ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2023 р. Справа№ 910/7134/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком»

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022

у справі № 910/7134/22 (суддя - Картавцева Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком»

про стягнення 69827,90 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» про стягнення 69 827,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору постачання електричної енергії споживачу №ЮК/21/12/64/С від 16.12.2021 у частині оплати поставленої електричної енергії за січень- травень 2022 у розмірі 57052,96 грн та пені у розмірі 6358,37 грн., інфляційних втрат у розмірі 6416,57 грн

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду від 31.10.2022 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» основний борг у розмірі 57052, 96 грн., пені у розмірі 6358,37 грн., інфляційні втрати у розмірі 6416,57 грн., судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання умов Договору постачальником передано, а споживачем прийнято електричну енергію за період січень - травень 2022, загальною вартістю 77 052,96 грн, за яку споживачем частково сплачено 20000,00 грн, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 57052,96 грн.

Крім того, за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивачем правомірно нараховано пені, 3 % річних та інфляційні втрати.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати судове рішення в частині стягенння заборгованості за квітень - травень 2022 у сумі 19 779,32 грн, та стягнення нарахованих штрафних санкцій у сумі 12774,94 грн та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

За доводами апеляційної скарги, судом не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та не досліжено докази, що мають значення для справи.

Так, на думку апелянта, точка комерційного обліку знаходиться за адресою: Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Паркова, буд. 2, утім село міського типу з 05.03.2022 перебуває в окупації, господарська діяльність через бойові дії, що є обставиною непереборної сили, відповідачем не провадились з 24.02.2022, тож відповідач не використовував електричну енергію.

Крім того, зазначав апелянт, відповідно до комерційної пропозиції до договору про постачання електричної енергії споживачу територією ліцензійної діяльності позивача була визначена вся територія України, крім населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють свої повноваження.

Отже, позивач також не мав можливості здійснювати свою ліцензійну діяльність на території Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Паркова, буд. 2 у період з 05.03.2022 року у зв`язку з окупацією смт. Нікольське.

Апелянт також посилався на лист від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 Торгово-промислової палати України, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Позивач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу - без задоволення.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» зазначало, що викладені в апеляційні скарзі доводи є хибними, оскільки, в матеріалах справи відсутні докази попередження позивача про припинення постачання за договором в порядку п. 7.4 Договору або припинення відповідачем договору в порядку п. 12.13 Договору у зв`язку з окупацією території на які розташований лічильник.

Крім того, посилання апелянта на лист ТПП України № 2024/02.02.0-7.1 від 28.02.2022 не має значення для справи , адже засвідчення форс-мажорних обставин підтверджується лише сертифікатом ТТП України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2022 для їх розгляду визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

На адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/7134/22.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 13.03.2023, у зв`язку із перебуванням судді Барсук М.А. у відпустці, справу № 9107134/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/7134/22 до провадження у визначеному складі суддів та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/7134/22 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій у даній справі

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (позивач, постачальник, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» (відповідач, споживач, покупець) шляхом підписання комерційної пропозиції №ЮК/21/12/64/С від 16.12.2021 був укладений Договір постачання електричної енергії споживачу №ЮК/21/12/64/С від 16.12.2021 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 2.1. Договору постачання електричної енергії Споживачу здійснюється Постачальником виключно після надання Споживачем Заяви на постачання електричної енергії за формою відповідно до Додатку № 1 відповідної Комерційної пропозиції.

Початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні.

Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем Комерційною пропозицією, яка є Додатком 2 до цього Договору (п. 4.1. Договору).

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Згідно з п. 3 Додатку № 2.1. до Договору про постачання електричної енергії споживачу територією здійснення ліцензованої діяльності постачальник електричної енергії є вся територія України (крім населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно розпорядження КМУ № 1085-р від 07.11.2014).

Відповідно до п.1 Постанови КМУ України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на який ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Відповідно до розділу 2 Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» вся територія Маріупольсокого району Донецької області знаходиться під тимчасовою окупацією з 05.03.2022 (UA0070889).

Згідно п. 6 Заяви - приєднання по договору про постачання електричної енергії споживачу ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку розташований за адресою: Донецька обл., смт. Нікольське, вул. Паркова, буд. 2. ЕІС-код: 62Z300.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що єдиним можливим способом підтвердження використання відповідачем електричної енергії на окупованій території є покази лічильника(ів), отримані за допомогою засобів дистанційної передачі даних (АСКОЕ) або довідка оператора розподілу електричної енергії.

На підтвердження розміру нарахованої відповідачу електричної енергії за період: січень- травень 2022 року, позивачем до матеріалів справи долучено лист ДТЕК Донецькі Електромережі № 67/10777-вих від 11.08.2022, згідно якого фактичний обсяг розподіленої електричної енергії складає: за січень 2022 року - 8493 кВт*год; за лютий 2022 року- 8625 кВт*год; за березень 2022 року - 0 кВт*год; за квітень 2022 року - 3822 кВт*год; за травень 2022 року - 2371 кВт*год.; акти приймання-передачі та рахунки фактури.

Відповідач визнавав споживання електричної енергії у січні-лютому 2022 року на суму 57273,64 грн., яка ним частково оплачена на суму 20000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1063 від 10.02.2022 на суму 5000,00 грн., № 1067 від 16.02.2022 на суму 10000,00 грн., № 1088 від 22.02.2022 на суму 5000,00 грн.

Однак, відповідач заперечував споживання ним та надання позивачем послуг з постачання електричної енергії за квітень-травень 2022 року на суму 19779,32 грн. у зв`язку з повною окупацією території Донецької області з 05.03.2023 року.

Враховуючи відсутність у матеріалах справи фактичних показів лічильника(ів) отриманих за допомогою засобів дистанційної передачі даних (АСКОЕ), висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача вартості електроенергії, поставленої у період з квітня-травня 2022 на суму 19779,32 грн. є передчасним.

Висновок суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів у сумі 37273,64 грн. за період споживання відповідачем електроенергії у січні - лютому 2022 року є вірним, оскільки споживання електроенергії у заявленому позивачем розмірі визнається відповідачем, отже в порядку п.1 ч.2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України та ч. 4 ст. 191 ГПК України вимоги про стягнення 37273,64 грн. підлягають задоволенню.

Колегія суддів, враховуючи допущене відповідачем прострочення із оплати наданих послуг з постачання електричної енергії у період січень-лютий 2022 року, перевіривши надані позивачем розрахунки в порядку п.4.8 Договору пені та інфляційних втрат, дійшла висновку, що до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає пеніу сумі 5463,63 грн. та інфляційні втрати усумі 4752,82 грн.

Аргументи апелянта в частині звільнення від відповідальності в порядку ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України є неспроможними, з огляду на таке.

За загальним правилом цивільного законодавства обов`язковою передумовою для покладення відповідальності за порушення зобов`язання є вина особи, яка його порушила (частина 1 статті 614 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Більше того, вина боржника, який здійснює підприємницьку діяльність, у порушенні правил господарської діяльності презюмується та не підлягає доведенню кредитором.

Так, норма частини другої статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку, або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до п 3.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили ), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18. 12. 2014 р. № 44(50), у редакції на час виникнення спірних правовідносин, не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.

Наведені апелянтом доводи, такі як : введення на території України воєнного стану, не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності за прострочення у виконанні грошового зобов`язань, а тому відхиляються за неспроможністю.

Відповідачем не надано й будь-яких доказів настання неможливості виконання ним своїх зобов`язань за договором. При цьому відсутність у відповідача коштів не звільняє боржника у грошовому зобов`язанні від відповідальності в розумінні ч. 2 ст. 617 ЦК та ч. 2 ст. 218 ГК.

При цьому, нарахування інфляційних втрат на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (подібні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Висновок суду

Відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на встановлене, при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції невірно встановив обставини справи, що призвело до хибних висновків і прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржене апелянтом рішення господарського суду у даній справі - частковому скасуванню.

Розподіл судових витрат

В силу статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» на рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/7134/22 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/7134/22 скасувати в частині повного задоволення позовних вимог.

3. Прийняти в цій частині нове рішення.

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» (01030, м. Київ, вул. Рейтарська, буд. 6А, оф. 17; ідентифікаційний код: 41976706 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А; ідентифікаційний код: 42601505) основний борг у розмірі 37273,64 грн. (тридцять сім тич двісті сімдесят три гривні шістдесят чотири копійки), пеню у розмірі 5463,63 грн. ( п`ять тисяч чотириста шістдесят три гривні шістдесят три копійки), інфляційні втрати у розмірі 4752,82 грн. (чотири тисячі сімсот пятдесят дві гривні вісімдесят дві копійки), судовий збір у розмірі 1687,33 грн. (одна тисяча шістсот вісідесят сім гривень тридцять три копійки).

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трек Ком» (01030, м. Київ, вул. Рейтарська, буд. 6А, оф. 17; ідентифікаційний код: 41976706 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.Комодітіз» (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 3А; ідентифікаційний код: 42601505) 2530,99 грн. (дві тисячі п`ятсот тридцять гривень дев`яносто дев`ять копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити місцевому господарському суду видати накази.

6. Матеріали справи №910/7134/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процессуального

Повний текст постанови складено 12.10.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко