ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 Справа № 914/2478/23

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Гриб І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк», місто Дніпро

до відповідача Фізичної особи ОСОБА_1 , місто Львів

про стягнення 116 465,42 грн.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Процес.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 116 465,42 грн заборгованості за кредитним договором від 26.04.2021, з яких 82 930,17 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованість за процентами, 12 640,00 грн заборгованість за винагородою.

Ухвалою суду від 18.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті на 18.09.2023.

Протокольною ухвалою від 18.09.2023 суд відклав судове засідання на 09.10.2023 о 10:00 год., відсутнім в судовому засіданні позивачу та відповідачу, суд в порядку статті 121 Господарського процесуального кодексу України, надіслав ухвалу-повідомлення про дату та час наступного судового засідання. Участь у судовому засіданні представників позивача та відповідача не визнавалася судом обов`язковою.

Позивач явки повноважного представника в судове засідання 09.10.2023 для розгляду справи по суті не забезпечив. Заяви, клопотання від позивача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили. У позовній заяві представник позивача зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідача, АТ «Акцент-Банк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання 09.10.2023 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання від відповідача станом на дату та час проведення судового засідання до суду не надходили.

29.09.2023 на адресу суду повернувся поштовий конверт з рекомендованим відправленням відповідачу ухвали суду від 18.08.2023 про відкриття провадження у справі за адресою: АДРЕСА_1 , з відміткою поштового відділення про те, що причиною повернення є «за закінченням терміну зберігання». Поштовий конверт надсилався відповідачу на адресу вказану у позовній заяві.

Протокольна ухвала суду від 18.09.2023 про відкладення судового засідання для розгляду справи по суті на 09.10.2023 надсилалась відповідачу на адресу вказану у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з інформації, що знаходиться на веб-сайті акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення за номером 780 не вручене адресату/відповідачу під час доставки: «інші причини».

Слід зазначити, що протокольною ухвалою суду від 18.09.2023 явка представника відповідача в судове засідання 09.10.2023 для розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Господарським судом Львівської області було вжито заходів щодо належного повідомлення відповідача про рух позовної заяви. Слід врахувати, що відповідач має демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервали часу - вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.

Таким чином, відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на адресу відповідача копії ухвал у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у її розгляді.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, беручи до уваги заяву позивача про розгляд справи за відсутності представника, а також враховуючи, що явка представників в засідання обов`язковою не визнавалась, суд не вважає відсутність представників сторін у судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 09.10.2023 прийнято рішення у справі. Вступну та резолютивну частини рішення долучено до матеріалів справи.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.04.2021 між сторонами укладено кредитний договір №20.14., на виконання якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 100 000,00 грн, строком на 36 місяців (до 25.04.2024) зі сплатою процентів у розмірі 20,90 % щорічно. У додатку №1 до договору сторонами узгоджено графік погашення кредиту.

Відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором не виконав, у результаті чого за розрахунками позивача, станом на 01.04.2023 заборгованість відповідача за договором становить 116 465,42 грн, з яких 82 930,17 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованість за процентами, 12 640,00 грн заборгованість за винагородою.

Відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №20.14. від 26.04.2021 не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість на загальну суму 116 465,42 грн, з яких 82 930,17 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованість за процентами, 12 640,00 грн заборгованість за винагородою. Наведене послугувало підставою звернення АТ «Акцент-Банк» до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

26.04.2021 між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» (надалі по тексту рішення позивач, згідно з договором - банк) та фізичною особою-підприємцем Панкратовою Наталією Збігнівною ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 ; паспорт: серія НОМЕР_2 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 26.02.2002, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором - позичальник) укладено кредитний договір №20.14. (надалі - договір), відповідно до розділу А договору сторони погодили істотні умови кредитування.

Згідно з п. 1.1. договору, банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту значеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 1.2. договору сторони погодили, що термін повернення кредиту зазначений у п. А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А. 12, 2.3.2, 2.4.1 цього договору.

Згідно з п.п.1.3.-1.4. договору, усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору «Істотні умови кредитування». Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного Банку України, що регулюють кредитні правовідносини.

Відповідно до пунктів А1-А2 договору, що вид кредиту - строковий кредит. Ліміт цього договору: у розмірі 100 000,00 ( сто тисяч гривень нуль копійок): на фінансування поточної діяльності. Термін повернення кредиту 25.04.2024 позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток № 1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Щомісячний ануїтетний платіж розраховується за формулою:

- Сума щомісячного ануїтетного платежу = сума кредиту за договором*((1+процентна ставка за місяць) строк кредитування (місяць)*процентна ставка за місяць)/((1+процеитна ставка за місяць) строк кредитування (місяць)-1);

- Сума щомісячного платежу за %=(залишок заборгованості за кредитом*річна процентна ставка/кількість днів поточного року)* кількість днів в місяці, який передує сплаті ануїтетного платежу;

- Сума щомісячного платежу за основним боргом = сума щомісячного погашення кредиту-сума щомісячного платежу за %. Згідно зі статтею 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашений позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 25.04.2024.

Згідно з п. А6 договору за користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% (двадцять цілих дев`яносто сотих) % річних. У випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк збільшує процентну ставку на 2 % річних за кожен випадок невиконання та/або неналежного виконання. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2,2.13 цього договору, і дати початку нарахування підвищених процентів. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п.2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі 20,90% (двадцять цілих дев`яносто сотих) % річних. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі 20,90% (двадцять цілих дев`яносто сотих) % річних і дати початку її нарахування.

Відповідно до пункту А8 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості д ай у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день.

Згідно з п. А9 та п. А10 договору позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку у розмірі 0 (нуль) гривень у день укладання цього договору. Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% (нуль цілих сімдесят дев`ять сотих) від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати.

Відповідно до пункту А11 договору позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом у розмірі 0,000001% (нуль цілих нуль сотих) процентів від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати. Датою сплати є дата встановлення, а також дата збільшення ліміту по цьому договору. Рахунок для сплати винагороди - UA2222984.

Пунктом А12 договору сторони погодили, що вони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом «А» цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; збільшенні або зменшенні оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника, відкритими у банку або в іншому банку; надходженні до банку заяви або клопотання позичальника про зміну умов договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів банку які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього договору.

Сторони визначали, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть здійснюватися в тій же формі, що й укладено цей договір, шляхом підписання сторонами договору про внесення змін до цього договору.

Згідно з п.п.2.1.2.-2.1.2. договору, банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у п. А.4 цього договору, зокрема, надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої п. 1.1. цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього договору. Зобов`язання з видачі кредиту на сплату судових витрат та/або інших платежів виникають у банку у випадку непред`явлення позичальником документів, підтверджуючих сплату судових витрат, та/або інших платежів за рахунок інших джерел.

Відповідно до п.п.2.2.1.-2.2.3. договору позичальник зобов`язується, зокрема, використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1. цього договору. Сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1., 4.2., 4.3. цього договору. Повернута кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2., 2.2.14., 2.3.2 цього договору.

Згідно з п.п.2.2.5.-2.2.6. договору позичальник зобов`язується, зокрема, сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4., 4.5., 4.6., 4.13. цього договору. Позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за його використовування: № НОМЕР_3 у АТ «А-БАНК», МФО 307770, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення винагороди, а також неустойки: № НОМЕР_3 у АТ «А-БАНК», МФО 307770, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформляється меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначаються номер, дата та посилання на пункт 2.2.6. цього договору.

Пунктом 2.2.7. договору сторони погодили, що фізичним особам-підприємцям надавати банку фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва - фізичної особи-підприємця - платника єдиного податку або декларацію про одержані доходи для фізичної особи-підприємця, що надавались до державних органів в строки, визначені чинним законодавством для системи оподаткування, на якій перебуває клієнт, протягом 10 днів з дати подання таких документів до відповідних державних органів а також сумарні надходження на усі рахунки, що належать позичальнику, за три останні місяці, у розрізі кожного місяця, а також іншу інформацію на вимогу банку, у тому числі про майно, що належить позичальнику на праві власності.

Згідно з п.2.2.13. договору сторони погодили, що у період дії цього договору позичальник зобов`язується: щомісячно направляти не менше ніж 100% від загального обсягу надходжень від господарської діяльності на поточний рахунок у банку, але не нижче ніж 0,00 цифрами (словами).

Відповідно до п. 2.2.17. договору сторони погодили, що зобов`язання позичальника, передбачені п.2.2. цього договору, протягом дії цього договору можуть змінюватися у порядку, передбаченому п. А.12 цього договору.

Згідно з п.п.2.3.8.-2.3.9. договору банк, незалежно від настання термінів виконання зобов`язань позичальником за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, при настанні умов, передбачених п. 2.3.2. цього договору або порушення позичальником вимог п. 1.1. цього договору в частині вимог щодо цільового використання кредитних коштів, або у випадку зменшення розміру активів позичальника на 30 і більше процентів у порівнянні з розміром його активів зазначених у відповідної річної звітності за попередній рік. Припинити подальшу видачу кредиту у випадку невиконання позичальником будь-яких із зобов`язань, передбачених цим договором, на термін до виконання відповідних зобов`язань, але при цьому у межах терміну, передбаченого п. 1.2. цього договору, з направленням позичальнику відповідного повідомлення.

Відповідно до п. 4.1. договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2., 2.2.3., 2.2.14., 2.3.2., 2.4.1. цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору. У випадку встановлення банком у порядку, передбаченому п. 2.3.12 цього договору, зменшеної процентної ставки, умови цього пункту вважаються скасованими з дати встановлення зменшеної процентної ставки.

Згідно з п.п. 4.2.-4.3. договору сторони погодили, що відповідно до статті 212 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 1.2, 2.2.3., 2.2.14., 2.3.2., 2.4.1. цього договору, позичальник сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному у п. А.7 цього договору (за винятком випадку реалізації банком права зміни умов цього договору, встановленого п. А.3 цього договору). Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 4.1., 4.2. цього договору, здійснюється згідно до п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до п.п. 4.4.-4.6. договору позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку згідно з п. А.9 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А 10 цього договору. Позичальник сплачує банку винагороду за управління фінансовим інструментом згідно з п. А 11 цього договору.

Згідно з п. 4.10. договору розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту.

Відповідно до п. 4.11. договору нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Пунктом 6.2. договору сторони погодили, що цей договір у частині п. 4.4. цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум, та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором.

У додатку 1 до договору №20.14. від 26.04.2021 сторонами узгоджено та підписано графік погашення кредиту.

На виконання умов договору позивачем було перераховано на рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 100 000,00 грн, згідно меморіального ордера №TR.17577073.33560.70198 від 26.04.2021.

29.12.2021 відповідач припинив господарську діяльність, про що був внесений відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з допущенням позичальником прострочення внесення платежів по поверненню кредиту та процентів за користування кредитом, 24.03.2023 позивач рекомендованими відправленнями надіслав на адресу позичальника вимогу б/н від 18.03.2023 про дострокове повернення кредитної заборгованості та просив погасити всю поточну заборгованість у розмірі 114 760,60 грн до 25.03.2023.

Факт надіслання вказаної вимоги підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення у цінний лист від 24.03.2023 та квитанцією пошти від 24.03.2023.

Проте, вказана вимога залишилась без відповіді та виконання.

Зважаючи на те, що вимога банку від 18.03.2023 добровільно відповідачем виконана не була, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 116 465,42 грн заборгованості за кредитним договором №20.14. від 26.04.2021, з яких 82 930,17 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованість за процентами, 12 640,00 грн заборгованість за винагородою.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленої до стягнення суми боргу, у матеріалах справи відсутні.

Висновки суду.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та у зв`язку із розглядом справи №914/2478/23 за електронним запитом від 18.08.2023 за №2 Господарським судом Львівської області отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно запису 2 якого 29.12.2021 17:32:06 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Панкратової Наталії Збігнівни за її рішенням, 001111571, підстава: власне рішення.

Спір у даній справі виник з господарського договору, укладеного у зв`язку зі здійсненням підприємницької діяльності, яка раніше велася відповідачем як фізичною особою-підприємцем, а відповідач при укладенні договору зазначав свій статус саме як фізичної особи-підприємця.

Зобов`язання відповідача з втратою ним після укладення договору такого статусу не припинились, тому суд, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, вважає, що спір підлягає розгляду саме в порядку господарського судочинства.

Таку ж правову позицію стосовно юрисдикції спору, що виник при виконанні умов укладеного між сторонами господарського договору, за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, висловлено і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №904/1083/18 та від 09.10.2019 у справі №127/23144/18.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №20.14. від 26.04.2021.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Банк видав відповідачу кредит в сумі 100 000,00 грн. Факт виплати банком кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером №TR.17577073.33560.70198 від 26.04.2021.

Згідно положень частини 3 статті 346 Господарського кодексу України кредити надаються банками під відсоток. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків передбачених законом. Вказане узгоджується з положенням статті 1054 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1, частини 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно частини 1, частини 3 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитом становить 82 930,17 грн.

Доказів погашення заборгованості суду не подано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 порушила умови договору щодо строків повернення кредиту і має непогашену заборгованість зі сплати отриманої суми кредиту, заборгованість за процентами та заборгованість за винагородою.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 82 930,17 грн за наданим кредитом (тіло кредиту) не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав.

Здійснивши перевірку проведених позивачем нарахувань, суд погоджується з такими. Отже, на користь банку підлягає стягненню 116 465,42 грн заборгованості за кредитним договором №20.14. від 26.04.2021, з яких 82 930,17 грн заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованість за процентами, 12 640,00 грн заборгованість за винагородою.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи на зазначене, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 82 930,17 грн заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованості за процентами, 12 640,00 грн заборгованості за винагородою є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2 684,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №426 від 01.04.2023.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684,00 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 73-79, 86, 129, 236-238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 26.02.2002; АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (49074, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Батумська, будинок 11; ідентифікаційний код юридичної особи 14360080) 82 930,17 грн заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 20 895,25 грн заборгованості за процентами, 12 640,00 грн заборгованості за винагородою та 2 684,00 грн судового збору.

3. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Повний текст рішення

складено та підписано 16.10.2023

Суддя Сухович Ю.О.