ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/474/23

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., за участю секретаря судового засідання Крутькової В.О., розглянувши у відкритому засіданні скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В. у справі

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача: Дочірнього підприємства "МОНОЛІТ-СЕРВІС"

про стягнення 5468535,49 грн

за участю приватного виконавця Качурка В.В.

представники сторін не прибули

встановив:

Рішенням від 31.05.2023 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Дочірнього підприємства "МОНОЛІТ-СЕРВІС" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" основний борг в сумі 3880993,42 грн., 3% річних в сумі 207651,32 грн., інфляційні втрати в сумі 1379890,75 грн. та судовий збір в сумі 82028,03 грн, всього - 5550563,52грн.

22.06.2023 судом видано відповідний наказ.

Супровідним листом від 03.07.2023 матеріали справи направлено до Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з надходженням апеляційної скарги.

08.09.2023, у встановлений ст. 341 ГПК України строк, до суду надійшла скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивача) на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В., якою позивач просить суд:

- Визнати дії приватного виконавця Качурка В.В. щодо винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 04.09.2023 ВП № 72205019 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 22.06.2023 № 916/474/23 неправомірними;

- Визнати постанову про зупинення вчинення виконавчих дій від 04.09.2023 ВП № 72205019 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 22.06.2023 №916/474/23 неправомірною;

- Визнати постанову про зняття арешту з коштів від 04.09.2023 ВП №72205019 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 22.06.2023 № 916/474/23 неправомірною;

- Визнати постанову про зняття арешту з майна від 04.09.2023 ВП № 72205019 з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області від 22.06.2023 № 916/474/23 неправомірною;

- Зобов`язати приватного виконавця Качурка В.В. усунути порушення прав Стягувача - Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» при примусовому виконанні рішення господарського суду Одеської області від 22.06.2023 №916/474/23, провести виконавчі дії в порядку виконавчого провадження у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», а саме: накласти арешти на грошові кошти які містяться на рахунках в межах суми боргу по сплаті судового збору.

Скаржник, зокрема, посилається на те, що виконавець зупинив вже зупинене виконавче провадження, а також неправомірно зупинив все виконавче провадження на підставі п. 10 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, в той час як 82028,03 грн судового збору не входить до заборгованості, передбаченої ст. 34 цього Закону, і відповідно неправомірно зняв арешт щодо цієї суми.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Враховуючи відсутність матеріалів справи в суді, ухвалою від 11.09.2023 суд відклав вирішення питання щодо прийняття скарги до розгляду до повернення матеріалів справи.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.09.2023 рішення залишено без змін, справу повернуто до суду.

З огляду на викладене, суд ухвалою від 05.10.2023 призначив скаргу до розгляду в засіданні 18.10.2023.

Від приватного виконавця 12.10.2023 до суду надійшов відзив на скаргу, яким він просить відмовити в задоволенні скарги.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

07.07.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Качуркой В`ячеславом Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 72205019 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 у справі № 916/474/23.

Крім того, 07.07.2023 приватним виконавцем, керуючись ст. 31 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів винесено постанову № 72205019 про стягнення з боржника основної винагороди в сумі 555056,35 грн.

Також 07.07.2023 року приватним виконавцем керуючись статтею 42 Закону України Про виконавче провадження та відповідно до пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) було винесено постанову № 72205019 про стягнення з боржника мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і ним Законом.

З огляду на викладене, 07.07.2023 року приватним виконавцем з метою реального забезпечення виконання вимог відповідного виконавчого документа та керуючись ст. 56 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову № 72205019 про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також па кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 6105988,87грн.

Того ж дня приватним виконавцем з метою реального забезпечення виконання вимог відповідного виконавчого документа та керуючись ст. 56 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову № 72205019 про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми стягнення за виконавчим документом з урахуванням основної винагороди та витрат виконавчого провадження.

27.07.2023 до приватного виконавця надійшла заява від боржника за вих. № 134 зі змісту якої вбачається, що останній звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на рішення, на підставі якого було видано вищевказаний виконавчий документ (наказ Господарського суду Одеської області № 916/474/23 від 22.06.2023 року). В той же час, до вищезгаданої заяви було додано Ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 24 липня 2023 року у справі № 916/474/23, якою у свою чергу було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою боржника на рішення Господарського суду Одеської області від 31.05.2023 року у справі №916/474/23.

При цьому, частиною 1 статті 38 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду.

З огляду на викладене, 27.07.2023 року приватним виконавцем керуючись положеннями вищевказаної норми діючого законодавства України було винесено постанову № 72205019 про зупинення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 35 Закону України Про виконавче провадження арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану.

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

01.09.2023, під час розгляду справи в апеляційній інстанції, до приватного виконавця надійшла заява від боржника за вих. № 161 з проханням на підставі п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження зупинити виконавче провадження № 72205019 у зв`язку із тим, що 30.08.2023 Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури прийняло наказ № 766 Про внесення змін, відмову у внесенні змін та включення, а також виключення до/з Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, яким відповідача включеного до цього Реєстру.

Пункт 10 частини 1 статі 34 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Водночас, відповідно до частини 4 статті 34 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження з підстави, передбаченої пунктом 10 частини першої цієї статті, зупиняється у частині у частині стягнення з теплопостачальних та теплогенеруючих організацій заборгованості за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (з урахуванням суми неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), а також за послуги з транспортування і розподілу природного газу, теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення.

Згідно з частиною 6 статті 35 Закону України Про виконавче провадження у випадку, передбаченому пунктом 10 частини 1 статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

З огляду на викладене, 04.09.2023 року приватним виконавцем керуюсь п. 10 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження було винесено постанову № 72205019 про зупинення виконавчого провадження до виключення відомостей про боржника з реєстру.

Проте, станом на 04.09.2023 року виконавче провадження № 72205019 вже перебувало у стані зупинення на підставі ч. 1 статті 38 Закону України Про виконавче провадження.

Водночас, частиною 1 статті 8 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження, фіксування виконавчих дій здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, порядок функціонування якої визначається Міністерством юстиції України.

Однак, за поясненнями приватного виконавця станом на 04.09.2023 року технічне забезпечення (функціонал) автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) унеможливлює прийняття/реєстрації зупинення вчинення виконавчих дій (зупинення виконавчого провадження) одразу за двома пунктами (підставами) відповідної норми Закону.

Отже, з метою виконання вимог ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 24 липня 2023 року у справі № 916/474/23, а в подальшому відповідно до приписів пункту 10 частини 1 статті 34 Закону України Про виконавче провадження приватним виконавцем було винесено відповідні постанови про зупинення у рамках виконавчого провадження № 72205019.

Нормами ч.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік заборгованості, виконавче провадження за якою підлягає зупиненню. Вказана норма не підлягає розширеному тлумаченню, а сума судового збору не належить до видів заборгованості, щодо стягнення яких можливо зупиняти виконавчі дії на підставі п.10 ч.1 ст.34 та ч.4 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження». Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №922/669/17 та від 02.05.2018 у справі №923/356/16.

Отже, приватний виконавець не мав права зупиняти виконавче провадження на підставі п.10 ч.1 ст.34 в частині 82028,03 грн судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 4 статті 35 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадків, передбачених пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону

Незастосування частини 4 статті 35 Закону матиме наслідком створення перешкод в укладенні угод про реструктуризацію із частковим або повним списанням заборгованості зі сплати річних, інфляційних збитків, неустойки на стадії виконання попередньо прийнятих судами рішень та пряме порушення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенертючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення щодо стягнення у виконавчому провадженні заборгованості, яка підлягала списанню (припиненню) за цим Законом. Аналогічна позиція викладена у постановах КГС ВС від 30.06.2020 у справі № 917/2053/17 та КГС ВС від 02.11.2020 у справі № 905/1005/18.

З огляду на викладене, 04.09.2023 виконавець виніс постанови про зняття арешту з усього майна та усіх коштів боржника, не врахувавши, що сума 82028,03 грн судового збору не відноситься до заборгованості, передбаченої ч. 4 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження.

Також матеріалами справи підтверджується, що 04.09.2023 року приватним виконавцем з метою остаточної перевірки факту включення боржника до реєстру було направлено вимогу за вих. № 46367 до центрального органу виконавчої влади, який забезпечує функціонування (адміністрування) вищевказаного реєстру, а саме до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України щодо підтвердження наявності вищезазначеної обставини. 20.09.2023 року до офісу приватного виконавця надійшла відповідь на вищезгадану вимогу за вих. № 15859/25/10-23 зі змісту якої вбачається, що станом на 11.09.2023 року відомості щодо боржника дійсно включені до реєстру.

При цьому, суд враховує, що даними бухгалтерського обліку сум на депозитному рахунку приватного виконавця, під час проведення виконавчих дій на розрахунковий рахунок стягувана ІВAN НОМЕР_1 відкритого в АТ Ощадбанк (МФО: 300465), що зазначений у заяві про примусове виконання рішення, у рамках виконавчого провадження № 72205019 були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 311080,22 грн., а саме:

1. 10.07.2023 року-89 612,70 грн.;

2. 11.07.2023 року - 13 600,20 грн.;

3. 20.07.2023 року - 112 619,74 грн.;

4. 21.07.2023 року - 5 764,57 грн.;

5. 22.07.2023 року-31 689,18 грн.;

6. 27.07.2023 року - 35 806,20 грн. та 21 987,63 грн., що підтверджуються відповідними платіжними інструкціями.

Таким чином, позивач отримав від відповідача на виконання рішення у даній справі 311080,22 грн, тобто суму, яка перевищує розмір 82028,03 грн судового збору.

Позивач у скарзі посилається, що за даними його бухгалтерського обліку існує заборгованість відповідача зі сплати 82028,03 грн судового збору, однак зазначений факт, по-перше, жодним чином не підтверджено документально. А по-друге, позивачем не обґрунтовано на підставі яких норм права він зараховує кошти, які надійшли від виконавця спочатку на погашення заборгованості, яка складається з основного боргу в сумі 3880993,42грн., 3% річних в сумі 207651,32 грн. та інфляційних втрат в сумі 1379890,75 грн, а вже потім - на погашення 82028,03 грн судового збору

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав в ході виконавчого провадження і тому задоволення його вимог, викладених у скарзі, не призведе до поновлення його прав, тому відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 234, 339-342 ГПК України, суд -

постановив:

1. Відмовити в задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Качурка В.В.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.10.2023.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення 18.10.2023 та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення її повного тексту до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя В.В. Литвинова