РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.09.2023Справа №910/8183/22

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал"
доМоторного (транспортного) страхового бюро України
простягнення 12 051,09 грн.
Суддя Бойко Р.В.
секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники сторін:
від позивача:не з`явився
від відповідача:Гусєв П.П.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення 12 051,09 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" вказує, що у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань за полісом №АІ/0701690 з виплати страхового відшкодування власнику автомобіля BYD F3, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що настала 20.01.2015, на підставі ст. 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у зв`язку з припиненням Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" (як страховика за полісом) наявні правові підстави для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України нарахованої за прострочення суми страхового відшкодування пені у розмірі 12 051,09 грн., право вимоги сплати якої було набуте позивачем внаслідок укладення договору про надання фінансових послуг факторингу №5/31-8/2015 від 31.08.2015.

Також у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2022 відкрито провадження у справі №910/8183/22; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

21.09.2022 засобами поштового зв`язку від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов відзив на позов (зданий до відділення поштового зв`язку 19.09.2022), в якому відповідач зазначає, що стаття 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" чітко та однозначно визначає, що МТСБУ відшкодовує виключно оцінену шкоду на умовах, визначених цим Законом, а відтак вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про стягнення пені є безпідставною. Відповідач стверджує, що до МТСБУ не переходять обов`язки страховика, що ліквідується, зі сплати пені, 3% річних, інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання останнім з виплати страхового відшкодування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На думку, відповідача, до вимог кредиторів зі сплати сум пені, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з виплати страхового відшкодування страховиком-банкрутом мають застосовуватись на загальних підставах положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексу України з процедур банкрутства. Також відповідач звертає увагу суду, що не є універсальним правонаступником ПАТ "СК "Україна", оскільки до нього не переходять права та обов`язки страховика, який визнаний банкрутом, а виникає лише обов`язок, покладений Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з виплати страхового відшкодування. Крім того, відповідач звертає увагу суду, що даний позов поданий Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" з пропуском строку позовної давності

30.09.2022 засобами поштового зв`язку від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що твердження відповідача про пропуск строку позовної давності є помилковими, оскільки право вимоги потерпілого до МТСБУ виникає з моменту ліквідації страховика. Також позивач звертає увагу суду, що обсяг зобов`язань Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за полісом №АІ/0624819 визнаний Господарським судом міста Києва у справі №910/842/18 з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних втрат, в той час як Моторним (транспортним) страховим бюро України на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі №910/12992/21 було сплачено 3% річних та інфляційні втрати. Крім того, позивач стверджує, що висновки експерта у галузі права можуть стосуватись питань аналогії права або застосування норм іноземного права, проте в них не можуть бути вирішені питання прогалин чи колізій.

07.10.2022 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про зупинення провадження у справі №910/8183/22 до закінчення касаційного перегляду справ №910/16820/21 та №910/16713/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2022 постановлено здійснювати розгляд справи №910/8183/22 за правилами загального позовного провадження; заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України про зупинення провадження задоволено частково; зупинено провадження у справі №910/8183/22 до закінчення перегляду палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від справи Господарського суду міста Києва №910/16820/21 за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 06.09.2022 та на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022; зобов`язано учасників справи повідомити суд про усунення обставин, що викликали зупинення провадження у справі №910/8183/22.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2023 поновлено провадження у справі №910/8183/22; запропоновано учасникам справи надати пояснення по справі з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21 - до початку засідання, яке призначено на 07.09.2023; призначено підготовче засідання у справі №910/8183/22 на 07.09.2023.

17.08.2023 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про стягнення судових витрат, у якій відповідач просив суд стягнути з позивача відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

24.08.2023 засобами поштового зв`язку від Моторного (транспортного) страхового бюро України повторно надійшла заява про стягнення судових витрат (складена іншим представником відповідача), у якій відповідач просив суд стягнути з позивача відшкодування витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

30.08.2023 в системі "Електронний суд" від Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" було сформовано клопотання, в якому позивач просив суд врахувати окрему думку суддів Великої Палати Верховного Суду Ситнік О. М., Воробйової І. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І.В., Прокопенка О. Б. від 19.07.2023 по справі 910/16820/21, згідно якої Моторне (транспортне) страхове бюро України не звільняється від обов`язку сплачувати за страховика, що допустив прострочення виплати суми страхового відшкодування, передбаченої законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону №1961-IV) суми 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за прострочення ліквідованим страховиком виплати суми страхового відшкодування, оскільки ці нарахування в силу закону (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України та пункт 36.5 статті 36 Закону №1961-IV) є складовою частиною боргу зі сплати страхового відшкодування за договором страхування. Також позивач просив поновити провадження у справі. Щодо заявлених відповідачем до відшкодування судових витрат, то позивач просив відмовити у стягненні з нього витрат на правову допомогу в частині 1 500,00 грн.

Протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2023 закрито підготовче провадження у справі №910/8183/22; встановлено порядок дослідження доказів - в порядку їх розміщення в матеріалах справи; призначено розгляд справи №910/8183/22 по суті на 26.09.2023.

В судове засідання 26.09.2023 з`явився представник відповідача, надав пояснення по суті спору, за змістом яких проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, а також покласти на позивача відшкодування витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України на професійну правничу допомогу.

Позивач явку свого представника в судове засідання 26.09.2023 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце дату та час засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №338, згідно якого ухвала суду від 07.09.2023 про повідомлення дати, часу та місця засідання була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 15.09.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на вказані приписи господарського процесуального закону та враховуючи відсутність від позивача повідомлень щодо неможливості забезпечити явку свого представника у засідання, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

У судовому засіданні 26.09.2023 судом було завершено розгляд справи №910/8183/22, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються правові позиції сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

20.01.2015 близько 08 год. 00 хв. біля буд. 295 по вул. Шевченка у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля BYD F3, державний номерний знак НОМЕР_1 . А саме: водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, не вибрав безпечну дистанцію та допустив зіткнення з автомобілем BYD, у зв`язку з чим обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 12.02.2015 у справі №640/1265/15-п водія автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу.

Згідно з договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/0701690 цивільна правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" із встановленим розміром франшизи - 500,00 грн. та лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №12 від 12.02.2015, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_2 вартість відновлювального ремонту автомобіля BYD F3, державний номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 59 260,46 грн.

Станом на дату ДТП власником автомобіля BYD F3, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 був ОСОБА_3 .

На підставі договору про відступлення права вимоги (цесія) виплати страхового відшкодування від 13.08.2015, укладеного між ОСОБА_3 та Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем, ОСОБА_3 відступив останньому своє право вимоги до винної у ДТП особи у розмірі 48 204,36 грн., відповідальність якої застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Україна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АІ/0701690.

Пунктом 1.2 Договору цесії передбачено, що внаслідок укладення цього договору цесіонарій займає місце цедента (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, у тому числі права одержання грошового відшкодування понесеної шкоди майну цедента від винної особи, страхової компанії або від Моторного (транспортного) страхового бюро України, у передбачених законом випадках.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

31.08.2015 між Фізичною особою-підприємцем Шияном Денисом Сергійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №5/31-08/2015, на підставі якого Фізична особа-підприємець Шиян Денис Сергійович відступив останньому своє право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за договором №АІ/0701690.

В силу цього договору фактор займає місце клієнта (як кредитора) в зобов`язаннях, що виникли із вищезазначеного договору, відносно усіх прав клієнта, у тому числі права одержання від боржника сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (пункт 1.2 Договору факторингу).

За умовами пункту 1.4 Договору факторингу зобов`язаною особою (боржником) є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна"; Моторне (транспортне) страхове бюро України у порядку, передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до частини 1 статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За умовами частини 1 статті 1084 Цивільного кодексу України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Метою договору факторингу може бути як передача факторові права вимоги клієнта до боржника в обмін на надання клієнтові грошових коштів, так і відступлення клієнтом своєї вимоги в забезпечення виконання його зобов`язань перед фактором. Предметом договору факторингу може бути одна або декілька вимог.

Отже, починаючи з 31.08.2015 кредитором у договірному зобов`язанні за страховою подією (спірною дорожньо-транспортною пригодою, що відбулася 20.01.2015) є Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" як новим кредитором було нараховано суми за прострочення виконання вказаного зобов`язання, а саме: 4 144,25 грн. 3% річних, 27 388,26 грн. інфляційних втрат та 12 051,09 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2018 у справі №910/842/18 грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" за договором №АІ/0701690 визнані в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.07.2019 у справі №910/842/18 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Україна" ліквідовано у зв`язку з неможливістю останнього виконати свої зобов`язання перед кредиторами.

У зв`язку з ліквідацією Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою (вих. №3304 від 28.08.2019) про виплату відшкодування у розмірі 91 787,96 грн. а саме - страхового відшкодування у розмірі 48 204,36 грн., 3% річних у розмірі 4 144,25 грн., інфляційних втрат у розмірі 27 388,26 грн. та пені у розмірі 12 051,09 грн.

Відповідачем зобов`язання за договором страхування №АІ/0701690 виконано частково, а саме: 17.09.2019 сплачено страхове відшкодування у розмірі 48 098,64 грн. та 08.07.2022 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2021 у справі №910/9786/21 сплачено 3% річних у розмірі 4 144,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 27 388,26 грн.

Відтак, у зв`язку з не виконанням відповідачем зобов`язання за договором страхування №АІ/0701690 у повному обсязі позивач звернувся до суду з позовними вимогами до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення пені у розмірі 12 051,09 грн.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

За договором страхування, згідно з положеннями статті 979 Цивільного кодексу України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (пункт 3 частини 1 статті 980 Цивільного кодексу України).

За положенням статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Законом України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 (надалі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Об`єктом обов`язкового страхування відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу згідно зі статтею 5 цього Закону.

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 4 Закону №1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

При цьому страхувальники за цим законом - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

Отже, страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ у випадках, передбачених Законом №1961-IV.

Моторне (транспортне) страхове бюро України є спеціальним суб`єктом у сфері страхування.

Як визначає стаття 39 Закону №1961-IV, Бюро є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування відповідальності.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого статуту.

Згідно з підпунктом 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Закону №1961-IV одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Для забезпечення виконання зобов`язань членів МТСБУ перед страхувальниками і потерпілими при ньому створюються централізовані страхові резервні фонди, зокрема фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах (фонд захисту потерпілих), призначений для здійснення розрахунків з потерпілими у випадках, передбачених цим Законом (підпункт 43.1.2 пункту 43.1 статті 43 Закону №1961-IV).

Порядок виконання зобов`язань страховика, що ліквідується, визначає стаття 20 Закону №1961-IV. Так, відповідно до вищевказаної статті, у разі ліквідації страховика, правонаступника якого встановлено, договори страхування зберігають свою силу до закінчення строку дії такого договору. У разі ліквідації страховика за його власним рішенням визначені договором обов`язки цього страховика виконує ліквідаційна комісія. У разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

У випадку ліквідації страховика із встановленням його правонаступника права та обов`язки такого страховика переходять до його правонаступника у тому обсязі і на умовах, що були встановлені договором страхування, який зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Відповідно до статті 609 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Ліквідація юридичної особи - страховика у зв`язку з визнанням його банкрутом здійснюється відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутсвта або Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який був чинний на час порушення справи про банкрутство ПАТ "СК "Україна" із особливостями, визначеними цим законом для банкрутства страховиків.

Так, частиною восьмою статті 87 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" було визначено, що страхувальники за договорами страхування, за якими страховий випадок настав до дня прийняття господарським судом постанови про визнання страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мають право вимагати страхові виплати.

Отже, однією з підстав прийняття МТСБУ на себе зобов`язань страховика, що ліквідується, є встановлення в процедурі ліквідації недостатності майна цього страховика для виконання таких зобов`язань за договорами страхування.

Разом із цим згідно з положеннями пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а"-"д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ.

Інший порядок та перелік випадків передбачені для здійснення МТСБУ виплат за рахунок фонду страхових гарантій.

При цьому пунктом 41.3 статті 41 цього Закону передбачено, що МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовує частину шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування.

Пунктом 22.2 Закону №1961-IV передбачено, що відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Так, МТСБУ відшкодовує шкоду у випадках, чітко передбачених положеннями Закону №1961-IV, одним з яких є встановлення недостатності майна страховика, якого визнано банкрутом та ліквідовано, для виконання зобов`язань за договорами страхування відповідальності, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих.

Цей випадок не є тотожним правонаступництву, що є підставою заміни сторони у зобов`язанні та внаслідок якого до правонаступника переходять права та обов`язки правопопередника у зобов`язанні у тому обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено у договорі або законі (стаття 512 Цивільного кодексу України). Така процедура для страховика визначена пунктом 20.1 статті 20 Закону №1961-IV.

Основна функція МТСБУ у правовідносинах щодо відшкодування шкоди за договорами страхування замість страховика, що ліквідується і майна якого недостатньо для виконання цих зобов`язань, фактично зводиться до забезпечення у будь-якому разі отримання потерпілою особою належного їй відшкодування.

Отже, шкода, яку зобов`язане відшкодувати МТСБУ відповідно до положень пункту 20.3 статті 20, пункту 41.3 статті 41 Закону №1961-IV, є регламентною виплатою, що здійснюється за рахунок фонду захисту потерпілих, отримання якої потерпілим гарантується МТСБУ.

МТСБУ приймає на себе зобов`язання із відшкодування шкоди страховика, що визнаний банкрутом та ліквідується, лише за зобов`язаннями, для погашення яких у цього страховика недостатньо майна, тобто у цьому разі виступає спеціальним суб`єктом у сфері обов`язкового страхування, що фактично гарантує постраждалій особі (потерпілому) отримання належної їй регламентної виплати попри банкрутство та ліквідацію страховика, майна якого виявилося недостатньо для погашення акцептованих вимог кредиторів у процедурі банкрутства.

Наведене дає підстави для висновку про те, що МТСБУ не є правонаступником страховика, який ліквідується і щодо якого встановлено недостатність майна для виконання зобов`язань за договорами, у розумінні статті 512 Цивільного кодексу України, а натомість гарантує отримання потерпілою особою належного їй відшкодування попри ліквідацію зобов`язаного у цих правовідносинах страховика і встановлену недостатність його майна для виконання цих його зобов`язань.

При цьому після такої сплати за наявності обставин, передбачених пунктом 38.2 статті 38 Закону №1961-IV, у МТСБУ може виникнути право регресної вимоги до осіб, визначених зазначеним положенням.

Отже, МТСБУ вступає у правовідносини щодо відшкодування шкоди замість страховика, якого визнано банкрутом і ліквідовано із встановленням недостатності його майна для виконання зобов`язань за укладеними ним договорами страхування, лише із встановленням цих обставин та звернення до Бюро потерпілої особи за таким відшкодуванням. Тобто, Бюро у межах цих правовідносин гарантує отримання лише відшкодування шкоди потерпілою від дорожньо-транспортної пригоди особою.

МТСБУ не є правонаступником ліквідованого страховика, тобто не набуває усіх прав та обов`язків останнього як сторони у зобов`язанні, а фактично вступає у спірні правовідносини лише у разі та після встановлення факту недостатності майна страховика, що ліквідується, для погашення зобов`язань за договором страхування відповідно до рішення уповноважених законом органів, для погашення вимог кредиторів, тобто не є таким, що приймає на себе всі зобов`язання такого страховика, у тому числі і ті, які є наслідком неналежного виконання або невиконання цим страховиком власних зобов`язань за договорами страхування.

Положення Закону №1961-IV не містять правових підстав покладення на МТСБУ такого ж обсягу зобов`язань за договорами страхування, який мав страховик, що ліквідований, та який набуває правонаступник у разі здійснення правонаступництва відповідно до пункту 20.1 статті 20 Закону №1961-IV, а отже, і правових підстав відповідальності МТСБУ за неналежно виконаними / невиконаними цим страховиком зобов`язаннями.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону №1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Виходячи зі змісту наведеної норми, за прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика саме він має сплатити пеню, передбачену наведеним положенням, особі, яка має право на таке відшкодування, натомість за прострочення здійснення регламентної виплати з вини МТСБУ пеня нараховується за час такого прострочення і у такому разі Бюро має обов`язок сплатити її.

Водночас встановлені у справі обставини не дають підстав для висновку про те, що МТСБУ з моменту набуття ним обов`язку із здійснення регламентної виплати допустило прострочення виконання цього зобов`язання. Позивач стверджує саме про те, що підставою нарахування пені є невиконання ліквідованим страховиком зобов`язання з виплати страхового відшкодування у встановлений строк до моменту порушення провадження у справі про банкрутство.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для покладення на МТСБУ обов`язку із відшкодування пені, нарахованої у зв`язку із невиконанням зобов`язання за договором страхування ліквідованим страховиком.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, зважаючи, що підставою позову у даній справі є невиконання МТСБУ зобов`язання ПАТ "СК "Україна" за полісом №АІ/5633476, тоді як МТСБУ не відповідає за прострочення виконання зобов`язань з виплати страховиком страхового відшкодування за договорами страхування (відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023, викладеної у справі №910/16820/21), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України пені у розмірі 12 051,09 грн.

При цьому, судом враховано наявність окремих думок суддів Великої Палати Верховного Суду у справі №910/16820/21, проте підстави для відступлення від правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.07.2023 у справі №910/16820/21, відсутні.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то судом не досліджується дане питання, оскільки судом не встановлено обставин невиконання МТСБУ зобов`язання ПАТ "СК "Україна" за полісом №АІ/0701690, а тому питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" виклало попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс витрати на оплату судового збору у розмірі 2 481,00 грн. та очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами частини 4 статті 123 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору та з оплати позивачем послуг професійної правничої допомоги належить покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, відповідач просить суд покласти на позивача витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідачем надано копію договору про надання послуг в сфері права №4.1/12-10/2021 від 12.10.2021 (далі - Договір про надання послуг), укладений між Моторним (транспортним) страховим бюро України (замовник) та Адвокатським об`єднанням "ІНС.ЛОУ Груп" (виконавець), додаткової угоди від 28.12.2021 до Договору про надання послуг, додаткової угоди №793 від 31.08.2022 до Договору про надання послуг, довіреності №6-01/52 від 06.12.2022, виданої Моторним (транспортним) страховим бюро України на представлення інтересів адвокатом Проц А.В. та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №9406/10 від 18.09.2020.

Згідно пункту 1.1 Договору про надання послуг, замовник доручає, а виконавець за винагороду приймає на себе зобов`язання надавати послуги у сфері права (далі - послуги). Послуги, що надаються на підставі договору, складаються з комплексу дій та/чи самостійних операцій, необхідних і достатніх для досягнення мети, визначеної замовником, за конкретними дорученнями замовника і можуть включати в себе у тому числі, але не тільки, зокрема: складення правових висновків, заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав та законних інтересів замовника, у тому числі у формі представництва інтересів замовника в судах (не залежно від спеціалізації та інстанційності), інших органах, установах, організаціях, підприємствах, третейських судах та перед фізичними особами; супровід судових справ (проваджень), виконавчих проваджень.

Пунктом 4.1 Договору про надання послуг визначено, що надання послуг замовнику здійснюється на підставі договору та додаткових угод до нього, які є його невід`ємними частинами. У додатковій угоді обов`язково зазначаються відомості про справу, за якою надаються послуги, якщо здійснення дій спрямовано на врегулювання наявної дебіторської чи кредиторської заборгованості замовника.

Згідно з пунктом 5.2 Договору про надання послуг, вартість послуг, що надаються виконавцем у справах, у яких замовник є відповідачем (співвідповідачем, цивільним відповідачем) або третьою особою, а також в інших випадках, визначається наступним чином: 1 000,00 грн. - у справі, в якій замовник є третьою особою; 1 000,00 грн. - у справі, в якій ціна позову визначена до 4 999,00 грн.; 1 500,00 грн. - у справі, в якій ціна позову визначена в межах від 5 000,00 грн. до 9 999,00 грн.; 2 000,00 грн. - у справі, в якій ціна позову становить 10 000,00 грн. і більше.

Оплата здійснюється замовником шляхом перерахування суми винагороди на рахунок виконавця на підставі акту приймання-передачі наданих послуг, який складається виконавцем раз на місяць та передається замовнику у місяці, наступному за звітним, у двох екземплярах із матеріалами справи (пункт 5.3 Договору про надання послуг).

У додатковій угоді №793 від 31.08.2022 сторони погодили, що розмір винагороди адвоката (у даній справі) становить 2 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просить покласти на позивача витрати у розмірі 2 000,00 грн. за надану правничу допомогу в межах справи №910/8183/22.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач заперечує щодо розміру витрат відповідача на оплату послуг адвоката та вказує, що сума фіксованого гонорару у розмірі 2 000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених та поданих відповідачем процесуальних документів у даній справі.

Зважаючи на складність даної справи, що обумовило її розгляд за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні із викликом сторін, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт (складання та подання відзиву на позов; заяви про зупинення провадження, яка була частково задоволена судом; участь представника у засіданнях) для належного представництва інтересів відповідача в межах даної справи, суд не погоджується з доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" про не співмірність понесених Моторним (транспортним) страховим бюро України витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Окрім того, судом враховано, що у позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" вказало, що очікує понести витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 4 000,00 грн., тобто у двічі більшому розмірі, ніж був заявлений відповідачем, що в свою чергу спростовує твердження позивача про неспівмірність витрат відповідача.

З огляду на спірні правовідносини, беручи обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) і розумності їхнього розміру, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - відмову в позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку про необхідність покладення на позивача витрат відповідача на оплату послуг адвоката у розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 126, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ідентифікаційний код 37686922) до Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131) про стягнення 12 051,09 грн. відмовити повністю.

2. Судові витрати позивача на оплату судового збору та послуг професійної правничої допомоги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (36023, м. Полтава, вул. Колективна, буд. 10; ідентифікаційний код 37686922) на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8; ідентифікаційний код 21647131) відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У відповідності до положень ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено 12.10.2023.

Суддя Р.В. Бойко