ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 910/8764/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер (02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, 2)

про стягнення 305052,09 грн. заборгованості за договором № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р., у тому числі 213923,68 грн. основного боргу, 183,93 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,25 грн. інфляційних втрат,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області за територіальною підсудністю з Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява № 1191/08 від 31.05.2023 р. (вх. № 1774/23 від 06.07.2023 р.) Комунального підприємства "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради (далі КП "Вишгородтепломережа", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер (далі ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер, відповідач) про стягнення 518791,84 грн. заборгованості за договором № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р., у тому числі 213923,68 грн. основного боргу, 213923,68 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,25 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином грошові зобов`язання за договором № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р. в частині оплати, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 213923,68 грн. основного боргу, 213923,68 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,25 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Комунальним підприємством "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер про стягнення 518791,84 грн. заборгованості за договором № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р. підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.08.2023 р. було відкрито провадження у справі № 910/8764/23 за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

22.08.2023 р. до Господарського суду Київської області від ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер надійшов відзив № 2217 від 17.08.2023 р. (вх. № 15987/23 від 22.08.2023 р.), за змістом якого відповідач частково заперечує проти задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідач є експлуатаційною організацією багатоквартирного житлового будинку № 11-Б по вул. Кургузова у м. Вишгороді Київської області, переданого йому з балансу замовника будівництва ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» згідно акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 09.11.2018 р. Відповідач не заперечує проти здійснених позивачем нарахувань за наступні місяці у таких сумах: листо пад 2019 р. - 6237,52 грн., грудень 2019 р. - 18666,09 грн., січень 2020 р. - 18787,92 грн., лютий 2020 р. - 11769,69 грн., березень 2020 р. - 11780,18 грн., квітень 2020 р. - 14109,30 грн., тобто за період з ли стопада 2019 року по квітень 2020 року включно, на загальну суму 81350,70 грн. Крім того, відповідач не заперечує проти нарахувань за наступні місяці у таких сумах: жовтень 2021 р. - 1850,80 грн., листопад 2021 р. - 1121,59 грн., грудень 2021 р. - 1979,41 грн., січень 2022 р. - 3341,22 грн., лютий 2022 р. - 1939,18 грн., березень 2022 р. - 2139,03 грн., квітень 2022 р. - 5620,69 грн., травень, червень, липень 2022 р. - 98,04 грн., серпень 2022 р. - 32,68 грн., вересень 2022 р. - 32,68 грн., жовтень, листопад 2022 р. - 1333,28 грн., грудень 2022 р. - 1824,34 грн., січень 2023 р. - 1276,49 грн., лютий 2023 р. - 1603,91 грн., березень 2023 р. - 5258,60 грн., квітень 2023 р. - 58,56 грн., тобто за період з жовтня 2021 року по квітень 2023 року включно, на загальну суму 29510,50 грн.

Стосовно нарахувань за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, а саме - за ли стопад 2020 р. у сумі 5958,20 грн. (дати акту та рахунку - 31.05.2021 р.), грудень 2020 р. у сумі 6322,50 грн. (дати акту та рахунку - 31.05.2021 р.), січень 2021 р. у сумі 19805,05 грн. (дати акту та рахунку - 31.05.2021 р.), лютий 2021 р. у сумі 20314,32 грн. (дати акту та рахунку - 31.05.2021 р.), березень 2021 р. у сумі 61607,85 грн. (дати акту та рахунку 31.03.2021 р.), квітень 2021 р. у сумі 489,62 грн. (дати акту та рахунку - 30.04.2021 р.), на загальну суму 114497,54 грн., відповідач зазначив, що у 2021 році позивач звертався до відповідача з приводу оформлення двосторонніх актів надання послуг по договорам та, з-поміж інших, надав для підписання акти надання послуг, складені на підставі договору № 23767, а саме - акт від 31.03.2021 р. на суму 61607,85 грн., акт від 30.04.2021 р. на суму 489,62 грн., акт від 31.05.2021 р. на суму 5958,20 грн., акт від 31.05.2021 р. на суму 6322,50 грн., акт від 31.05.2021 р. на суму 19805,05 грн., акт від 31.05.2021 р. на суму 20314,32 грн., тобто всього 6 актів на загальну суму 114497,54 грн., які листом № 410 від 23.06.2021 р. було повернуто відповідачем без підписання, оскільки до них увійшли нарахування за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року по трьох квартирах у будинку № 11-Б по вул. Кургузова: №№ 7, 202, 203, у той час як у володінні, користуванні та розпорядженні відповідача впродовж періоду 01.11.2020 р. по 31.05.2021 р. перебувало лише дві квартири у вказаному будинку, а саме - квартири №№ 7 та 203, а квартира № 202 - лише з 01.11.2020 р. по 16.11.2020 р. З урахуванням цього відповідач просив акти надання послуг оформити належним чи ном. Однак, позивач повідомив про відсутність підстав для коригування актів. У підсумку, суми нарахувань за послуги за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року за договором № 23767 від 18.03.2019 р. залишилися неузгодженими, а твердження позивача про відсутність з боку відповідача будь-яких зауважень не відповідають дійсності.

Поряд з цим, відповідач відзначав, що на дату укладення договору № 23767 від 18.03.2019 р. майнові права на квартири №№ 7, 202 та 203 у бу динку № 11-Б по вул. Кургузова (нарахування по яких увійшли до спірних актів за період з ли стопада 2020 року по квітень 2021 року) належали замовнику будівництва будинку ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР», яке передало ці квартири, серед інших, відповідачу за актом від 31.10.2018 р. У подальшому, 11.11.2020 р. було зареєстровано право власності ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» на квартири №№7 та 203, а 25.11.2020 р. між ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» та відповідачем укладено два договори управління майном, якими дані квартири передані в управління відповідачу. Квартира № 202 з 16.11.2020 р. стала власністю держави в особі Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, новий власник не доручав відповідачу, а відповідач не приймав обов`язку утримувати дане майно та нести пов`язані з цим витрати, у тому числі - оплачувати житлово-комунальні послуги по цій квартирі, й зворотного позивачем не доведено. Враховуючи наведене, відповідачем було виконано контррозрахунок нарахувань за надані позивачем по слуги за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року включно, а саме - починаючи з 16.11.2020 р. виключено вартість послуги з централізованого опалення по квартирі № 202, внаслідок чого сума нарахувань за відповідний період визначена у розмірі 61950,54 грн.

Поряд з цим, відповідач зазначав, що з наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що пеня розрахована по усіх рахунках, починаючи з січня 2020 року і закінчуючи рахунком квітня 2023 року, із застосуванням 1% розміру пені. Відповідачем виконано контррозрахунок пені, відповідно до якого розмір пені становить 183,93 грн. (пеня обчислена на нарахування листопада і грудня 2019 р. та січня 2020 р. по 11.03.2020 р. включно, вра ховуючи встановлення з 12.03.2020 р. карантину із застосуванням 0,01% розміру пені). Щодо заявлених інфляційних втрат та 3% річних відповідач зазначав, що з виконаного позивачем розрахунку інфляційних втрат вбачається, що їх нарахування проведено з наростаючим підсумком за період з 21.02.2020 р. по 21.05.2023 р. та що під час розрахунку інфляційних втрат за період листопад 2020 року - квітень 2021 року позивач врахував спірні нарахування по квартирі № 202. Відповідач не погодився з таким розрахунком і виконав контррозрахунок інфляційних втрат, згідно якого інфляційні втрати становлять 68826,18 грн. Відповідач також не погоджується із наданим позивачем розрахунком 3% річних, в яко му теж враховані спірні нарахування по квартирі № 202 за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року, а тому виконав контррозрахунок, відповідно до якого розмір 3% річних становить 12507,11 грн. З огляду на викладене вище, відповідачем визнається основний борг за договором у сумі 172811,74 грн., пеня у сумі 183,93 грн., інфляційні втрати у сумі 68826,18 грн., 3% річних у сумі 12507,11 грн. Проти решти заявлених вимог відповідач заперечує.

Поряд з цим, у відзиві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у даній справі, складають витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 20000,00 грн., повний та точний розрахунок понесених судових витрат буде надано суду по факту їх понесення.

28.08.2023 р. до Господарського суду Київської області від КП "Вишгородтепломережа" надійшла відповідь на відзив № 2360/08 від 23.08.2023 р. (вх. № 16272/23 від 28.08.2023 р.), відповідно до якої позивач зазначав, що відповідно до п. 3 договору № 23767 від 18.03.2019 р., укладеного між позивачем та відповідачем, були визначені об`єкти (квартири), яким надавалися послуги (квартири №№ 7, 202 та 203), що не заперечується відповідачем. Позиція відповідача, що, починаючи з 16.11.2020 р., квартира № 202 перейшла до іншого власника, а тому нарахування, що проводилися по ній до жовтня 2021 року, повинні бути сплачені іншим власником, а не відповідачем, спростовується тим, що відносини виникли між відповідачем та позивачем на підставі вищевказаного договору № 23767 від 18.03.2019 р., за умовами п. 14 якого відповідач зобов`язаний був повідомляти позивача протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства (відчуження квартир) і санітарно-технічного та інженерного обладнання. Відповідачем ці дії у визначені строки не проводилися, відповідно, підстав для зменшення нарахувань у позивача не було. При цьому, відповідач надав відповідні документи про зміну у праві власності на квартиру № 202 лише у серпні 2021 року, коли опалювальний період був завершений. Отже, підстав для проведення коригувань та перерахунків, про які зазначає відповідач, немає. Відповідно, оскільки заборгованість виникла у відповідача на підставі договору, то стягненню підлягає основна сума боргу в повному розмірі 213923,68 грн., а 3% річних та інфляційні втрати, що були розраховані позивачем на вищевказану суму основного боргу, є вірними і підлягають стягненню в повному обсязі. Що стосується пені, то позивач погоджується з контррозрахунком, проведеним відповідачем, і, відповідно, розмір пені, що підлягає стягненню на користь позивача, складає 183,93 грн.

28.08.2023 р. до Господарського суду Київської області від КП "Вишгородтепломережа" надійшла заява № 2361/08 від 23.08.2023 р. (вх. № 16278/23 від 28.08.2023 р.) про зменшення розміру позовних вимог, за змістом якої КП "Вишгородтепломережа" зменшує розмір позовних вимог в частині пені, просить суд прийняти вказану заяву та стягнути з ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер 213923,68 грн. основного боргу, 183,93 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,25 грн. інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 4575,78 грн. Крім того, позивач просить суд, у відповідності до підпункту 1 пункту 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути з Державного бюджету позивачу 3206,10 грн. судового збору, про що винести відповідну ухвалу.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у ст. 42 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 252 ГПК України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, оскільки зменшення розміру позовних вимог - це процесуальне право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає наявними підстави для прийняття у даній справі заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку з чим розгляд справи здійснюється з урахуванням прийнятої судом заяви, а саме - про стягнення 213923,68 грн. основного боргу, 183,93 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,25 грн. інфляційних втрат.

04.09.2023 р. до Господарського суду Київської області від ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер надійшли заперечення на відповідь на відзив № 2339 від 30.08.2023 р. (вх. № 16701/23 від 04.09.2023 р.), згідно яких відповідач не погоджується з твердженнями позивача та зазначає, що позивачем не заперечується та не спростовується належними доказами той факт, що спірна квартира № 202 з 16.11.2020 р. мала власника в особі Адміністрації державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, як і те, що новий власник не надавав згоди на користування квартирою та не доручав відповідачу, а відповідач не приймав на себе обов`язку цю квартиру утримувати, у тому числі - сплачувати за надані житлово-комунальні послуги. Позивач також не заперечує листування з питання узгодження вартості наданих послуг, під час якого відповідач наголошував на необхідності виключення нарахувань по квартирі № 202, оскільки дана квартира у розпорядженні та користуванні відповідача з 16.11.2020 р. не перебувала і мала з цієї дати іншого власника. Згідно з поданими відповідачем до матеріалів справи відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 335187956), власником об`єкту нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 72,1 м.кв, житловою площею 35,9 м.кв, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, вулиця Кургузова, будинок 11-Б, квартира 202, є Держава, Орган державної влади, Адміністрація Дер жавної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, , країна реєстрації: Україна; тип речового права - право власності; дата, час державної реєстрації - 16.11.2020 13:54:50. Таким чином, починаючи з 16.11.2020 р. відповідач не є споживачем житло во-комунальних послуг по даній квартирі у розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

На переконання відповідача, наявність в укладеному між сторонами договорі № 23767 від 18.03.2019 р. умови щодо обов`язку споживача (відповідача) повідомляти виконавця протягом місяця про зміни, що відбулися в стані підсобного господарства, не може слугувати підставою для перекладення з нового власника квартири № 202 на відповідача обов`язку зі сплати за комунальні послуги, споживачем яких відповідач не являвся у розумінні норм чинного законодавства з 16.11.2020 р., як і не наділяє позивача правом вимагати саме від відповідача оплати за такі послуги. Крім того, положеннями договору № 23767 від 18.03.2019 р. не передбачено будь-якої відповідальності споживача за неповідомлення виконавця послуг з теплопостачання протягом місяця про зміни, що відбулися в стані підсобного господарства, а у подальшому сам позивач врахував інформацію про зміну у праві власності на квартиру № 202 для цілей обліку і нарахування за послуги з жовтня 2021 року, незважаючи на те, що від змін у праві власності минув проміжок часу, який значно перевищує місячний термін. Надані до матеріалів справи позивачем копії актів обстеження вузла комерційного обліку будинку № 11-Б по вул. Кургузова в м. Вишгороді та рішень про встановлення тарифів свідчать лише про те, що позивач виступав виконавцем відповідних послуг за затвердженими тарифами у багатоквартирному будинку № 11-Б по вул. Кургузова в м. Вишгороді, проте, не доводять факту споживання послуг по квартирі № 202 у цьому будинку після 16.11.2020 р. саме відповідачем. Акти надання послуг та рахунки на оплату сформовані позивачем, підписів відповідача не містять, печатками останнього не скріплені, а з наявних у справі копій листів, якими обмінювалися сторони упродовж червня-жовтня 2021 року, вбачається незгода відповідача підписати акти та оплатити послуги за період листопад 2020 р. - квітень 2021 р. у зв`язку з тим, що відповідач в цьому періоді не споживав послуги в обсягах, наведених в актах. Підсумовуючи вищенаведене, відповідач наполягає на необґрунтованості та безпідставності позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 213923,68 грн., 3% річних у сумі 14157,96 грн. та інфляційних втрат у сумі 76786,52 грн.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

18.03.2019 р. між Вишгородським районним комунальним підприємством «Вишгородтепломережа» (на даний час - Комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради) (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер (споживач) було укладено договір № 23767 про надання послуг з централізованого опалення, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Згідно з п. 2 договору суб`єкт користування послугами: орендар квартир ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер.

У відповідності з п. 3 договору характеристика об`єкта надання послуг: квартири №№ 4, 5, 6, 7 під`їзду № 1 та №№ 201, 203, 204 під`їзду № 2 житлового будинку по вулиці Кургузова, 11-Б, загальною площею 414,9 кв.м.

Пунктом 5 договору встановлено, що тариф при наявності будинкового засобу обліку теплової енергії на момент укладання договору становить 1597,31 грн./Гкал без ПДВ. Тариф може змінюватися відповідно до чинного законодавства.

Плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями згідно з вимогами чинного законодавства України (п. 6 договору).

Умовами п. 7 договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до п. 8 договору платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з п. 12 договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

У відповідності з пп.пп. 1, 2 п. 14 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк; повідомляти виконавця протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання).

Цей договір укладається на 1 рік і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (п. 28 договору).

На виконання умов договору за період з січня 2020 року по квітень 2023 року, позивачем було надано теплову енергію на загальну суму 225358,74 грн., що підтверджується актами обстеження комерційного вузла обліку від 27.01.2020 р., від 25.02.2020 р., від 26.03.2020 р., від 22.04.2020 р., від 29.10.2020 р., від 24.11.2020 р., від 29.12.2020 р., від 28.01.2021 р., від 26.02.2021 р., від 31.03.2021 р., від 16.04.2021 р., від 29.10.2021 р., від 25.11.2021 р., від 29.12.2021 р., від 28.01.2022 р., від 14.04.2022 р., від 03.11.2022 р., від 30.11.2022 р., від 29.12.2022 р., від 27.01.2023 р., від 27.02.2023 р., від 01.04.2023 р., підписаними представниками сторін, а також актами надання послуг № 94 від 01.01.2020 р. на суму 6237,52 грн., № 95 від 01.01.2020 р. на суму 18666,09 грн., № 287 від 31.01.2020 р. на суму 18787,92 грн., № 550 від 29.02.2020 р. на суму 11769,69 грн., № 895 від 31.03.2020 р. на суму 11780,18 грн., № 1114 від 30.04.2020 р. на суму 14109,30 грн., № 833 від 31.03.2021 р. на суму 61607,85 грн., № 1107 від 30.04.2021 р. на суму 489,62 грн., № 1116 від 31.05.2021 р. на суму 5958,20 грн., № 1119 від 31.05.2021 р. на суму 6322,50 грн., № 1120 від 31.05.2021 р. на суму 19805,05 грн., № 1121 від 31.05.2021 р. на суму 20314,32 грн., № 1490 від 31.05.2021 р. на суму 1850,80 грн., № 1750 від 30.11.2021 р. на суму 1121,59 грн., № 2014 від 31.12.2021 р. на суму 1979,41 грн., № 275 від 31.01.2022 р. на суму 3341,22 грн., № 662 від 28.02.2022 р. на суму 1939,18 грн., № 665 від 31.03.2022 р. на суму 2139,03 грн., № 899 від 30.04.2022 р. на суму 5620,69 грн., № 1069 від 31.07.2022 р. на суму 98,04 грн., № 1109 від 31.08.2022 р. на суму 32,68 грн., № 1276 від 30.09.2022 р. на суму 32,68 грн., № 1273/575 від 30.11.2022 р. на суму 1333,28 грн., № 2115/728 від 31.12.2022 р. на суму 1824,34 грн., № 68 від 31.01.2023 р. на суму 1276,49 грн., № 561 від 28.02.2023 р. на суму 1603,91 грн., № 665 від 31.03.2023 р. на суму 5258,60 грн., № 944 від 30.04.2023 р. на суму 58,56 грн., копії яких долучено до матеріалів справи з відповідними рахунками на оплату.

КП "Вишгородтепломережа" було направлено ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер претензію № 2730/08 від 03.12.2021 р. на суму 599338,63 грн.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленої теплової енергії, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість в сумі 213923,68 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач відзначав, що листом № 410 від 23.06.2021 р. ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер було повідомлено КП "Вишгородтепломережа", зокрема, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 335187956), власником об`єкту нерухомого майна - двокімнатної квартири загальною площею 72,1 м.кв, житловою площею 35,9 м.кв, що знаходиться за адресою: Київська обл., Вишгородський р., м. Вишгород, вулиця Кургузова, будинок 11-Б, квартира 202, є Держава, Орган державної влади, Адміністрація Дер жавної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, , країна реєстрації: Україна; тип речового права - право власності; дата, час державної реєстрації - 16.11.2020 13:54:50. Таким чином, починаючи з 16.11.2020 р. відповідач не є споживачем житло во-комунальних послуг по даній квартирі. З огляду на зазначене, останнім було повернуто позивачу без підписання акти надання послуг № 835 від 31.03.2021 р. на суму 66596,08 грн., № 1108 від 30.04.2021 р. на суму 8365,04 грн., № 1122 від 31.05.2021 р. на суму 22736,31 грн., № 1123 від 31.05.2021 р. на суму 20883,61 грн., № 1124 від 31.05.2021 р. на суму 37746,97 грн., № 1125 від 31.05.2021 р. на суму 49334,86 грн. та № 833 від 31.03.2021 р. на суму 61607,85 грн., № 1106 від 30.04.2021 р. на суму 489,62 грн., № 1116 від 31.05.2021 р. на суму 5958,20 грн., № 1118 від 31.05.2021 р. на суму 6322,50 грн., № 1120 від 31.05.2021 р. на суму 19805,05 грн., № 1121 від 31.05.2021 р. на 20314,32 грн.

У відповідь КП "Вишгородтепломережа" було надіслано на адресу ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер лист № 1548/04 від 21.07.2021 р., згідно якого позивач повідомляв відповідача про те, що у період з березня по травень 2021 року до КП "Вишгородтепломережа" не надходила інформація щодо змін у праві власності або користуванні на квартири, у зв`язку з чим підстави для коригування нарахувань за отримані послуги відсутні.

ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер було направлено на адресу КП "Вишгородтепломережа" лист № 655 від 20.08.2021 р. щодо повернення актів без підписання - № 835 від 31.03.2021 р. на суму 66596,08 грн., № 1108 від 30.04.2021 р. на суму 8365,04 грн., № 1122 від 31.05.2021 р. на суму 22736,31 грн., № 1123 від 31.05.2021 р. на суму 20883,61 грн., № 1124 від 31.05.2021 р. на суму 37746,97 грн., № 1125 від 31.05.2021 р. на суму 49334,86 грн. та № 833 від 31.03.2021 р. на суму 61607,85 грн., № 1106 від 30.04.2021 р. на суму 489,62 грн., № 1116 від 31.05.2021 р. на суму 5958,20 грн., № 1118 від 31.05.2021 р. на суму 6322,50 грн., № 1120 від 31.05.2021 р. на суму 19805,05 грн., № 1121 від 31.05.2021 р. на 20314,32 грн., з повторним проханням оформити належним чином та надати товариству для підписання акти надання послуг згідно договору № 23767, з урахуванням того, що в період 01.11.2020 р. по 31.05.2021 р. у володінні, користуванні та розпорядженні фактично перебували виключно дві квартири: № 7 та № 203, а квартира № 202 з 01.11.2020 р. по 16.11.2020 р.

У відповідь на вказаний вище лист КП "Вишгородтепломережа" було надіслано на адресу ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер лист № 1667/04 від 09.09.2021 р., згідно якого позивач зазначив, що у зв`язку з наданням документів щодо зміни у праві власності лише 20.08.2021 р., підстави для коригування відсутні, однак дані документи будуть враховані з початком опалювального сезону (з жовтня 2021 року). З огляду на зазначене, позивач просив відповідача оплатити надані послуги.

ТОВ "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер було направлено на адресу КП "Вишгородтепломережа" лист № 818 від 12.10.2021 р., відповідно до якого було повернуто акти надання послуг без підписання, а саме - № 835 від 31.03.2021 р. на суму 66596,08 грн., № 1108 від 30.04.2021 р. на суму 8365,04 грн., № 1122 від 31.05.2021 р. на суму 22736,31 грн., № 1123 від 31.05.2021 р. на суму 20883,61 грн., № 1124 від 31.05.2021 р. на суму 37746,97 грн., № 1125 від 31.05.2021 р. на суму 49334,86 грн. та № 833 від 31.03.2021 р. на суму 61607,85 грн., № 1106 від 30.04.2021 р. на суму 489,62 грн., № 1116 від 31.05.2021 р. на суму 5958,20 грн., № 1118 від 31.05.2021 р. на суму 6322,50 грн., № 1120 від 31.05.2021 р. на суму 19805,05 грн., № 1121 від 31.05.2021 р. на 20314,32 грн., з проханням оформити належним чином та надати товариству для підписання акти надання послуг згідно договору № 23767, з урахуванням того, що у період 01.11.2020 р. по 31.05.2021 р. у володінні, користуванні та розпорядженні фактично перебували дві квартири: № 7 та № 203, а квартира № 202 з 01.11.2020 р. по 16.11.2020 р.

Слід зазначити, що згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Так, ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з преамбулою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

За приписами ч.ч. 1-3 статті 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання.

Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку (ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені у даній справі позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивачем належним чином виконувалися умови договору № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р.

Водночас, з матеріалів справи слідує, що відповідач в порушення умов вказаного договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати вказаних послуг.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач частково визнає та просить задовольнити частково позовні вимоги про стягнення основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат, а саме в частині стягнення 172811,74 грн. основного боргу, 183,93 грн. пені, 68826,18 грн. інфляційних втрат, 12507,11 грн. 3% річних, нарахованих та заявлених до стягнення за виключенням квартири № 202 з 16.11.2020 р.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу (ч. 6 ст. 236 ГПК України).

Відповідно до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З урахуванням наведених приписів процесуального законодавства та обставин даної справи суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог КП "Вишгородтепломережа" в частині стягнення 172811,74 грн. основного боргу, 183,93 грн. пені, 68826,18 грн. інфляційних втрат, 12507,11 грн. 3% річних у зв`язку з їх визнанням відповідачем.

Щодо решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов`язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Порядок внесення змін до договору про надання комунальних послуг деталізовано в ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Водночас, згідно з пп. 8 п. 13 укладеного між сторонами договору споживач має право на внесення та погодження з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги.

Окрім того, за умовами п. 29 договору договір може бути розірваний достроково у разі переходу права власності (користування) на приміщення до іншої особи.

Суд констатує, що в даному випадку сторони не вносили змін до договору № 23767 про надання послуг з централізованого опалення від 18.03.2019 р. в частині складу об`єкта надання послуг.

Водночас, жодних доказів реалізації споживачем передбаченого договором права щодо такої зміни договору матеріали справи не містять.

Згідно з пп.пп. 1, 2 п. 14 договору споживач (відповідач) зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк; повідомляти виконавця (позивача) протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарно-технічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання).

З урахуванням викладеного, у зв`язку з відсутністю внесення змін до договору в частині виключення об`єкта надання послуг, а саме - квартири № 202, з п. 3 договору, у позивача були відсутні підстави не проводити нарахування за надані послуги у визначений останнім період, оскільки, як слідує з матеріалів справи, відповідач повідомив КП "Вишгородтепломережа" про зміну власника зазначеної вище квартири лише листом № 410 від 23.06.2021 р.

З матеріалів справи слідує, що відповідач звертався до позивача з листами № 410 від 23.06.2021 р. та № 655 від 20.08.2021 р. про зміну власника спірної квартири, у зв`язку з чим нарахування у даній справі щодо спірної квартири було припинено позивачем з початком опалювального сезону в жовтні 2021 року, що не заперечується відповідачем.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження повідомлення відповідачем позивача про перехід права власності на спірну квартиру протягом місяця після її переоформлення, як це передбачено договором, а тому суд відхиляє доводи відповідача в цій частині.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як зазначалося вище, відповідно до пп. 1 п. 14 договору споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк, а п. 8 договору визначено, що платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачем неодноразово направлялися відповідачу акти надання послуг з відповідними рахунками на оплату, однак, оплати у передбаченому договором порядку та розмірі відповідачем здійснено не було.

Враховуючи вищевикладене, часткове визнання відповідачем вимоги про стягнення боргу в сумі 172811,74 грн., а також те, що відповідачем не спростовано доводів позивача стосовно невиконання товариством зобов`язань з внесення передбаченої договором плати за послуги з теплопостачання в решті вимоги про стягнення основного боргу, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення основного боргу у загальному розмірі 213923,68 грн. є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню в заявленому позивачем розмірі.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем у даній справі заявлено до стягнення з відповідача 183,93 грн. пені, 14157,96 грн. 3% річних, 76786,52 грн. інфляційних втрат за прострочення внесення плати за договором.

Згідно з частиною 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 12 договору за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100% загальної суми боргу.

Як зазначалося вище, відповідачем було визнано позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 183,93 грн., а позивач, у свою чергу, погодився з контррозрахунком, проведеним відповідачем, з урахуванням чого подав заяву № 2361/08 від 23.08.2023 р. (вх. № 16278/23 від 28.08.2023 р.) про зменшення розміру позовних вимог, а саме пені до 183,93 грн., яку було прийнято судом.

Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд встановив, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 14157,96 грн. 3% річних та 76786,52 грн. інфляційних втрат, нарахованих за загальний період з 21.02.2020 р. до 21.05.2023 р. на відповідні суми заборгованості, визнаної судом обґрунтованою, є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в заявленому позивачем розмірі (з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення 183,93 грн. пені, 68826,18 грн. інфляційних втрат, 12507,11 грн. 3% річних, про яке зазначалося вище).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Експлуатаційна компанія Комфорт-Майстер (02081, м. Київ, вул. Олени Пчілки, 2, код 35899928) на користь Комунального підприємства "Вишгородтепломережа" Вишгородської міської ради (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569) 213923 (двісті тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 68 коп. основного боргу, 183 (сто вісімдесят три) грн. 93 коп. пені, 14157 (чотирнадцять тисяч сто п`ятдесят сім) грн. 96 коп. 3% річних, 76786 (сімдесят шість тисяч сімсот вісімдесят шість) грн. 52 коп. інфляційних втрат, 4575 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят п`ять) грн. 78 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19.10.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна