ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
05.10.2023 Справа № 914/3305/22
Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., за участю секретаря судового засідання Корчинського О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
заяви:Товариства з обмеженою відповідальністю «Галпек-Городок», м. Комарно Львівський р-н Львівська обл.,
про:відшкодування витрат на правничу допомогу.
У справі за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Галпек-Городок», м. Комарно Львівський р-н Львівська обл.,
до відповідача:Комунального некомерційного підприємства «Городоцька центральна лікарня» Городоцької міської ради Львівської області, м. Городок Львівської обл.,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області, м. Комарно Львівського р-ну Львівської обл.,
про:стягнення 221'020,85 грн заборгованості.
За участю представників:
позивача:не з`явився,
відповідача:не з`явився,
третьої особи:не з`явився.
Судові процедури.
1. Представництво інтересів позивача у судових засіданнях 20.07.2023, 08.08.2023, 15.08.2023, 19.09.2023, 21.09.2023 здійснювалось адвокатом Сеньків Андрієм Ігоровичем на підставі ордеру серії ВС №1215935.
3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.09.2023 у справі № 914/3305/22 позов задоволено повністю, стягнуто з КНП «Городоцька центральна лікарня» Городоцької міської ради Львівської області 221'020,85 грн заборгованості та 3'315,31 грн відшкодування витрат на оплату судового збору. Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу на 05.10.2023.
5. 03 жовтня 2023 року від відповідача надійшло клопотання про зменшення заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.
6. У судове засідання учасники процесу явку уповноважених представників не забезпечили.
7. Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
8. Оскільки під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення, яким зокрема було призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу були присутні представники позивача та відповідача, явка учасників процесу не визнавалась обов`язковою, відповідач висловив свою позицію щодо розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе здійснювати розгляд поданого клопотання у даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.
9. У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення, без його проголошення.
10. ТзОВ «Галпек - Городок» зазначає, що ним отримано послуги з професійної правничої допомоги у загальному розмірі 22 000,00 грн. вказане підтверджується Договором про надання правової (правничої) допомоги від 10.07.2023, ордером, актом приймання-передачі послуг від 22.09.2023, платіжними інструкціями. Враховуючи вказане, заявник просить прийняти додаткове рішення та стягнути з відповідача заявлену суму витрат на професійну правничу допомогу.
11. КНП «Городоцька центральна лікарня» Городоцької міської ради Львівської області у поданому до суду клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, заперечуючи щодо заявлених витрат вказує, що такі є неспівмірними із складністю справи, витраченим адвокатом часом, специфікою справи та не відповідає критерію розумності.
12. Відповідач зазначає, що виокремлення у пункті 1 акту приймання передачі наданих послуг (вартістю 6000, 00 грн за 3 год робочого часу) з правового аналізу матеріалів справи як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим, оскільки справа про стягнення боргу відноситься до нескладних справ, адвокат в судовому засіданні покликався в основному на такі докази як підписаний спірний акт про розрахунок теплової енергії та акт наданих послуг, інших обґрунтованих доводів як на підставу позову не наводив, на запитання в судовому засіданні по долучених документах до справи їх спірності практично по суті не відповідав, що свідчить про поверхневість вивчення справи адвокатом.
13. Крім того, відповідач вважає необґрунтованими витрати за представництво у суді 1 год - 2000,00 грн, оскільки вказана сума заробітної плати адвоката є неспівмірною із складністю справи, не відповідає розміру заробітних плат в Україні, більшість судових засідань були підготовчими, які відкладались, в тому числі через неподання доказів позивачем.
14. Щодо стягнення 4000,00 грн за вжиття заходів для усунення недоліків позовної заяви, відповідач зазначає, що недоліки були допущені самим позивачем оскільки він при зверненні до суду не подав доказів, про які сам зазначав у своїй позовній заяві, а тому за неподання документів з позовною заявою позивач і його представник повинен самостійно нести витрати, а не заявляти про стягнення таких з відповідача.
15. Зважаючи на викладені аргументи, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.
Обставини справи.
16. Товариством з обмеженою відповідальністю «Галпек - Городок», що є клієнтом згідно договору та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Домінанта», що є виконавцем згідно договору, 10.07.2023 укладено договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання за плату правової (правничої) допомоги.
17. Відповідно до п. 1.2. зазначеного договору сторонами визначено, що на підтвердження факту надання клієнту послуг відповідно до умов цього договору складається акт приймання передачі наданих послуг. Виконавець згідно з п. 2.1. договору про надання правової допомоги зобов`язується надавати клієнту правову (правничу) допомогу протягом строку дії цього договору. Зміст та обсяг правової (правничої) допомоги визначається завданням клієнта, що може бути оформлено сторонами у вигляді додатку до цього договору, або ж узгоджується в усній формі. Пунктами 4.1., 4.2. договору сторонами визначено, що за послуги, надані виконавцем, клієнт зобов`язується сплатити гонорар у розмірі, що погоджується сторонами по кожному завданню клієнта окремо. Остаточний розмір гонорару залежить від складності завдання та визначається у акті прийманняпередачі наданих послуг. Оплата здійснюється клієнтом шляхом зарахування грошових коштів на банківський рахунок виконавця.
19. Позивач згідно з платіжними інструкціями № 1260 від 11.07.2023 на суму 4000,00 грн, № 1261 від 20.07.2023 на суму 4000,00 грн та № 1264 від 21.08.2023 на суму 6000,00 грн сплатив АО відповідні кошти.
Позиція суду.
20. Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
21. У частинах першій, другій статті 126 ГПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
22. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
23. Відповідно до частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
24. Згідно з частинами першою третьою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
25. Тобто, попередній (орієнтовний) розрахунок представником позивача не подано разом з першою заявою по суті спору чи-то у першому судовому засіданні, у якому залучений заявником представник учасника справи брав участь.
26. Разом з тим, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин даної справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 124 ГПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
27. Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ГПК України.
28. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат.
29. З огляду на викладене вище відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат.
30. Оскільки відповідачу надано можливість ознайомитись з поданими позивачем доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу та висловити свою позицію щодо цього, відповідач відповідним правом скористався, а відтак відсутні підстави вважати що неподання орієнтовного попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат у визначеним процесуальним законом строк порушило принцип змагальності процесу при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
31. Мотивація суду узгоджується з послідовною позицією Верховного Суду щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат , зокрема викладеною у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020.
33. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
34. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 згаданої статті).
35. За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
36. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону).
37. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.
38. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
39. Разом з тим, умовами укладеного договору про надання правової допомоги (п. 2.1.) визначено, що зміст та обсяг правової (правничої) допомоги визначається завданням клієнта, що може бути оформлено сторонами у вигляді додатку до цього договору, або ж узгоджується в усній формі.
40. Заявником не подано суду додаток до відповідного договору про визначення змісту та обсягу правової (правничої) допомоги, що надавалась в межах справи №914/3305/22, як і завдання клієнта (позивача) на надання правової допомоги.
41. Разом з тим, відповідно до п. 4.2. договору про надання правової допомоги сторонами визначено, що остаточний розмір гонорару залежить від складності завдання та визначається у акті приймання передачі наданих послуг.
45. Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
46. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у вищенаведеній нормі.
47. Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
48. Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
49. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись
50. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
51. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
52. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
53. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
54. Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
55. Частиною 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
56. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
57. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
58. Крім того, у численних постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
59. Аналогічні критерії застосовуються Європейським судом з прав людини при визначенні розміру справедливої компенсації потерпілій стороні на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід ілюструється у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§95).
60. Окрім того, застосовуючи вищевказані критерії Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
61. За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
62. Між тим, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених витрат, понесених у зв`язку із наданням такої допомоги.
63. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
64. Аналізуючи визначений позивачем обсяг та вартість наданих адвокатським об`єднанням послуг, з урахуванням аргументів відповідача про завищення заявленого до стягнення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не повністю відповідає критерію їх реальності та розумності.
65. У цьому питанні суд погоджується із доводами відповідача про те, що при розгляді справи представник позивача покликався в основному на такі докази як підписаний спірний акт про розрахунок теплової енергії та акт наданих послуг, інших обґрунтованих доводів як на підставу позову не наводив, представництво інтересів позивача адвокатом Сеньківим А.І. обмежилось поданням до суду доказів в обґрунтування заявлених позивачем позовних вимог у позовній заяві та участь у п`ятьох судових засіданнях.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 20, 45, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.
Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено 13.10.2023.
Суддя Трускавецький В.П.