ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023 року м.Дніпро Справа № 908/2382/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

при секретарі судового засідання Бурчак А.Ю.

Представники сторін:

від відповідача: Ніколенко Микола Миколайович (в режимі відеоконференції)

представники Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ та Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД на ухвалу про відмову в заміні стягувача у виконавчому провадженні Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 (повний текст складено та підписано 28.08.2023 суддя Давіденко І.В.) у справі №908/2382/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ, (87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 55, прим. 2, ідентифікаційний код 37200332)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 74, каб. 23, ідентифікаційний код 37732376)

про стягнення 4 682 444 грн 00 коп.

Заінтересована особа (правонаступник стягувача): Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД (84206, Донецька область, м. Дружківка, вул. Енгельса, буд. 110, ідентифікаційний код 37155502)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

До Господарського суду Запорізької області 14.08.2023 надійшла спільна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Логістик Сістем та Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД вих. б/н від 04.08.2023 (вх. № 17301/08-08/23 від 14.08.2023) про заміну стягувача у виконавчому провадженні, в якій заявники просять замінити стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД у наказі Господарського суду Запорізької області від 02 серпня 2023 року у справі № 908/2382/22 про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2023 у справі № 908/2382/22 про стягнення з божника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ 4 682 444 (чотири мільйони шістсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок чотири) грн 00 коп. основної заборгованості за господарськими договорами, 70 236 (сімдесят тисяч двісті тридцять шість) грн 67 коп. судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 у справі №904/2382/23 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ про передачу справи № 908/2382/22 для розгляду заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні за підсудністю в межах справи № 908/2043/23 про банкрутство ТОВ МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ відмовлено.

У задоволенні спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Логістик Сістем та Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД про заміну стягувача у виконавчому провадженні відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд з посилянням на положення статті 115 ГПК України, в редакції яка діяла до 15.12.2017р. та правовий висновок, викладений в постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014 у справі № 923/945/13 та оглядовому листі ВГСУ від 28.01.2016 № 01-16/131/16, дійшов висновку, що оскільки виконання рішення суду є невід`ємною стадією процесу правосуддя, то і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Заміна кредитора у зобов`язанні, як і саме зобов`язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов`язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Однак, укладаючи спірний правочин, ТОВ Глобал Логістик Сістем та ТОВ Інтертранс у зобов`язанні, замінили стягувача на стадії виконання судового рішення. Утім, уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22 серпня 2023 року та постановити нову ухвалу про заміну Стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРТРАНС ЛТД" у наказі Господарського суду Запорізької області від 02 серпня 2023 року у справі №908/2382/22 про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26 червня 2023 року у справі №908/2382/22 та стягнення з Боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ" 4 682 444 гривень 00 коп. основної заборгованості за господарськими договорами, 70 236 гривень 67 коп. судового збору та 30 000 гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції повністю подобував своє рішення на нормах процесуального права, викладених у Господарському процесуальному кодексі України в редакції, що діяла ДО 15 грудня 2017 року, тобто, на давно скасованих (недійсних) нормах процесуального права.

Вказує, що спільна Заява про заміну Стягувача у виконавчому провадженні у справі № 908/2382/22 подана з урахуванням положень з ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України до відкриття виконавчого провадження.

Застосування судом першої інстанції, всупереч вимогам ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, застарілої правової позиції Вищого господарського суду України, побудованої на скасованих нормах процесуального права, є грубим порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зауважує, що чинним законодавством України, зокрема, ч. 4 ст. 12 та п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, передбачено можливість укладення договорів щодо передачі свого майнового права, у тому числі відступлення права вимоги іншій особі.

Суд першої інстанції, який не застосував до спірних правовідносин положення ст.ст. 6. 11. 12 та 512 Цивільного кодексу України грубо порушив норми матеріального права, а також цивільні права та законні інтереси Кредиторів.

Посилання суду першої інстанції, на положення п. 15.10 Договорів, згідно з якими Первісний кредитор ТОВ "ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ" не має права передавати третім особам повністю або частково свої права та зобов`язання по діючим договорам без попередньої письмової згоди замовника ТОВ "Метінвест Інжиніринг" є очевидним проявом не з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що згідно з положеннями п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Вважає, що рішення суду та виконавчий документ, виданий на його примусове виконання, зокрема, щодо зобов`язання Боржника вчинити на користь Кредитора певну дію, а саме сплатити гроші за основним зобов`язанням та компенсувати витрати Кредитора, пов`язані з одержанням виконання (компенсувати сплачений Кредитором судовий збір та витрати на професійну правову допомогу адвоката) є самостійним зобов`язанням, яке право вимоги за яким може бути відступлене іншій особі.

Апелянт наголошує, що за Договором № 72 про відступлення права вимоги відступлені НЕ зобов`язання зі сплати судового збору, а право вимоги щодо стягнення з Боржника на користь Кредитору відшкодування тих витрат (судового збору, витрат на професійну правничу допомогу), які він поніс у зв`язку з одержанням виконання.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що викладені у скарзі доводи є безпідставними та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вважаємо, що судом першої інстанції правильно застосовані норми чинного законодавства, оскаржуване рішення (ухвала) відповідає приписам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ «Інтертранс ЛТД» відмовити, ухвалу Господарського суду Запорізької області по справі № 908/2382/22 від 22.08.2023 року залишити без змін.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 року у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023 року відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/2382/22. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2382/22.

25.09.2023 року матеріали справи №904/2382/22 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішенням ВРП від 28.09.2023 р. звільненно ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. На підставі розпорядження керівника апарату суду №2331/23 від 28.09.2023, проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.09.2023 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Кощеєва І.М., Чус О.В.

Ухвалою суду від 28.09.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД на ухвалу про відмову в заміні стягувача у виконавчому провадженні Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 у справі №908/2382/22. Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 18.10.2023 о 12:00 годин.

18.10.2023 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом судового розгляду є заява про заміну стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ у справі № 908/2382/22 на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД у наказі Господарського суду Запорізької області від 02 серпня 2023 року у справі № 908/2382/22 про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26.06.2023 у справі № 908/2382/22 про стягнення з божника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ 4 682 444 (чотири мільйони шістсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок чотири) грн 00 коп. основної заборгованості за господарськими договорами, 70 236 (сімдесят тисяч двісті тридцять шість) грн 67 коп. судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 року було відмовлено у задоволенні спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Логістик Сістем та Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Як встановлено матеріалами справи, між ТОВ Глобал Логістик Сістем, як Первісним кредитором та ТОВ Інтертранс ЛТД - Новим кредитором укладений Договір №72 про відступлення права вимоги від 04.08.2023 (далі Договір про відступлення).

За умовами Договору про відступлення, Первісний кредитор передає, а Новий кредитор приймає на себе право вимоги до Боржника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ (ідентифікаційний код 37732376, місцезнаходження: Південне шосе, будинок 74, кабінет 23, м. Запоріжжя, 69008, Україна), що належить Первісному кредитору, і стає правонаступником та кредитором Боржника за наказом Господарського суду Запорізької області від 02 серпня 2023 року у справі № 908/2382/22 про примусове виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 26 червня 2023 року у справі № 908/2382/22 та стягнення з боржника Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ (ідентифікаційний код 37732376, місцезнаходження: Південне шосе, будинок 74, кабінет 23, м. Запоріжжя, 69008, Україна) на користь Стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ЛОГІСТИК СІСТЕМ (ідентифікаційний код 37200332, місцезнаходження: вулиця Бахчиванджи, буд. 55, прим. 2, місто Маріуполь, Донецька область, 87534, Україна) заборгованості у сумі 4 782 680 (чотири мільйони сімсот вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 67 коп., а саме 4 682 444 (чотири мільйони шістсот вісімдесят дві тисячі чотириста сорок чотири) гривень 00 коп. основної заборгованості за господарськими договорами, 70 236 (сімдесят тисяч двісті тридцять шість) гривень 67 коп. судового збору та 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою ст. 52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, як зазначено у п. п. 8.6., 8.7, 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2022 р. у справі № 34/425 ( Провадження № 12-69гс21 ) - процесуальне правонаступництво, передбачене ст. 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Водночас відповідно до ст. 52 ГПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу. Отже, вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Таким чином, вчинення між ТОВ Глобал Логістик Сістем та ТОВ Інтертранс ЛТД правочину, наслідком якого є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є переходом до ТОВ Інтертранс ЛТД прав ТОВ Глобал Логістик Сістем у матеріальних правовідносинах з ТОВ МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ які грунтуються на господарських договорах: договором підряду № 2001/19 від 02.01.2019, договором підряду № 3007/21 від 05.03.2021р, договором підряду № 3189/21 від 20.08.2021, договором № 2680/20 від 01.07.2020, договором № 3081/21 від 27.05.2021, договором № 3082/21 від 27.05.2021.

Відповідно до ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміни кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, з аналізу вказаних приписів ЦК України вбачається, що Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором. При цьому, якщо договором встановлено, що заміна Кредитора у зобов`язанні здійснюється за згодою Боржника, то така заміна без згоди Боржника не відповідає умовам вказаного договору та приписам чинного законодавства.

Відповідно п. 15.10 договорів підряду № 2001/19 від 02.01.2019 (а.с. 102-107 т.1), № 3007/21 від 05.03.2021 (а.с. 158-163 т.1), № 3189/21 від 20.08.2021 (а.с. 186-191 т.1), № 2680/20 від 01.07.2020 (а.с. 211-216 т.1), № 3081/21 від 27.05.2021 (а.с. 224-229 т.1), № 3082/21 від 27.05.2021 (а.с. 238-243 т.1), підрядчик (ТОВ Глобал Логістик Сістем) не має права передавати третім особам повністю або частково свої права та зобов`язання по діючим договорам без попередньої письмової згоди замовника (ТОВ Метінвест Інжиніринг).

Колегією суддів встановлено, що заявником не подано доказів згоди боржника на заміну сторони, яка передбачена зазначено вище Договорами, за якими було стягнуто заборгованість (п. 15.10 вищезазначених Договорів).

Відсутність згоди Боржника на заміну Кредитора у зобов`язанні свідчить, що правочин про заміну Кредитора у зобов`язанні між новим та первісним Кредитором не породив правових наслідків для Боржника, тобто не відбулося відступлення права вимоги.

Доводи апелянта в апеляційній скарзі щодо «… Перш за все, договори підряду № 2001/19 від 02.01.2019; № 3007/21 від 05.03.2021; №3189/21 від 20,08.2021; №2680/20 від 01.07.2020; № 3081/21 від 27.05.2021 та№3082/21 від 27.05.2021, що були підставою для ухвалення рішенням Господарським судом Запорізької області від 26 червня 2023 року, на момент укладення Договору № 72 про відступлення права вимоги від 04 серпня 2023 року припинили свою дію із спливом строку дії Договорів …» відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки згідно пункту 15.5. вищевказаних господарських договорів закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання взятих на себе зобов`язань по договору.

Сплив строку дії вказаних договорів не звільняє ТОВ «Глобал Логістик Сістем» від виконання взятих на себе зобов`язань.

Колегія суддів зауважує, що сплата судового збору та витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є зобов`язанням в розумінні положень статті 509 Цивільного кодексу України, а отже така вимога не може бути предметом договору відступлення прав вимоги. Обов`язок сплатити судовий збір за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також витрати на правову допомогу адвоката не є за своє суттю цивільним чи господарським зобов`язанням, і включається до складу судових витрат, а не до предмету і ціни позову (саме які виникають з цивільних та господарських правовідносин), і, відповідно, їх процесуальний розподіл судом за результатами вирішення господарського спору між сторонами процесу в межах позивач-відповідач не є виникненням саме господарського чи цивільного зобов`язання в межах кредитор-боржник.

Згідно з частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, Заявник не надав Суду доказів письмової згоди ТОВ МЕТІНВЕСТ ІНЖИНІРИНГ щодо передачі Товариством з обмеженою відповідальністю Глобал Логістик Сістем своїх прав за вищевказаними договорами на користь Товариству з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД, як передбачено п. 15.10 договорів.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення спільної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Глобал Логістик Сістем та Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що : «… Зауважуємо, що суд першої інстанції повністю подобував своє рішення на нормах процесуального права, викладених у Господарському процесуальному кодексі України в редакції, що діяла ДО 15 грудня 2017 року, тобто, на давно СКАСОВАНИХ (НЕДІЙСНИХ) НОРМАХ ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА.

Так, для обґрунтування незаконного та безпідставного рішення суд першої інстанції використав посилання на наступні скасовані (недійсні) процесуальні норми:

Відповідно до статті 115 ГПК України рішення, ухвали, …

… Частиною 1 статті 121-4 Господарського процесуального кодексу України …

Проте, в новій редакції ГПК України питання виконання судових рішень унормоване новою ст. 326 ГПК України наступного змісту:

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, …

… Відповідно до ч. 2 ст. 326 ГПК України невиконання …

Отже, у новій редакції ст. 326 Господарського процесуального кодексу України на відміну від недійсної редакції ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, що застосована судом першої інстанції, відсутня норма, згідно з якою: "судові рішення, що набрали законної сили, виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження ".

Так саме, заміна сторони виконавчого провадження унормована новою статтею 334 Господарського процесуального кодексу України, а не застосованою судом першої інстанції скасованою (недійсною) ч. 1 ст. 121-4 Господарського процесуального кодексу України.

Нагадуємо, що спільна Заява про заміну Стягувача у виконавчому провадженні у справі № 908/2382/22 подана з урахуванням положень з ч. 5 ст. 334 Господарського процесуального кодексу України ДО відкриття виконавчого провадження.

Отже, норми Закону України "Про виконавче провадження" не можуть регулювати правовідносини Сторін, які виникли до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Проте згідно з оскаржуваним судовим рішенням судом першої інстанції застосовано до спірних правовідносин положення Закону України "Про виконавче провадження"., зокрема, положення ч. 5 ст. 15 цього Закону та відповідні коментарі до цієї статті, чим грубо порушено як норми процесуального права (неправомірно застосовано скасовані (недійсні) редакції ст. 115 та ч. 1 ст. 121-4 ГПК України), так і норми матеріального права, зокрема, також застосовано закон, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження").

Відповідно до положень ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права ...

… Проте застосування скасованих (недійних) норм процесуального права пояснюється тим, що суд першої інстанції обґрунтовує своє рішення правовою позицією, викладеної НЕ в постановах Верховного суду, як цього вимагають норми ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, а геть застарілими правовими висновками, викладеними у постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014 у справі № 923/945/13 та оглядовому листі ВГСУ від 28.01.2016 № 01-16/131/16, які власне і побудовані на скасованих нормах процесуального права, що містилися у Господарському процесуальному кодексі України в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року.

Таким чином, застосування судом першої інстанції, всупереч вимогам ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, застарілої правової позиції Вищого господарського суду України, побудованої на скасованих нормах процесуального права, є грубим порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи …» відхиляються колегією суддів з огляду на те, що згідно з абзацем другим частини другої статті 277 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Крім цього, позиція суду першої інстанції, викладена в оскаржуваній ухвалі, окрім посилань на норми Господарського процесуального кодексу України, які діяли до 15.12.2017 року містить посилання на діючі норми процесуального права (ст. ст. 52, 334 ГПК України).

Враховуючі викладені обставини колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані норми чинного законодавства, оскаржувана ухвала відповідає приписам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та неправильного застосування норм матеріального права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 у справі №908/2382/22 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД на неї, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2684,00 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інтертранс ЛТД на ухвалу про відмову в заміні стягувача у виконавчому провадженні Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 у справі №908/2382/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 22.08.2023 у справі №908/2382/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Повний текст постанови підписано 20.10.2023.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв