УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

м. Київ

17.10.2023Справа № 910/15847/23

Суддя Господарського суду міста Києва Селівон А.М., розглянувши заяву стягувача Комунального підприємства «Бессарабський ринок» (01024, м. Київ, Бессарабська площа, будинок 2, ) про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Фізичної особи-підприємця Лютої Тетяни Миколаївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення за Договором № 246/1 про надання послуг з використання камери схову від 31.08.2018 року та Договором № 5 по наданню послуг з використання камери схову від 21.01.2022 року заборгованості в сумі 268 248,60 грн. та 268,40 грн. судового збору,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла заява Комунального підприємства «Бессарабський ринок» про видачу судового наказу за вимогою до боржника - Фізичної особи-підприємця Лютої Тетяни Миколаївни про стягнення за Договором № 246/1 про надання послуг з використання камери схову від 31.08.2018 року та Договором № 5 по наданню послуг з використання камери схову від 21.01.2022 року заборгованості в сумі 268 248,60 грн. та 268,40 грн. судового збору.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 148 ГПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

При цьому пунктами 4 та 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, а також перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як встановлено судом, стягувач в обґрунтування поданої заяви про видачу судового наказу зазначає про виникнення заборгованості у вказаних сумах внаслідок невиконання боржником зобов`язань за двома різними договорами - Договором № 246/1 про надання послуг з використання камери схову від 31.08.2018 року та Договором № 5 по наданню послуг з використання камери схову від 21.01.2022 року в загальному розмірі 268 248,60 грн.

Суд зазначає, що передумови об`єднання позовних вимог визначені ч.1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні вимоги.

Об`єднанням позовів забезпечується правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

В той же час однією із вимог положень ГПК України про видачу судового наказу є вимога про стягнення грошової заборгованості за одним договором, позаяк наказне провадження в розумінні ст.148 ГПК України, не передбачає об`єднання декількох договорів.

Можливість об`єднання декількох вимог в одній позовній заяві передбачена лише для позовного провадження (ст. 173 ГПК України) та не міститься в розділі, що регулює наказне провадження, в якому здійснюється розгляд даної заяви.

Отже, заявник в одній заяві згідно ст.ст. 147, 148 ГПК України не може звертатись з вимогами про стягнення з боржника заборгованості за двома договорами.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього кодексу.

За таких обставин, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог, передбачених ст.148 ГПК України, оскільки викладені в заяві вимоги ґрунтуються на двох договорах, суд доходить висновку про відмову у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Бессарабський ринок» до боржника - Фізичної особи-підприємця Лютої Тетяни Миколаївни про стягнення за Договором № 246/1 про надання послуг з використання камери схову від 31.08.2018 року та Договором № 5 по наданню послуг з використання камери схову від 21.01.2022 року заборгованості в сумі 268 248,60 грн. на підставі п. 3 ч.1 ст.152 ГПК України.

Суд звертає увагу, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ст.ст. 147, 148, 150, 152-155 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Комунальному підприємству «Бессарабський ринок» у видачі судового наказу за вимогою до Фізичної особи-підприємця Лютої Тетяни Миколаївни про стягнення заборгованості у розмірі 268 248,60 грн. на підставі Договору №246/1 по наданню послуг з використання камери схову від 31 серпня 2018 та Договору №5 по наданню послуг з використання камери схову від 21 січня 2022 року.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 254 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон