ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/716/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Разюк Г.П.,

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.

( склад суду змінено згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2023 у зв`язку з перебування у відпустці судді Ярош А.І.)

при секретарі судового засідання Полінецькій В.С.

без сторін

(сторони не використали законного права на участь у судовому засіданні, хоча про час та місце його проведення повідомлені належним чином /див.-рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень від 08.08.2023/)

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ"

на рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023, проголошене об 11:05 суддею Смелянець Г.Є. у м. Одесі, повний текст якого складено 23.06.2023

у справі № 916/716/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП"

до скаржника

про стягнення 687 209, 08 грн. та

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ про стягнення з останнього (з урахуванням заяви про технічну помилку) основної суми боргу у розмірі 416 344, 41 грн., пені у розмірі 157 494,18 грн., інфляційних втрат у розмірі 73 486,13 грн., 3 % річних у розмірі 10 740,26 грн., штрафу за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу у сумі 29 144,10 грн., що разом складає 687 209,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором №М/2021/03 постачання природного газу від 08.02.2021 щодо повної оплати природного газу, який спожитий відповідачем у період січень-березень 2022.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ на користь ТОВЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП основний борг у розмірі 416 344, 41 грн., пеню у розмірі 157 494,18 грн., інфляційні втрати у розмірі 71 068,41 грн., 3 % річних у розмірі 10 740,26 грн., штраф за прострочення понад 30 календарних днів у розмірі 7 відсотків від суми простроченого платежу у розмірі 29 144,10 грн., а разом 684 791,36 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 271,87 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та відсутність їх спростування відповідачем, проте пре перевірці здійснені позивачем розрахунків заявлених до стягнення сум, встановив наявність помилок в розрахунку інфляційних втрат, зокрема невідповідність індексу інфляції встановленому у січні 2023 року, у зв`язку з чим здійснив власний розрахунок та встановив, що розмір інфляційних нарахувань які підлягають стягненню з відповідача становить 71 068,41 грн., а тому відмовив позивачу у стягненні з відповідача інфляційних втрат у сумі 2 417,72 грн.

Із зазначеним рішенням місцевого господарського суду не погоджується відповідач, який звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував, що підставою для оплати поставленого товару є рахунки-фактури, які повинен був надати позивач відповідно до договору на постачання природного газу №М/2021/03 від 08.02.2021 та додаткової угоди до договору постачання природного газу від 25.10.2021, однак доказів того, що рахунки-фактури були надані позивачем відповідачу відсутні.

Також скаржник вважає неправомірним нарахування санкцій відповідачу, оскільки відсутні докази порушення ним своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу спростовує її доводи, зазначає що твердження відповідача про те, що підставою для оплати поставленого товару є рахунки фактури є помилковим та хибним з огляду на наявність належним чином оформлених та підписаних між сторонами актів приймання передачі природного газу за відповідний період. Також позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували заборгованість відповідача перед позивачем, а також доказів які б свідчили про здійснення ним розрахунку за спожитий природний газ, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо застосування до відповідача правових наслідків такого порушення грошового зобов`язання відповідачем.

Колегія судів розглянула матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП (Постачальник) та ТОВ ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ (Споживач) укладено договір №М/2021/03 постачання природного газу, згідно з яким Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ в обсягах, за ціною та у порядку, передбачених Договором, а Споживач зобов`язується прийняти газ та оплатити Постачальнику його вартість у розмірах, строки, порядку та на умовах, передбачених Договором.

У пп. 1.1.1. п.1.1 договору встановлено перелік точок входу та виходу газу Споживача.

У п. 1.2 договору зазначено, що Постачальник передає Споживачу природний газ в обсязі, що визначено у Додатку № 1 до цього Договору.

У пп. 1.5.1 договору сторони передбачили, що у разі відсутності письмової заявки Споживача відповідно до п.1.5 Договору Постачальник здійснює постачання природного газу Споживачу в обсягах, відповідно до п. 1.2 Договору.

Згідно з п. 2.1 договору загальна вартість Договору складається із суми вартостей природного газу, переданого у власність Споживачу протягом строку дії Договору.

Ціна природного газу за 1000,00 куб. м погоджується Сторонами Договору у додатковій угоді до Договору та включає в себе вартість природного газу, компенсацію вартості послуг замовленої потужності, що сплачується Постачальником Оператору газотранспортної системи (ГТС).

Відповідно до п. 3.1 договору Споживач зобов`язаний оплатити вартість місячного обсягу природного газу, вказаного у заявці Споживача, а за відсутністю заявки Споживача, місячного обсягу природного газу (планового), зазначеного у п.1.2 Договору, на рахунок Постачальника до 10-го числа місяця, наступного за звітним (місяцем поставки).

У п. 4.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, поставленого Постачальником та прийнятого Споживачем у звітному місяці, оформлюється шляхом підписання та скріплення печаткою щомісячних Актів приймання-передачі, які є невід`ємними частинами цього Договору, і які є підставою для проведення Споживачем остаточних розрахунків за поставлений природний газ у звітному місяці.

Згідно з ч. 3 пп. 5.1.2 договору, Споживач зобов`язується, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах,визначених Договором.

Відповідно до п. 7.2 договору у випадку порушення Споживачем розміру або строку (п.3.1 Договору) оплати поставленого Постачальником природного газу у відповідному місяці Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення від суми заборгованості, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

У п. 11.1 договору сторони погодили, що цей договір є укладеним з дати його підписання Сторонами, скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2021 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, якщо не пізніше ніж ні 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору жодною із Сторін не буде направлено іншій Стороні письмове повідомлення про припинення строку дії Договору.

У Додатку №1 до договору постачання природного газу №М/2021/03 від 08.02.2023 сторони погодили обсяги постачання природного газу на 2021 рік.

25.10.2021 між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до договору постачання природного газу, в якій Сторони дійшли згоди внести до п. 3.1 Договору зміни та викласти його в наступній редакції: 3.1. Споживач зобов`язаний оплатити вартість місячного обсягу природного газу, вказаного у заявці Споживача, а за відсутністю заявки Споживача, місячного обсягу природного газу (планового), зазначеного у п.1.2 Договору, на рахунок Постачальника у такому порядку: - 30% вартості - до 10 числа місяця поставки природного газу; - 30% вартості - до 20 числа місяця поставки природного газу; - 30% вартості - до 30/31 числа місяця поставки природного газу; -остаточний розрахунок здійснюється на підставі підписаного сторонами Акту приймання-передачі газу (за звітний місяць) до 15-го числа місяця, наступного за звітним (місяцем поставки)..

Додатковими угодами №2022/01/02 від 14.12.2021, №2022/02/01 від 25.01.2022 до договору про постачання природного газу №М/2021/03 від 08.02.2023 сторони узгоджували ціну на природний газ.

Позивач на виконання умов договору поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 2 565 355, 68 грн., а саме: у січні на суму 1 933 888,84 грн., про що свідчить підписаний між сторонами та скріплений печатками товариств Акт №8 приймання-передачі природного газу від 31.01.2022; у лютому на суму 403 411, 72 грн., про що свідчить підписаний між сторонами та скріплений печатками товариств Акт №4 приймання-передачі природного газу від 28.02.2022; у березні на суму 228 055, 12 грн., про що свідчить підписаний між сторонами та скріплений печатками товариств Акт №4 приймання-передачі природного газу від 31.03.2022.

В свою чергу відповідач здійснив часткову оплату за прийнятий природний газ у розмірі 2 114 871,18 грн., що підтверджується довідкою АБ Укргазбанк та платіжними дорученнями, а саме: №238 від 05.01.2022, №266 від 21.01.2022, №101 від 31.01.2022, №147 від 18.02.2022, №333 від 18.02.2022, №327 від 11.02.2022, №334 від 21.02.2022. Окрім того, Акт надання послуг №3464 від 01.02.2022 свідчить, що плата за добовий небаланс газу становить (мінус) 34 139, 47 грн.

Разом з тим, борг у розмірі 416 344, 41 грн. не оплачений відповідачем позивачу, що спричинило даний спір.

Правовідносини сторін регулюються наступними нормами права.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

Ч.1 ст. 692 ЦК України встановлено, що Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідачем доказів сплати остаточної заборгованості за поставлений позивачем у січні березні 2022 року в межах укладеного між сторонами договору природний газ до матеріалів справи не надано. У зв`язку з цим, приймаючи до уваги умови договору, а також приписи законодавства, що регулюють зобов`язальні правовідносини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 416 344,41 грн.

Посилання апелянта на те, що позивачем не були надані відповідачу рахунки фактури, які ніби є підставою для оплати поставленого товару та які повинен був надати позивач відповідно до договору на постачання природного газу №М/2021/03 від 08.02.2021 та додаткової угоди до договору постачання природного газу від 25.10.2021, колегія суддів не приймає до уваги на підставі ст 692 ЦК України та з огляду на наявність в матеріалах справи підписаних між сторонами та скріплених печатками актів приймання передачі природного газу за січень березень 2022 року, які відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними бухгалтерськими документами, що засвідчують факт здійснення відповідної господарської операції та містять інформацію про вартість переданого природного газу.

З матеріалів справи також вбачається, що судом першої інстанції було задоволено позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 157 494,18 грн. та штрафу у розмірі 29 144,10грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 6, 7 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Відповідно до п.п. 3, 4, 6 ст. 232 ГК України, вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено, а у випадках, передбачених законом, - уповноважений орган, наділений господарською компетенцією.

Відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Разом з тим, в п. 7 Розділу IX Прикінцевих положень ГК України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний пункт був введений в дію на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX), який набрав чинності з 2 квітня 2020 року.

На всій території України діяв карантин, який установлений згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" № 211 з 12 березня 2020 року та продовжувався згідно постанов Кабінету Міністрів України неодноразово, зокрема згідно постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 його продовжено до 30.06.2023.

За таких обставин, дія Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX фактично наділяла суб`єктів господарювання правом нараховувати штрафні санкції більше, ніж за шість місяців.

Відповідно до п. 7.2 договору у випадку порушення Споживачем розміру або строку (п.3.1. Договору) оплати поставленого Постачальником природного газу у відповідному місяці Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення від суми заборгованості, а за прострочення понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від суми простроченого платежу.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про задоволення позову в цій частині.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач просив на підставі ст.625 ЦК України стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 10 740,26 грн. та інфляційні втрати в розмірі 97 318,67 грн. згідно з поданими розрахунками.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок 3 % річних, суд апеляційної інстанції вважає, що останній здійснений обґрунтовано та арифметично вірно, з огляду на що позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі у заявленому позивачем розмірі підлягають задоволенню.

Також судом першої інстанції правомірно здійснено перерахунок інфляційних втрат позивача, за результатами якого вірно встановлено невідповідність використаного позивачем індексу інфляції, який за повідомленням Державної служби статистики України у січні 2023 встановлений в розмірі 100,80, у зв`язку з чим суд підставно здійснив власний розрахунок, згідно з яким розмір інфляційних нарахувань становить 71 068, 41 грн., які правомірно стягнув з відповідача.

Доводів апелянта щодо наявності помилок у відповідних розрахунках апеляційна скарга не містить, при цьому посилання скаржника на те, що неправомірним є нарахування санкцій відповідачу, оскільки відсутні докази порушення ним своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором, колегія суддів відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, враховуючи факт ненадання відповідачем належних та допустимих доказів в розумінні ст. с. 73,77 ГПК України на спростування наявності заборгованості перед позивачем за спожитий за укладеним між ними договором у період счень березень 2022 року природний газ.

Таким чином доводи апелянта не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи приписи ст. 269 Господарського процесуального кодексу України щодо меж апеляційного перегляду, а також закріплений ст. 14 Кодексу принцип диспозитивності, перегляд оскаржуваного судового рішення в апеляційному порядку здійснено в межах вимог заявника апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів залишає апеляційну скаргу ТОВ "ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ" без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 у справі - без змін.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Одеської області від 22.06.2023 у справі №916/716/23 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИННО-КОНЬЯЧНИЙ ЗАВОД ОЛЬВІЯ" без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст. 288 ГПК України.

Повний текст складено 16.10.2023 о 10.00.

Головуючий суддя Разюк Г.П.

Суддя Принцевська Н.М.

Суддя Савицький Я.Ф.