РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2023Справа № 910/11245/23

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Демидова В.О., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" (03035, місто Київ, вул. Солом`янська, будинок 1) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ТРАНС" (04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41) про стягнення 1 000 000,00 грн

За участю представників:

від позивача - Величко О.О., Мурга О.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ТРАНС" (далі відповідач) про стягнення 1 000 000,00 грн та 17.07.2023 зазначену заяву передано судді Демидову В.О. у відповідності до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР ТРАНС» був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 17/06/20-ФД (надалі - «Договір поворотної фінансової допомоги»).

Як вказує Позивач 17.06.2020 року ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» на виконання умов Договору поворотної фінансової допомоги надало ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» поворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 4 923 798,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Оскільки ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» не повернуло поворотну фінансову допомогу у повному розмірі позивач просить стягнути з відповідача 1 000 000,00 грн

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.07.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

У встановлений судом строк від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.08.2023 відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Вказаною ухвалою суду було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, а також для подання всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову; забезпечити направлення позивачу копії відзиву на позов та доданих до нього документів; визначено відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву.

Також, відповідача було попереджено, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи відповідно до частини другої ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Частиною п`ятою ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини одинадцятої ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Нормами частини четвертої статті 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Так, на виконання приписів ГПК України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвала від 01.08.2023 про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (№617) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Однак, конверт з ухвалою суду від 01.08.2023, яка направлялась на адресу відповідача - 04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41 була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому, відповідно даних зазначених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, адресою місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ТРАНС" (ідентифікаційний код юридичної особи: 43023864) зазначена саме: 04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41.

Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 99-2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 в чинній редакції (далі - Правила) рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17.

Суд зазначає, що повернення відділенням поштового зв`язку до суду поштових конвертів з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» свідчить, що рішення (ухвали) не вручені з причин, які не залежать від суду, який у установленому законодавством порядку вчинив необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи Господарським судом міста Києва.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відтак, відповідач мав право та не був позбавлений можливості ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 01.08.2023 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відзиву на позовну заяву відповідач не подав, інших доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду надано також не було.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач вказує, що Договір поворотної фінансової допомоги за яким Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР ТРАНС» поворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 4 923 798,00 грн. у позивача відсутній, оскільки ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» не повернуло на адресу позивача примірник оригіналу договору, підписаний зі сторони позивача.

У зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" разом з позовною заявою подало клопотання про витребування доказів, а саме позивач просив витребувати у ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» (код в ЄДРЮОФОПГФ 43023864) Договір поворотної фінансової допомоги №17/06/20-ФД від 17.06.2020 року, укладений між ТОВ «Централ Буд» та ТОВ «ТАУЕР ТРАНС».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.09.2023 призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 12.10.2023 о 12:45 год. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" про витребування доказів - задоволено та витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ТРАНС" належним чином завірену копію Договору поворотної фінансової допомоги №17/06/20-ФД від 17.06.2020 року, укладений між ТОВ «Централ Буд» та ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» у строк для подання витребуваних судом доказів - до 09.10.2023.

09.10.2023 представником позивача в системі «Електронний суд» було сформовано додаткові пояснення.

У судове засідання 12.10.2023 з`явився представник позивача, надав пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не прибув, витребуваних ухвалою суду від 28.09.2023 документів не надав, повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні 12.10.2023 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач стверджує, що 17.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРАЛ БУД» (надалі - «ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД») та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАУЕР ТРАНС» (надалі - «ТОВ -ТАУЕР ТРАНС») був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 17/06/20-ФД (надалі - «Договір поворотної фінансової допомоги»).

17.06.2020 року ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» на виконання умов Договору поворотної фінансової допомоги надало ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» поворотну фінансову допомогу у загальному розмірі 4 923 798,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- № 88 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 89 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 90 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 91 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 92 від 17.06.2020 року на суму 923 798,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ».

Позивач зазначає, що 17.06.2020 року ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» частково повернуло поворотну фінансову допомогу на користь ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» за Договором поворотної фінансової допомоги у розмірі 20 000,00 грн., у підтвердження чого позивачем було долучено виписку по особовому рахунку за 17.06.2020 відповідно до якої відповідачем, платіжним дорученням № 1298 від 17.06.2020 року з призначення платежу «Повернення фінансової допомоги згідно Дог. № : 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ».

Окрім того ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» зазначає, що ТОВ «ТАУЕР ТРАНС» не повернуло на адресу ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД» примірник оригіналу Договору поворотної фінансової допомоги, підписаного з боку позивача.

28.04.2023 ТОВ «ЦЕНТРАЛ БУД», листом з описом вкладення (поштове відправлення № 639) надіслало на адресу відповідача претензію за вих. № 27/04-03 від 27.04.2023 про повернення отриманої поворотної фінансової допомоги у загальному розмірі 4 903 798,00 грн та вимагав повернути на вказані в претензії банківські реквізити грошові кошти у розмірі 4 903 798,00 грн.

Відповідь на претензію в матеріалах справи відсутня.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

У відповідності до норм ст.ст. 202, 205 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно ч.ч. 1-3 ст. 180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ГПК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як встановлено судом, грошові кошти у загальній сумі 4 923 798,00 грн., були перераховані позивачем відповідачу за платіжними дорученнями:

- № 88 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 89 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 90 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 91 від 17.06.2020 року на суму 1 000 000,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ»;

- № 92 від 17.06.2020 року на суму 923 798,00 грн. призначення платежу «Перерахування фінансової допомоги згідно Дог. № 17/06/20-ФД від 17.06.20, без ПДВ».

Доказів того, що між сторонами у справі був укладений договір про надання поворотної фінансової допомоги № 17/06/20-ФД від 17.06.2020, матеріали справи не містять та сторонами не подано. Окрім того позивачем не надано належних доказів щодо отримання та заволодіння відповідачем чи іншою особою примірника (екземпляру) договору про надання поворотної фінансової допомоги № 17/06/20-ФД від 17.06.2020.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

У постанові від 04.12.2019 по справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок стосовно застосування цієї правової норми. Суд у пунктах 81, 83 та 86 вказав, що: - предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів; - підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, - правовими підставами позову є зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Саме на суд покладений обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відтак, обов`язком позивача є самостійне визначення позовних вимог, наведення правових підстав позову, а обов`язком суду є надання правової кваліфікації відносинам сторін та правових норм, які підлягають застосуванню для вирішення спору.

У позовній заяві позивач визначив правову природу стягуваної суми, як основну заборгованість за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 17/06/20-ФД від 17.06.2020.

У пункті 44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 по справі № 265/6582/16-ц суд вказав, що згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

За таких обставин, у спорі суд самостійно здійснює правову кваліфікацію наявним між сторонами правовідносинам та стягуваної суми.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 викладена така правова позиція: кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18 вказав, що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений раніше у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені статтею 1212 ЦК України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях. Дана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного господарського Суду у складі Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 924/1338/19.

Відповідно ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте.

Згідно з частиною першою статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тобто, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

У частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

При цьому стандарт "вірогідності доказів" не нівелює обов`язок суду щодо оцінки доказів в порядку статті 86 ГПК України з урахуванням надання оцінки допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених у статті 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 908/2846/19, від 27.05.2021 у справі № 910/702/17, від 17.11.2021 у справі № 910/2605/20).

З огляду на те, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доказів на спростування позовних вимог не надав, суд з урахуванням вірогідності доказів та враховуючи, що позивачем заявлено вимогу про стягнення 1 000 000,00 грн, дійшов висновку про безпідставність набуття відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 1 000 000,00 грн., перерахованих позивачем згідно вказаних вище платіжних доручень, оскільки докази укладення договору № 17/06/20-ФД від 17.06.2020 про надання поворотної фінансової допомоги в матеріалах справи відсутні.

Згідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів сплати позивачу суми 1 000 000,00 грн. матеріали даної справи не містять та відповідачем не подані.

Відтак, вимога про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 1 000 000,00 грн. заявлена позивачем обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАУЕР ТРАНС" (04086, місто Київ, вулиця Олени Теліги, будинок 41, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТРАЛ БУД" (03035, місто Київ, вул. Солом`янська, будинок 1, ) грошові кошти у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ

4. Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому статтею 241 Господарського процесуального кодексу України

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому статтею 257 Господарського процесуального кодексу України

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2023.

Суддя Владислав Демидов