному випадку є МТСБУ, відповідно до положень Закону, у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, та гр. ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 1188 ЦК у тій частині, що не підлягає відшкодуванню страховиком.

06.09.2019 відповідач частково виконав зобов`язання за вищевказаним договором, сплативши на користь позивача 32 174,12 грн шкоди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.1.2021 у справі №910/13724/21 позовні вимоги задоволено, стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 13 929,45 грн збитків внаслідок інфляції за час прострочення та 2 464,67 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідач лише частково виконав зобов`язання за договором №АІ/5582327, оскільки не сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" пеню, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до Господарського суду міста Києва про стягнення з відповідача пені.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає наступне: позивачем не додано доказів звернення з заявою про виплату страхового відшкодування до ПрАТ "СК "Україна" внаслідок чого строк нарахування пені неможливо обрахувати; покладанням додаткового обов`язку на МТСБУ щодо виплати пені, позивач намагається притягнути до відповідальності особу, яка не порушувала грошового зобов`язання перед позивачем; відшкодування пені не входить до зобов`язань МТСБУ передбачених законом; право вимоги пені, 3% річних та інфляційних витрат не передавалося за договором відступлення прав вимоги.

Також відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає таке.

Як визначає стаття 39 Закону №1961-IV, Бюро є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування відповідальності.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту.

Згідно з підпунктом 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону № 1961-IV одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, зокрема фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 43.1.2 п. 43.1 ст. 43 Закону № 1961-IV).

Порядок виконання зобов`язань страховика, що ліквідується, визначає ст. 20 Закону № 1961-IV. Так, відповідно до п. 20.1 цієї статті у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору.

У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія (п. 20.2 ст. 20 Закону № 1961-IV).

У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом (п. 20.3 ст. 20 Закону №1961-IV).

У випадку ліквідації страховика із встановленням його правонаступника права та обов`язки такого страховика переходять до його правонаступника у тому обсязі і на умовах, що були встановлені договором страхування, який зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Натомість пункти 20.2 та 20.3 ст. 20 Закону №1961-IV визначають випадки, за яких права та обов`язки страховика за укладеними ним договорами не переходять до правонаступників, а саме - ліквідації страховика за його власним рішенням та за рішенням визначених законом органів, що відбувається в порядку та за встановленою законом процедурою, за якою ліквідаційна комісія такого страховика виконує його обов`язки за договорами страхування шляхом акцептування та задоволення вимог кредиторів у процедурі ліквідації.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, повинен нести страховик, який є належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди в межах страхової суми (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17).

Основна функція МТСБУ у правовідносинах щодо відшкодування шкоди за договорами страхування замість страховика, що ліквідується і майна якого недостатньо для виконання цих зобов`язань, фактично зводиться до забезпечення у будь-якому разі отримання потерпілою особою належного їй відшкодування.

Отже, шкода, яку зобов`язане відшкодувати МТСБУ відповідно до положень п. 20.3 ст. 20, п. 41.3 ст. 41 Закону № 1961-IV, є регламентною виплатою, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ.

МТСБУ приймає на себе зобов`язання із відшкодування шкоди страховика, що визнаний банкрутом та ліквідується, лише за зобов`язаннями, для погашення яких у цього страховика недостатньо майна, тобто у цьому разі виступає спеціальним суб`єктом у сфері обов`язкового страхування, що фактично гарантує постраждалій особі (потерпілому) отримання належної їй регламентної виплати попри банкрутство та ліквідацію страховика, майна якого виявилося недостатньо для погашення акцептованих вимог кредиторів у процедурі банкрутства.

Наведене дає підстави для висновку про те, що МТСБУ не є правонаступником страховика, який ліквідується і щодо якого встановлено недостатність майна для виконання зобов`язань за договорами, у розумінні ст. 512 ЦК України, а натомість гарантує отримання потерпілою особою належного їй відшкодування попри ліквідацію зобов`язаного у цих правовідносинах страховика і встановлену недостатність його майна для виконання цих його зобов`язань.

При цьому після такої сплати за наявності обставин, передбачених п. 38.2 ст. 38 Закону № 1961-IV, у МТСБУ може виникнути право регресної вимоги до осіб, визначених зазначеним положенням.

Отже, МТСБУ вступає у правовідносини щодо відшкодування шкоди замість страховика, якого визнано банкрутом і ліквідовано із встановленням недостатності його майна для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами страхування, лише із встановленням цих обставин та звернення до Бюро потерпілої особи за таким відшкодуванням. Тобто Бюро у межах цих правовідносин гарантує отримання лише відшкодування шкоди потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди особою.

Позивачем заявлено до стягнення пеню, нараховану на суму страхового відшкодування, зобов`язання з виплати якого не виконав ліквідований страховик - СК "Україна", щодо якого встановлено недостатність майна для виконання зобов`язань за договорами страхування, у тому числі за договором страхування, право вимоги за яким набув позивач.

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Як установлено судом вище, МТСБУ не є правонаступником ліквідованого страховика, тобто не набуває усіх прав та обов`язків останнього як сторони у зобов`язанні.

З огляду на те, предметом спору в даній справі є стягнення пені, що нарахована за невиконання ліквідованим страховиком зобов`язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк до моменту порушення провадження у справі про банкрутство, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення відповідного обов`язку на МТСБУ.

У постанові від 19.07.2023 у справі № 910/16820/21 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.09.2021 у справі №910/14293/19, згідно з яким за змістом положень п. 20.3 ст. 20, підпункту "ґ" п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV, що регулюють правила переходу від ліквідованого страховика до МТСБУ обов`язків за договором страхування, МТСБУ виконує обов`язки цього страховика відповідно до умов договору страхування в повному обсязі, а МТСБУ не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбачені законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV) суми 3% річних, інфляційних втрат та пені, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV) є невід`ємною / складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування (підпункти 9.11.7, 9.11.11 постанови від 07.09.2021 у справі № 910/14293/19).

Вказані правові висновки було також підтримано Верховним Судом у постанові від 21.08.2023 року у справі № 910/16713/21.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово наголошувала, що для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення.

У даному випадку судом встановлено, що правовідносини їх зміст, характер та суб`єктний склад у межах розглядуваного спору та спору у справі № 910/16820/21, є тотожними, а отже, у Господарського суду міста Києва наявні всі достатні підстави для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладено у постанові від 19.07.2023 року у справі № 910/16820/21, під час вирішення спору справі № 910/8083/22.

Таким чином, підстави для покладення на МТСБУ обов`язку із відшкодування пені, нарахованої у зв`язку із невиконанням зобов`язання за договором страхування ліквідованим страховиком відсутні, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому, суд відхиляє клопотання позивача про врахування при вирішенні даного спору окремої думки суддів Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/16820/21, оскільки не вбачає підстав відступати від правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 року у справі № 910/16820/21.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за покладаються на позивача.

Окрім того, відповідачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на професійну правничу у розмірі 1 500,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2021 між Моторним (транспортним) страховим бюро України (замовник) та Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ ГРУП" (виконавець) було укладено договір №4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права.

Додатковою угодою №793 від 31.18.2022 до договору, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника наступних справ, зокрема, ціна позову 8 043,68 грн, вартість послуг 1 500,00 грн.

На виконання умов договору представництво інтересів клієнта в суді здійснювалось адвокатом Проц Андрієм Володимировичем, повноваження якого підтверджуються довіреністю №6-01/52 від 06.12.2022 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС №9406/10.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, оскільки вважає їх неспівмірними зі складністю справи, оскільки вказана справа є типовою, а судові витрати - завищеними.

Враховуючи доводи позивача, а також співмірність заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову, а тому вимоги відповідача є обґрунтованими та з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову - відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36019, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи 37686922) на користь Моторне (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, ідентифікаційний код юридичної особи 21647131) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА