СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

12 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 922/594/21

Східний апеляційний господарський суд у складі: суддя Бородіна Л.І.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Шаркова Олександра Олександровича, м.Харків,

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.08.2023, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області в м.Харкові, повний текст якої складений та підписаний 28.08.2023 (суддя Хотенець П.В.),

у справі №922/594/21

за позовом: Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Шаркова Олександра Олександровича, м.Харків,

про стягнення заборгованості за безпідставно спожиту теплову енергію у розмірі 58891,76грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21 у задоволенні скарги ФОП Шаркова О.О. на дії державного виконавця Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бублій А.В. відмовлено.

Не погодившись з ухвалою, постановленою господарським судом першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ФОП Шарков О.О., в якій просить визнати причини пропуску строку на апеляційне оскарження поважними та поновити пропущений строк для звернення до суду з апеляційною скаргою; звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги; прийняти до розгляду апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21; постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бублій А.В. у виконавчому провадженні №67296313 при прийнятті постанови від 28.10.2021 про арешт коштів, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 58125,88грн та зняти арешт з коштів що містяться на рахунку НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритому на ім?я ОСОБА_1 за цільовим призначення для отримання заробітної плати, що накладений постановою старшого державного виконавця Основ?янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бублій А.В. про арешт коштів боржника від 28.10.2021 у виконавчому провадженні №67296313.

Ухвалою Східного апеляційного господарського від 06.10.2023 витребувано у Господарського суду Харківської області справу №922/594/21 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

11.10.2023 до Східного апеляційного господарського надійшли матеріали справи №922/594/21.

Розглянувши клопотання ФОП Шаркова О.О. про поновлення строку на звернення з апеляційною скаргою, суд зазначає про таке.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржувана ухвала Господарського суду Харківської області постановлена 24.08.2023, повний текст складено та підписано 28.08.2023.

Отже, строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21 сплив 07.09.2023.

Як вбачається з апеляційної скарги, остання передана скаржником до канцелярії Східного апеляційного господарського суду 05.10.2023, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції апеляційного суду.

Тобто, відповідач звернувся з апеляційною скаргою з пропуском строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява №32053/13) Суд дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження рішення без наведення відповідних причин, порушують принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 ст. 6 Конвенції.

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

В обґрунтування клопотання скаржник зазначає, що не приймав участі при розгляді скарги в Господарському суді Харківської області, копію оскаржуваної ухвали до цього часу не отримав, дізнався про її існування з Єдиного реєстру судових рішень 29.09.2023.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що в них відсутні докази вручення копії ухвали Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21 ФОП Шаркову О.О.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з огляду на таке.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01.01.2023 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00грн.

Таким чином, за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21 сплаті підлягає судовий збір у сумі 2684,00 грн.

Разом з тим, до матеріалів апеляційної скарги ФОП Шарковим О.О. не додано жодних доказів сплати судового збору.

З матеріалів апеляційної скарги вбачається, апелянтом заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке з посиланням на п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" обґрунтовано тим, що дана справа безпосередньо пов`язана з виконанням військового обов`язку, оскільки стосується обмеження права розпоряджатися коштами, отриманими відповідачем при виконанні військового обов`язку.

Також скаржник просить у разі, якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", звільнити його від сплати судового збору відповідно до вимог ч.2 ст. 123 ГПК України, ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" .

Розглянувши клопотання апелянта, суд зазначає, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

На підтвердження наявності підстав для застосування п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" до скаржника ним до матеріалів апеляційної скарги додано копію довідки від 13.04.2023 №1899, виданої військовою частиною НОМЕР_3 , та копію військового квитка НОМЕР_4 від 07.11.2001.

Відповідно до довідки від 13.04.2023 №1899, виданої військовою частиною НОМЕР_3 , ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 01.07.2022 по теперішній час.

Разом з тим, вказана довідка видана 13.04.2023 та підтверджує наявність у відповідача статусу військовослужбовця саме на вказану дату.

Однак доказів того, що апелянт перебуває на військовій службі станом на дату звернення до суду з апеляційною скаргою, 05.10.2023, до апеляційної скарги відповідачем не надано.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 640/32769/20 зазначено, що для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" особа повинна мати статус військовослужбовця, а спір у справі повинен бути пов`язаний із проходженням нею військової служби, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії в сумі 50631,03грн за період з березня 2017 року по лютий 2019 рік під час користування нежитловими приміщеннями 1-ого поверху №37 загальною площею 122,3 кв.м у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке відповідач займав на підставі договору оренди № 915 від 16.06.2014, укладеного між відповідачем та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна ХМР.

В апеляційній інстанції відповідачем оскаржується ухвала суду першої інстанції, постановлена за результатами розгляду скарги відповідача на дії державного виконавця під час виконання рішення Господарського суду Харківської області від 31.05.2021 справі №922/594/21.

Отже, зміст заявлених вимог свідчить, що вони не пов`язані з виконанням відповідачем військових обов`язків та не стосуються його службових обов`язків.

Враховуючи, що скаржником не надано належних доказів, що скаржник на час звернення з апеляційною скаргою має статус військовослужбовця, а також те, що спір у даній справі не пов`язаний із виконанням апелянтом військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування положень п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Щодо клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору на підставі ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає про таке.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 12.03.2021 у справі №912/1061/20 вказав, що відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених ст.8 Закону "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі №905/1060/21.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, за наявності виключних випадків, передбачених ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд, у разі підтвердження заявником відповідними доказами існування вказаних обставин, має право відстрочити або розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати.

Верховний Суд у постанові від 04.09.2023 у справі № 916/1220/23 зазначив, що особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі № 420/1582/19, від 17.09.2020 у справі № 460/3138/19 тощо).

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ФОП Шарков О.О. просить врахувати його майновий стан, оскільки він декілька місяців позбавлений засобів для існування та можливості сплатити судовий збір навіть у мінімальному розмірі. Кошти, отримані як заробітна плата військовослужбовця, є єдиним джерелом доходу, а рахунок, на якій скаржник отримує заробітну плату, арештований державним виконавцем.

Разом з тим, до матеріалів апеляційної скарги не надано доказів на підтвердження скрутного матеріального становища, не надано доказів щодо розміру отриманих доходів фізичною особою, залишків коштів на рахунках відповідача.

В ухвалі Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 904/5868/18 зазначено, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ Kniat v. Poland від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ Jedamski and Jedamska v. Poland від 26 липня 2005 року, пункти 63, 64).

Саме лише посилання на скрутне матеріальне становище заявника апеляційної інстанції без підтвердження відповідними доказами позбавляє суд перевірити обґрунтованість доводів апелянта.

Крім того, як вже зазначалося вище, апелянтом не надано належних доказів того, що на момент звернення до суду з апеляційною скаргою він має статус військовослужбовця.

Враховуючи зазначене, у Східного апеляційного господарського суду відсутні правові підстави для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Згідно з ч. 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апеляційна скарга подана з порушенням пункту 2 частини 3 статті 258 ГПК України, а саме: без доказів сплати судового збору.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ФОП Шаркова О.О. слід залишити без руху на підставі частин 2 статті 260 ГПК України та встановити десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 256, 258, 260 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Шаркова Олександра Олександровича на ухвалу Господарського суду Харківської області від 24.08.2023 у справі №922/594/21 залишити без руху.

2.Встановити Фізичній особі-підприємцю Шаркову Олександру Олександровичу десятиденний строк з дня вручення ухвали скаржнику для виправлення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки неусунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, визначені статтями 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею-доповідачем та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається можна отримати за веб-адресою https://eag.court.gov.ua/sud4875/.

Суддя Л.І. Бородіна