cправа № 911/233/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І.М. (головуючий), Берднік І.С., Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Ковалівської О.М.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні
заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19",
про ухвалення додаткового рішення, щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у касаційній інстанції по справі №911/233/22,
за касаційною скаргою приватного підприємства "Будинки столиці",
на рішення господарського суду Київської області від 15.12.2022,
постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 та
додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023
за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ХШ МЕГА 19" (після зміни найменування - об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19")
до приватного підприємства "Будинки столиці",
про визнання недійсним договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території від 21.05.2018.
1.1. Постановою Верховного Суду від 05.10.2023 за касаційною скаргою приватного підприємства "Будинки столиці" (далі - ПП "Будинки столиці") на: рішення господарського суду Київської області від 15.12.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.05.2023 у справі №911/233/22 з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) касаційне провадження закрито; з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу залишено без задоволення, а вказані судові акти залишено без змін; додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 у справі №911/322/22 касаційну скаргу залишено без задоволення, а додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2023 залишено без змін.
1.2. До ухвалення постанови судом касаційної інстанції, а саме у відзиві на касаційну скаргу об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19" (далі - ОСББ) було наведено орієнтовний розрахунок розміру витрат на правничу допомогу (58 500,00 грн) та заявлено про розподіл судових витрат, понесених ним у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. У судовому засіданні представник позивача зробив усну заяву про те, що докази понесення судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судом касаційної інстанції рішення у справі №911/233/22.
1.3. 10.10.2023 через систему "Електронний суд" від ОСББ (заявник) до Верховного Суду надійшла заява про ухвалення рішення, щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у касаційній інстанції по справі №911/233/22 в якій останнє просить стягнути з відповідача 58 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, які визначено у фіксованому розмірі та понесені заявником під час касаційного провадження в цій справі (при касаційному перегляді рішення господарського суду міста Києва, постанови та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду).
1.4. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу заявником надано: 1) копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.11.2021 №01-11/11/21 (далі - Договір), укладеним між (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Есквайрс" (далі - АО "Есквайрс", Об`єднання); 2) копію додаткової угоди від 30.12.2022 № 6 до Договору; 3) копії додатків від 18.08.2023 № 35 і №36 до Договору; 4) копію рахунка на оплату від 18.08.2023 №1-18/08-23; 5) копію ордеру на надання правової допомоги від 28.08.2023 ВО №1059107, виданого на ім`я адвоката Ізвєкова В. В;6) акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 05.10.2023 №01-05/10/23; 6) копію квитанції надіслання іншій стороні.
1.5. Від ПП "Будинки столиці" 16.10.2023 через систему "Електронний суд" надійшли запереченнями на заяву ОСББ "Харківське Шосе 19" про ухвалення додаткового рішення, в яких відповідач просить відмовити у задоволенні заяви або зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції до рівня обґрунтованих витрат.
1.6. На обґрунтування поданої заяви позивач посилається на положення статей 123, 126, 129, 233, 244 ГПК України, статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI).
1.7. Розглянувши заяву ОСББ про стягнення з ПП "Будинки столиці" судових витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі №911/322/22, доводи відповідача наведені у додаткових поясненнях від 18.09.2023 та у запереченнях на заяву від 16.10.2023, а також дослідивши матеріали цієї справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про необхідність задоволення зазначеної заяви частково з огляду на таке.
1.8. За змістом положень статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
1.9. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
1.10. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
1.11. Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
1.12. Натомість, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
1.13. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).
1.14. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
1.15. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
1.16. У той же час Верховний Суд звертає увагу на те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
1.17. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
1.18. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
1.19. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
1.23. Верховний Суд виходить з того, що заявник у відповідності до положень статей 126,129 ГПК України у своїй заяві від 29.08.2023 на підтвердження розміру понесених судових витрат зазначає, що:
Між ОСББ (Клієнт) та АО "Есквайрс" (Об`єднання) укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 11.11.2021, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає доручення клієнта про надання йому професійної правничої допомоги в обсязі та на умовах, визначених даним Договором та додатками до нього.
У пункті 4.1 Договору сторони домовились, що за надання професійної правничої (правової) допомоги Клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір такої винагороди адвокатського об`єднання та порядок її сплати встановлюється Додатком до цього Договору, який є невід`ємною його частиною.
З метою визначення розміру винагороди (гонорару) Об`єднання за надання послуг у цій справі, сторони уклали додаток від 18.08.2023 №36 до Договору.
Відповідно до умов пункту 1.1 додатку №35 до Договору Клієнт доручає Об`єднанню надання професійної правничої (правової) допомоги у Верховному Суді щодо захисту прав та інтересів Клієнта, як Позивача у справі №911/233/22 за позовом ОСББ до ПП "Будинки столиці" визнання недійсним договору про надання послуг з обслуговування будинку від 21.05.2018, включаючи, але не виключно:
1.1.1. вивчення та аналіз матеріалів справи, документів, інформації Клієнта та надання правової оцінки позиції Клієнта відповідно до поставлених Клієнтом цілей;
1.1.2. збирання відомостей про факти, що можуть бути використані як докази;
аналіз касаційної скарги ПП "Будинки столиці";
підготовка та подання до суду відзиву на касаційну скаргу;
підготовка та подання до суду всіх необхідних процесуальних документів (у т. ч. заяв, клопотань, письмових пояснень тощо) та доказів (у разі необхідності);
забезпечення захисту прав та охоронюваних законом інтересів Клієнта під час розгляду справи у Верховному Суді, включаючи, але не виключно, представництво Клієнта як учасника справи у суді касаційної інстанції зі всіма правами, що надані відповідним учасникам справи законодавством (у разі розгляду справи із викликом сторін).
Пунктом 1.1 додатку №36 до Договору передбачено, що розмір винагороди (гонорару), яка сплачується Об`єднанню за надання професійної правничої (правової) допомоги, обсяг і зміст якої визначені у підпунктах 1.1.1- 1.1.6 додатку №35 до Договору, становить 58 500,00 грн без ПДВ.
У пункті 1.2. додатку №36 до Договору передбачено, що розмір винагороди (гонорару), яка сплачується Об`єднанню за надання професійної правничої (правової) допомоги, визначеному у пункті 1.1.6 Додатку №35, за друге і кожне наступне судове засідання (зокрема, відкладених або судових засідань, які не відбулись незалежно від причин, в т.ч., але не виключно: хвороба судді, відпустка, відрядження судді; відкладення розгляду справи у зв`язку з клопотанням учасника справи або з інших процесуальних питань, відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю електропостачання в суді, оголошенням тривоги тощо), а також засідань щодо вирішення питань розподілу судових витрат при ухваленні додаткового рішення, становить 9 500,00 грн за одне таке судове засідання.
1.24. Відтак, згідно з доводами заяви загальний розмір, понесених позивачем витрат на правничу допомогу є 58 500,00 грн.
1.25. Вивчивши надані ОСББ в обґрунтування адвокатських витрат документи щодо відшкодування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу Верховний Суд зазначає таке.
1.26. Як вже було зазначено вище, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Такий же правовий висновок викладено і в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Тому в цій частині доводи відповідача, які викладені у запереченнях відхиляються як необґрунтовані.
1.27. Під час розгляду справи у порядку господарського судочинства, враховуючи принцип змагальності та обов`язок доказування у справі з огляду на приписи статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
1.28. У постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19 Верховний Суд викладав такий правовий висновок: "Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документа чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок зі вчинення комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта. Отже, участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні".
1.29. У цьому випадку Верховний Суд відзначає, що адвокат Ізвєков В. В. приймав участь у судовому засіданні Верховного Суду в режимі відеоконференції, попередньо подавши через систему "Електронний суд" відповідну заяву від 12.09.2023, яку ухвалою від 25.09.2023 задовольнив. Відповідно до протоколу судового засідання судове засідання 05.10.2023 розпочато о 10:49 год. і тривало близько 30 хв.
1.30. Суд також у контексті оцінки доказів, поданих позивачем на обґрунтування заяви зауважує також, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 наведені такі висновки:
"…учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права".
"…У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо".
1.31. Згідно з матеріалами справи деталізація (опис) наданих/виконаних адвокатським об`єднанням робіт/послуг у Верховному Суді щодо захисту прав та інтересів Клієнта, як Позивача у справі №911/233/22 визначена сторонами у додатку №35 до Договору.
1.32. Також Суд враховує, що 05.10.2023 між клієнтом та адвокатським об`єднанням підписано акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 05.10.2023 №01-05/10/23 на суму 58 500,00 грн.
1.33. Отже ОСББ, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.
1.34. Водночас згідно з приписами частини п`ятої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої зазначеної статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
1.35. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності (такий висновок викладено в пунктах 44, 47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
1.36. Таким чином, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
1.37. Як вже було зазначено вище, ПП "Будинки столиці" подало до Верховного Суду заперечення на заяву ОСББ "Харківське Шосе 19" про ухвалення додаткового рішення, в яких заперечує проти задоволення заяви позивача про стягнення з ПП "Будинки столиці" судових витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі №911/322/22 та просить відмовити у її задоволенні або зменшити розмір заявлених позивачем до стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з розглядом цієї справи в суді касаційної інстанції до рівня обґрунтованих витрат.
1.38. Заперечення обґрунтовані тим, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Відповідач зазначає, зокрема, що: позивачем штучно збільшено витрачений час на аналіз та складання документів; адвокат не мав необхідності ознайомлюватись з матеріалами справи, оскільки він представляв інтереси позивача, як у суді першої інстанції так і у суді апеляційної інстанції; сукупно витрачений адвокатом час у судовому засіданні розмір витрат на надання правової допомоги є значно завищеним; заявником не надано доказів на підтвердження понесених їм витрат (доказів сплати вказаних коштів на рахунок адвокатського об`єднання). Крім того, відповідач зазначає про те, що представник позивача зазвичай приймає участь у судових засіданнях у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та не витрачає час на дорогу.
1.39. З огляду на подані ОСББ докази на обґрунтування розміру заявлених до розподілу витрат на професійну правничу допомогу та матеріали справи №911/233/22, колегія суддів відзначає, що у розумінні положень статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту та може бути визначений у фіксованому розмірі або погодинною ставкою.
1.40. У пунктах 127, 129, 130, 133-135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено таке:
129. Частинами першою та другою статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
130. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру; погодинної оплати.
133. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
134. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
135. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18".
1.42. Суд також враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 та у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 наведено такі висновки:
"… У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи".
"Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу".
"У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи".
1.43. Як вже вказувалась вище, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
1.44. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19).
1.45. У справі, що розглядається, Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних; їх обсягом та значенням справи для сторони), дійшов висновку не присуджувати позивачу, на користь якого ухвалено судове рішення, всі його витрати на професійну правову допомогу, що заявлені до стягнення.
1.47. З огляду на викладене, вирішуючи, чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, Суд враховує, що під час розгляду даної справи в судах попередніх інстанцій позиція позивача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатським об`єднанням.
1.48. Разом з тим, правова позиція позивача вже була сформована до касаційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин на стадії касаційного перегляду не надано та з матеріалів справи не вбачається, що свідчить про розумну необхідність зменшення розміру судових витрат у цій частині, оскільки розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності); такі витрати не мають характеру необхідних і не співмірні з виконаною роботою в суді касаційної інстанції (58 500,00 грн).
1.49. Ураховуючи заперечення відповідача щодо часу витраченого адвокатом, обсягом робіт, їх співмірністю та за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ОСББ на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді касаційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК, враховуючи обсяг виконаних робіт, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, ураховуючи критерій розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи, Суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем у суді касаційної інстанції, у розмірі 20 000,00 (двадцять тисяч) грн.
Керуючись статтями 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
1. Заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19" про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
2. Стягнути з приватного підприємства "Будинки столиці" на користь об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківське шосе 19" 20 000 (двадцять тисяч) грн судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з касаційним розглядом справи №911/233/22.
Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Київської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя І. Бенедисюк
Суддя І. Берднік
Суддя Т. Малашенкова