ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1717/23

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Лопушинського Анатолія Романовича ( АДРЕСА_1 )

до Гребінківської селищної ради (08662, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт. Гребінки, пр. Науки, 2)

про стягнення 49800,00 грн. заборгованості за договором підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Лопушинський Анатолій Романович (далі ФОП Лопушинський А.Р., позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Гребінківської селищної ради (далі відповідач) про стягнення 49800,00 грн. заборгованості за договором підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р.

Вказаний позов обґрунтовано обставинами невиконання відповідачем зобов`язань з оплати за виконані позивачем роботи за договором підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 49800,00 грн. основного боргу, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену позивачем у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Фізичною особою-підприємцем Лопушинським Анатолієм Романовичем позовною заявою до Гребінківської селищної ради про стягнення 49800,00 грн. заборгованості за договором підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р., підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2023 р. було відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику сторін).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

14.08.2023 р. до Господарського суду Київської області від Гребінківської селищної ради надійшов відзив б/н від 10.08.2023 р. (вх. № 15508/23 від 14.08.2023 р.) на позовну заяву, за змістом якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що до позовної заяви позивач долучив копії документів, які підписані односторонньо, лише з боку ФОП Лопушинського А.Р., а саме - договір підряду № 16-07/2021 р. від 02.09.2021 р., протокол погодження ціни на монтажні роботи по об`єкту від 02.09.2021 р., договірну ціну (без дати), локальний кошторис на будівельні роботи (без дати), підсумкову відомість ресурсів (без дати), дефектний акт (без дати), довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат на суму 49800,00 грн. (без дати), акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт на суму 49800,00 грн. (без дати). Вищенаведене свідчить, що між позивачем та відповідачем не укладався договір підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р., договірна ціна між сторонами не узгоджувалась, кошторис не узгоджувався, а тому позивач не може посилатися на даний договір, як на підставу своїх позовних вимог. При цьому, відповідач зазначав, що будівельні роботи позивачем не виконувались, доказів щодо виконання будівельних робіт позивачем на підставі договору підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. до суду не надано.

22.08.2023 р. на електронну пошту Господарського суду Київської області від ФОП Лопушинського А.Р. надійшла відповідь на відзив б/н від 22.08.2023 р. (вх. № 16046/23 від 22.08.2023 р.), відповідно до якої позивач вважає відзив на позов необґрунтованим та таким, що не спростовує доводи, викладені в позові, оскільки відповідач не долучив жодного доказу на підтвердження своїх доводів, а його твердження щодо неукладення договору та невиконання робіт спростовується наявними в матеріалах справи доказами опублікованим відповідачем звітом про договір про закупівлю, видатковими накладними на придбання обладнання, актом виконаних робіт, довідкою вартості виконаних робіт, цивільно-правовим договором (укладеним між позивачем та фізичною особою на проведення робіт з реконструкції системи опалення) та копією фото-фіксації виконаної роботи.

Заперечень на відповідь на відзив, будь-яких інших пояснень по суті спору до справи сторонами подано не було.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначено в позові, 02 вересня 2021 року між Гребінківською селищною радою (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Лопушинським Анатолієм Романовичем (виконавець) було укладено договір підряду № 16-07/2021, відповідно до п. 1.1 якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника монтажні роботи по об`єкту: «Реконструкція системи опалення та зовнішньої теплової мережі ЦДЮТ в смт. Гребінки, просп. Науки, 82 Білоцерківського району Київської області», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказані роботи, у порядку і на умовах цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору підрядник виконує згідно з проектно-кошторисною документацією на свій ризик власними і залученими в установленому порядку силами та відповідними засобами всі передбачені цим договором та проектно-кошторисною документацією роботи, здає в обумовлені строки об`єкт в експлуатацію замовнику, усуває протягом гарантійного терміну експлуатації об`єкту недоліки, які зумовлені неякісним виконанням робіт.

У відповідності з п. 2.1 договору загальна вартість робіт за даним договором погоджена та затверджена на основі протоколу погодження договірної ціни (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору, та становить 49800,00 грн.

Умовами п. 3.1 договору передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться на підставі актів виконаних робіт, підписаних уповноваженими представниками замовника та підрядника.

Розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати замовником по факту виконаних робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний об`єкт (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.3 договору визначено, що замовник зобов`язаний по закінченню робіт, протягом 5 днів прийняти виконані роботи у підрядника, підписати акт приймання виконаних робіт за формами КБ-2в, та довідку вартості виконаних робіт за формою № КБ-3, або надати мотивовану відмову.

Підписаний підрядником і замовником акт приймання виконаних робіт форми КБ-2 та довідка вартості виконаних робіт за формою № КБ-3 є підставами для проведення розрахунків між сторонами (п. 4.4 договору).

Згідно з пп. 6.1.4 п. 6.1 договору замовник зобов`язаний здійснювати приймання та оплату належно виконаних підрядником робіт.

Цей договір набирає чинності з дати його укладання і діє до 31.12.2021 р., у будь-якому разі договір діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 11.1 договору).

Додатком № 1 до договору Протоколом погодження договірної ціни на монтажні роботи по об`єкту: «Реконструкція системи опалення та зовнішньої теплової мережі ЦДЮТ в смт. Гребінки, просп. Науки, 82 Білоцерківського району Київської області» було визначено договірну ціну в розмірі 49800,00 грн.

Окрім того, матеріали справи містять Локальний кошторис на будівельні роботи № 2-1-1 на реконструкцію системи опалення ЦДЮТ в смт. Гребінки, просп. Науки, 82 Білоцерківського району Київської області, акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в на суму 49800,00 грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форми КБ-3 на суму 49800,00 грн., які містять підпис та печатку ФОП Лопушинського А.Р.

Як слідує з позову, підрядник виконав договір у строки в повному обсязі та направив замовнику акт виконаних робіт за формою КБ-2в до договору № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. та довідку вартості виконаних робіт за формою № КБ-3 до договору № 16-07/2021 від 02.09.2021 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 277 від 30.12.2021 р., накладною № 277 від 30.12.2021 р.

Однак, на адресу підрядника від замовника не надійшли підписані зазначені вище акт та довідка, як і оплата за виконані роботи.

ФОП Лопушинським А.Р. було направлено на адресу Гребінківської селищної ради претензію № 13 від 13.12.2022 р. щодо невиконання умов договору № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. на виконання монтажних робіт, відповідно до якої підрядник зазначав, що зі сторони останнього роботи були виконані, але замовник не виконав своїх зобов`язань у відповідності до договору, а саме - не підписав акт виконаних робіт та не сплатив кошти за виконані роботи. Акт виконаних робіт та довідку вартості виконаних робіт було відправлено цінним листом 30.12.2021 р., однак замовником не було надано мотивовану відмову від підписання акту, як і письмову відповідь. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, ФОП Лопушинський А.Р. вимагав від замовника протягом 7 календарних днів з дня отримання даної претензії перерахувати суму в розмірі 66693,80 грн. (з урахуванням пені) за вказаними реквізитами.

Гребінківською селищною радою було направлено на адресу ФОП Лопушинського А.Р. відповідь на претензію № 1386/03-19 від 27.12.2022 р., згідно якої Гребінківська селищна рада розглянула претензію щодо невиконання умов договору та повідомляла, що між Гребінківською селищною радою та ФОП Лопушинським А.Р. було укладено договір підряду на виконання монтажних робіт від 02.09.2021 р., відповідно до пункту 1.2 Розділу 1 якого підрядник зобов`язався виконати роботи з реконструкції системи опалення та зовнішньої теплової мережі ЦДЮТ в смт. Гребінки, проспект Науки, 82, Білоцерківського району Київської області. Однак, роботи були виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим підряднику рекомендувалось звернутись до селищної ради з метою вирішення спору шляхом переговорів.

Позивач зазначає, що відповідачем не було здійснено оплати за виконані позивачем роботи, у зв`язку з чим ФОП Лопушинський А.Р. і звернувся з даним позовом до суду.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності з ч. 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (частина 1 статті 846 ЦК України).

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Щодо заперечень відповідача суд відзначає наступне.

Посилання відповідача на те, що договір підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. сторонами не укладався, відхиляється судом при вирішенні даного спору з огляду на таке.

Положення частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України визначають здійснення розгляду справ судом не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1-4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, не лише позивач повинен доводити обставини, на які він посилається в обґрунтування своїх вимог, але й відповідач повинен довести свої заперечення проти позову.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи, які дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш обґрунтованою. Відтак необхідним є не лише надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зазначити, що згідно з приписами ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції. Обласні та районні ради затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку відповідних областей і районів та контролюють їх виконання; затверджують районні і обласні бюджети, які формуються з коштів державного бюджету для їх відповідного розподілу між територіальними громадами або для виконання спільних проектів та з коштів, залучених на договірних засадах з місцевих бюджетів для реалізації спільних соціально-економічних і культурних програм, та контролюють їх виконання; вирішують інші питання, віднесені законом до їхньої компетенції.

Статтею 146 Конституції України встановлено, що інші питання організації місцевого самоврядування, формування, діяльності та відповідальності органів місцевого самоврядування визначаються законом.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

За ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції на час укладання договору) (далі Закон) договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Замовниками є суб`єкти, визначені згідно із статтею 2 цього Закону, які здійснюють закупівлі товарів, робіт і послуг відповідно до цього Закону (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону).

Послуги це будь-який предмет закупівлі, крім товарів і робіт, зокрема, транспортні послуги, освоєння технологій, наукові дослідження, науково-дослідні або дослідно-конструкторські розробки, медичне та побутове обслуговування, найм (оренда), а також фінансові та консультаційні послуги, поточний ремонт (п. 21 ч. 1 ст. 1 Закону).

Предмет закупівлі - товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі або в межах проведення спрощеної закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції/пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі). Предмет закупівлі визначається замовником у порядку, встановленому Уповноваженим органом, із застосуванням Єдиного закупівельного словника, затвердженого у встановленому законодавством порядку (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону).

Спрощена закупівля придбання замовником товарів, робіт і послуг, вартість яких дорівнює або перевищує 50 тисяч гривень та є меншою за вартість, що встановлена у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону (п. 28 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону до замовників, які здійснюють закупівлі відповідно до цього Закону, належать органи державної влади (орган законодавчої, органи виконавчої, судової влади), та правоохоронні органи держави, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, об`єднання територіальних громад.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 2 Закону встановлено категорії замовників, що використовуються у цьому Законі, до яких, зокрема, належать органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зазначені у пункті 1 частини 1 цієї статті.

Цей Закон застосовується: 1) до замовників, визначених пунктами 1-3 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень; 2) до замовників, визначених пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону, за умови що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 1 мільйон гривень, а робіт - 5 мільйонів гривень; 3) до замовників, визначених частиною першою статті 2 цього Закону, які здійснюють спрощені закупівлі відповідно до цього Закону та/або укладають договори без використання електронної системи закупівель відповідно до частини другої цієї статті (приписи ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону замовники здійснюють спрощені закупівлі шляхом використання електронної системи закупівель у порядку, передбаченому цим Законом.

Положеннями ч. 3 ст. 3 Закону передбачено, що у разі здійснення закупівель товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, замовник повинен дотримуватися принципів здійснення публічних закупівель та може використовувати електронну систему закупівель, у тому числі електронні каталоги для закупівлі товарів. У разі здійснення таких закупівель без використання електронної системи закупівель замовник обов`язково оприлюднює в електронній системі закупівель відповідно до статті 10 цього Закону звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель.

Звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель, повинен містити таку інформацію: 1) дата укладення та номер договору/документа (документів), що підтверджують придбання товару (товарів), робіт та послуги (послуг); 2) найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код замовника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, його категорія; 3) найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) (для фізичної особи) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг, з яким укладено договір про закупівлю; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань або реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг; 5) місцезнаходження (для юридичної особи) або місце проживання (для фізичної особи) постачальника товарів, виконавця робіт чи надавача послуг та номер телефону; 6) назва предмета закупівлі; 7) кількість, місце та строк поставки товарів, виконання робіт чи надання послуг; 8) ціна та строк виконання договору. У звіті про договір про закупівлю, укладеному без використання електронної системи закупівель, може зазначатися інша інформація.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель - протягом трьох робочих днів з дня укладення договору про закупівлю.

Отже, з наведених правових норм вбачається, що договір про закупівлю товарів, робіт і послуг, вартість яких не перевищує 50 тисяч гривень, може бути укладений без використання електронної системи закупівель, водночас, у такому випадку на замовника, тобто у даному випадку - на Гребінківську селищну раду, покладено обов`язок оприлюднити в електронній системі закупівель звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель - протягом трьох робочих днів з дня укладення договору про закупівлю.

Згідно з частиною 4 ст. 3 Закону відносини, пов`язані із сферою публічних закупівель, регулюються виключно цим Законом і не можуть регулюватися іншими законами, крім випадків, встановлених цим Законом.

Суд відзначає, що договір підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. є договором закупівлі в розумінні Закону України «Про публічні закупівлі» (номер закупівлі в системі Prozorro - UA-2021-09-02-003607-b), після укладення якого, як слідує з матеріалів справи та з інформації сайту системи Prozorro, Гребінківська селищна рада опублікувала Звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2021-09-02-003607-b, за змістом якого зазначено дату договору 02.09.2021 р.; номер договору № 16-07/2021; найменування замовника Гребінківська селищна рада; найменування виконавця робіт, з яким укладено договір про закупівлю ФОП Лопушинський Анатолій Романович; назва предмету закупівлі Монтажні роботи по об`єкту: «Реконструкція системи опалення та зовнішньої теплової мережі ЦДЮТ в смт. Гребінки, просп. Науки, 82 Білоцерківського району Київської області»; строк виконання робіт по 31.12.2021 р.; ціна договору - 49800,00 грн.

Крім того, у відповіді на претензію № 1386/13-19 від 27.12.2022 р., адресованій ФОП Лопушинському А.Р., яка міститься в матеріалах справи, Гребінківська селищна рада зазначала про укладення між сторонами договору підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р.

Отже, твердження відповідача, що договір підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. сторонами не укладався, договірна ціна та кошторис між сторонами не узгоджувались, спростовується матеріалами справи.

Поряд з цим, твердження відповідача, що передбачені договором роботи позивачем не виконувались, також спростовується зазначеним вище листом Гребінківської селищної ради № 1386/13-19 від 27.12.2022 р., в якому остання вказувала, що ФОП Лопушинським А.Р. роботи за договором були виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим рекомендувалось проведення переговорів для вирішення спору.

Щодо обсягів виконання позивачем робіт за договором суд відзначає таке.

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими (ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України).

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справі № 910/11191/18, від 17.03.2021 р. у справі № 910/11592/19, від 17.08.2021 р. у справі № 910/16308/20).

Якщо позивач, як підрядник, фактично виконав відповідні роботи і надіслав замовнику акт приймання-виконання будівельних робіт, який останній отримав та не надав доказів їх оплати чи мотивованої відмови від їх підписання, а строк здійснення оплати за ними настав, то заявлена позивачем вимога про стягнення коштів за виконані роботи за вказаним актом повинна розглядатись судами, на підставі чого суди повинні ухвалити рішення про стягнення чи відмову у стягненні коштів за виконані роботи, в залежності від наявних у справі доказів щодо фактичного виконання робіт підрядником, зазначених ним у відповідних актах, та інших обставин, встановлених судами (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.08.2021 р. у справі № 910/18384/20).

Таким чином, вирішення питання щодо наявності (відсутності) підстав для стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду залежить від наявності у справі доказів виконання позивачем робіт, зазначених у відповідному акті, та інших встановлених судом обставин.

Суд встановив, що акт приймання виконаних за договором будівельних робіт за формою КБ-2в на суму 49800,00 грн. було надіслано відповідачу 30.12.2021 р. При цьому, акт за формою КБ-2в та довідка за формою КБ-3 містять реквізити договору, підписані позивачем і скріплені печаткою останнього.

Слід зазначити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Така позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18, від 18.03.2020 р. у справі № 129/1033/13-ц.

Крім того, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Обов`язок (тягарі доказування обставин) покладається на особу, яка посилається на ці обставини (постанови Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 922/1163/18; від 29.08.2018 р. у справі № 909/105/15; від 29.08.2018 р. у справі № 910/23428/17; від 31.01.2018 р. у справі № 10/8763/17).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.08.2016 р. у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") наголошено, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.12.2020 р. у справі № 904/1103/20 та від 25.06.2020 р. у справі № 924/266/18.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Щодо посилання відповідача на невиконання позивачем робіт у повному обсязі, про яке зазначалося у відповіді на претензію, суд вважає за необхідне відзначити таке.

Як зазначалося вище, пунктом 4.3 договору визначено, що замовник зобов`язаний по закінченню робіт, протягом 5 днів прийняти виконані роботи у підрядника, підписати акт приймання виконаних робіт за формами КБ-2в, та довідку вартості виконаних робіт за формою № КБ-3, або надати мотивовану відмову.

Позивач виконав роботи, передбачені договором, та направив замовнику акт виконаних робіт за формою КБ-2в до договору № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. та довідку вартості виконаних робіт за формою № КБ-3 до договору № 16-07/2021 від 02.09.2021 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист № 277 від 30.12.2021 р. та накладною № 277 від 30.12.2021 р.

Однак, відповідачем не було підписано зазначені вище акт та довідку.

Водночас, доказів направлення Гребінківською селищною радою ФОП Лопушинському А.Р. мотивованої відмови від підписання акту та довідки, як це передбачено умовами договору, суду надано не було.

Отже, суд констатує ненадання відповідачем до матеріалів справи доказів направлення позивачу акту та довідки з мотивованою відмовою від їх підписання, як і будь-яких доказів того, що роботи позивачем не були виконані або виконані не в повному обсязі.

Натомість, позивач на підтвердження проведення робіт за договором підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. надав до матеріалів справи цивільно-правовий договір № 1/2021-ЦПХ від 15.09.2021 р., укладений з ФОП Чумаченком В.М., предметом якого зазначено виконання ряду монтажних робіт по об`єкту «Реконструкція системи опалення та зовнішньої теплової мережі ЦДЮТ в смт. Гребінки, просп. Науки, 82 Білоцерківського району Київської області»; акт виконаних робіт від 30.09.2021 р. за цивільно-правовим договором № 1/2021-ЦПХ від 15.09.2021 р.; видаткові накладні № 354 від 16.07.2021 р., № 5049 від 19.07.2021 р., № 371 від 22.07.2021 р., № 5017 від 16.07.2021 р. на підтвердження понесення витрат.

З урахуванням усього викладеного вище, за наслідком дослідження поданих до справи доказів, суд дійшов висновку, що договір підряду № 16-07/2021 від 02.09.2021 р. було укладено між сторонами і роботи за ним на суму 49800,00 грн. були виконані ФОП Лопушинським А.Р.

Проте, зобов`язання відповідача з оплати робіт за договором залишилось невиконаним.

З огляду на викладене, суд вбачає доведеними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 49800,00 грн. заборгованості.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Лопушинського Анатолія Романовича у повному обсязі.

Щодо решти пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для задоволення позову у даній справі не спростовує.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Гребінківської селищної ради (08662, Київська обл., Білоцерківський р-н, смт. Гребінки, пр. Науки, 2, код 04359152) на користь Фізичної особи-підприємця Лопушинського Анатолія Романовича ( АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 ) 49800 (сорок дев`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. основного боргу, 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 12.10.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна