ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2023 р. м. Житомир Справа № 914/1935/23

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А.

при секретарі судового засідання: Васильєвій Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська автобаза №1" (м.Львів)

до Фізичної особи-підприємця Десятника Артема Миколайовича (м.Житомир)

про стягнення 119431,20грн.

22.06.2023 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська автобаза №1" з вимогами до Фізичної особи-підприємця Десятника Артема Миколайовича про стягнення 119431,20грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення укладеного між сторонами договору перевезення вантажу № 279 від 04.05.2023, не сплатив вартості наданих транспортних послуг, у зв`язку із чим у нього існує заборгованість у розмірі 119 431,20грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.06.2023 вказану позовну заяву з долученими до неї матеріалами передано за територіальною підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

20.07.2023 матеріали справи №914/1935/23 надійшли до Господарського суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023, матеріали справи №914/1935/23 передано для розгляду судді Соловей Л.А.

Ухвалою господарського суду від 25.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.09.2023.

Ухвалою суду від 11.09.2023 продовжено строк розгляду справи по суті, застосувавши ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відкладено розгляд справи по суті на 10.10.2023.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. В адресованому суду клопотанні від 09.10.2023 вимоги, викладені в позовній заяві, підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за відсутності представника за наявними у ній документами.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Як встановлено судом, конверти з ухвалами від 25.07.2023 та від 11.09.2023 не були отримані відповідачем та повернулись на адресу суду відділом поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали Господарського суду Житомирської області.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливості ознайомитись, з ухвалами суду у справі №914/1935/23 від 25.07.2023 та від 11.09.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалами Господарського суду Житомирської області від 25.07.2023 та від 11.09.2023, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.05.2023 між ФОП Десятником Артемом Миколайовичем (експедитор, відповідач) та Товариством з додатковою відповідальністю "Львівська автобаза №1" (перевізник, позивач) укладено договір перевезення вантажу №279 (а.с.13-15).

Предметом цього договору є порядок взаємовідносин, які виникають між експедитором і перевізником при здійсненні автомобільних перевезень вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях транспортними засобами перевізника по замовленням (заявкам експедитора).

На кожне перевезення оформлюється транспортне замовлення (заявка), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і передається перевізнику за допомогою факсимільного зв`язку та є невід`ємною частиною договору. В замовленні (заявці) мають міститися наступні дані: маршрут руху; найменування вантажу; вага; вид пакування, кількість місць вантажу; властивості вантажу, що вимагають особливих умов або запобіжних заходів для збереження вантажу під час перевезення, фрахтова ставка, умови оплати, адреси місць завантаження і розвантаження вантажу з указівкою контактних осіб та їх телефонів, дати і часу завантаження, розвантаження (терміни доставки) вантажу (розділ 1 договору).

Відповідно до п.4.1. договору вартість перевезення (ставка) та валюта розрахунків погоджується сторонами в замовленні (заявці).

Розрахунок за виконане перевезення здійснюється експедитором протягом 30 (тридцяти) банківських днів з з моменту надання перевізником оригіналів документів: даного договору замовлення (заявки), акта виконаних робіт, податкової накладної, рахунка-фактури з прикладеною копією товарно - транспортної накладної (CMR) й оригінальних квитанцій за додаткові витрати перевізника підтверджених експедитором (п.4.2. договору).

Згідно з п.4.6. договору, перевізник датою платежу вважається дата списання коштів з рахунка експедитора.

Пунктом 7.1 договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2023.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу міжнародні транспортні послуги згідно заявки на транспортне замовлення №280 від 04.05.2023 (заявка є невід`ємною частиною договору №279 від 04.05.2023) за узгодженими умовами - адреса завантаження: Міддельфарт (Данія); адреса розвантаження: Слобожанське (Дніпропетровська область); дата і час прибуття на завантаження 08.05.2023 08:00-15:00; строк доставки: до 7 днів; відомості про вантаж: трактори; вартість послуг 3000 євро на розрахунковий рахунок по курсу НБУ на дату розвантаження (5 банківських днів після отримання оригіналів документів) (а.с.16).

Як вбачається із міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) №17230508 від 08.05.2023, яка містяться в матеріалах справи, позивачем здійснено перевезення відповідно до вказаної вище заявки відповідача. Вантаж в місці розвантаження прийнято без зауважень 17.05.2023 (а.с.17).

17.05.2023 позивачем був сформований рахунок на ім`я відповідача №2413 на загальну суму 119 431,20грн та акт надання послуг №2413 від 17.05.2023 на загальну суму 119431,20грн. Судом встановлено, що даний акт підписаний і пропечатаний уповноваженим представником лише зі сторони позивача (перевізника) ТзДВ "Львівська автобаза №1".

Матеріалами справи підтверджено, що з метою здійснення оплати за виконане перевезення, позивач направив відповідачу оригінали наступних документів: договору перевезення вантажу №279 від 04.05.2023, заявку на транспортне замовлення №280 від 04.05.2023, акт виконаних робіт №2413 від 17.05.2023, податкову накладну №536 від 17.05.2023, рахунок на оплату послуг №2413 від 17.05.2023, а також засвідчену копію міжнародної ТТН (CMR) (а.с.51-52).

Факт надання позивачем на користь відповідача транспортних послуг за вищенаведеним актом та заявкою відповідачем не заперечено та не спростовано.

Однак, відповідач надані позивачем послуги з перевезення вантажів своєчасно не оплатив, відтак за ним утворилася заборгованість перед позивачем на загальну суму 119 431,20грн.

За вказаних обставин позивач звернуся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 119 431,20грн за надані послуги з перевезення вантажу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст.11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування, а відповідно до ст.929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно зі статтею 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно із статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною другою статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача доставити довірений йому вантаж до пункту призначення, а відповідач зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторонами було узгоджено та підписано заявку на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 04.05.2023 на суму 3000,00євро, що на дату розвантаження товару по курсу НБУ 119 431,20грн.

Факт надання послуг за актом №2413 від 17.05.2023 підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною №17230508 від 08.05.2023, яка містить відмітку про одержання вантажу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України, на підтвердження сплати відповідачем грошових коштів ТзДВ "Львівська автобаза №1" у розмірі 119 431,20грн за надані транспортно-експедиційні послуги.

За вказаних обставин, суд вважає законною та обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у вказаному розмірі в примусовому порядку.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 119 431,20грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська автобаза №1" до Фізичної особи-підприємця Десятника Артема Миколайовича задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Десятника Артема Миколайовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Львівська автобаза №1" (вул.Пасічна, 127, м.Львів, 79035, )

- 119 431,20грн основного боргу;

- 2 684,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.10.23

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим

1- у справу;

2-позивачу (рек);

3- відповідачу ІПН (рек).