ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 року м.Дніпро Справа № 908/1244/22(907/1083/21)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Крицька Я.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кухта Вікторії Василівни на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 (суддя Юлдашев О.О.)

у справі № 908/1244/22 (907/1083/21)

за позовом Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни, с.Калини Закарпатської обл.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БІОТЕС, м. Запоріжжя

про стягнення 2 508 954,07 грн

в межах справи № 908/1244/22 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю Біотес, (69001, м. Запоріжжя, вул. Тюленіна Сергія, 13)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022р., зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1244/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Біотес, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Литвиненка С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі №908/1244/22 (907/1083/21) позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю БІОТЕС про стягнення 2 145 000,00 грн боргу за поставлений товар, 281 268,66 грн - інфляційних втрат, 82 685,41 грн - 3% річних, залишено без розгляду. У задоволенні клопотання позивача про повернення з Державного бюджету України судового збору у розмірі 37 634,31 грн відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою Фізичною особою-підприємцем Кухта Вікторією Василівною подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі № 908/1244/22 (907/1083/21).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на те, що оскаржуване рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Стверджує, що судом не враховано, що ч. 4 ст. 7 КУзПБ прямо та безальтернативно передбачає, що у випадку подання особою заяви з грошовими вимогами до боржника, її позовна заява з вимогами, що виникли з тих же підстав, залишається без розгляду і саме на реалізацію вказаних положень Кодексу було спрямоване клопотання апелянта.

Скаржник зазначає про помилковість посилання суду на ст. 226 ГПК України, як на підставу для залишення позову без розгляду, та вважає за необхідне змінити мотивувальну частину оскаржуваної ухвали шляхом виключення цього з її змісту.

Наголошує, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підставою неповернення судового збору є залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви (клопотання) позивача, але не сам факт подання позивачем такої заяви (клопотання).

Апелянт також зауважує, що провадження у справі № 908/1244/22 про банкрутство ТОВ «БіоТЕС» було відкрито вже після звернення ФОП Кухта В.В. із позовною заявою у справі №907/1083/21 й він не може нести додатковий майновий тягар у вигляді позбавлення його можливості повернути сплачений за подання позову судовий збір у випадку, коли така заява залишена без розгляду у зв`язку з обставинами, що непов`язані з непослідовною та недобросовісною реалізацією позивачем своїх власних процесуальних прав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кухта Вікторії Василівни на ухвалу господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі №908/1244/22 (907/1083/21).

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2023 розгляд справи № 908/1244/22 (907/1083/21) призначено на 28.09.2023 о 12 год. 00 хв.

Від арбітражного керуючого Литвиненка С.С. надійшло клопотання про участь в судовому засіданні у справі № 908/1244/22 (907/1083/21) в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.09.2023 ухвалено судові засідання у справі № 908/1244/22 (907/1083/21), у тому числі, призначене на 28.09.2023 на 12:00 год. провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

В судове засідання 28.09.2023 року учасники справи, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, уповноважених представників не направили, про причини неявки суд не повідомили.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції").

«Розумність» строку визначається окремо для кожної справи. Для цього враховують її складність та обсяг, поведінку учасників судового процесу, час, необхідний для проведення відповідної експертизи (наприклад, рішення Суду у справі «G. B. проти Франції»), тощо. Отже, поняття «розумний строк» є оціночним, суб`єктивним фактором, що унеможливлює визначення конкретних строків судового розгляду справи, тому потребує нормативного встановлення.

Точкою відліку часу розгляду справи протягом розумного строку умовно можна вважати момент подання позовної заяви до суду.

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Отже, при здійсненні правосуддя судом мають враховуватися не тільки процесуальні строки, визначені ГПК України, а й рішення ЄСПЛ, як джерела права, зокрема, в частині необхідності забезпечення судового розгляду впродовж розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини, викладені у рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії", відповідно до якого заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Таким чином, сторона повинна демонструвати зацікавленість у найшвидшому вирішенні її питання судом, брати участь на всіх етапах розгляду, що безпосередньо стосуються її, для чого має утримуватись від дій, що можуть безпідставно затягувати судовий процес, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.10.2021 у справі № 11-250сап21 акцентувала увагу на тому, що ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Суд нагадує, що він зазвичай визнає порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у справах, які порушують питання, подібні до тих, що порушуються у цій справі. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України» (Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Як відзначив Верховний Суд у постановах від 12.03.2019 у справі № 910/12842/17, від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18, від 07.07.2022 у справі № 918/539/16 відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Таким чином, згідно усталеної судової практики та позиції ЄСПЛ відкладення розгляду справи можливе з об`єктивних причин, як-то неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні чи недостатність матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що явка сторін обов`язковою не визнавалась та враховуючи межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме, що суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України), колегія суддів не вбачає наявність правових та фактичних підстав для відкладення розгляду справи та продовжує розгляд справи.

За приписами ч. 3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.

Враховуючи положення ст. 7, 13, 14, 42-46 ГПК України, зокрема, щодо того, що учасники справи мають рівні права, якими вони повинні користуватися добросовісно, та несуть ризик настання тих чи інших наслідків, зумовлених невчиненням ними процесуальних дій, з урахуванням того, що суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, приймаючи до уваги клопотання ФОП Кухти В.В. про розгляд справи без його участі та необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, обставини сприяння судом у наданні учасникам судового процесу достатнього часу для належної підготовки своєї позиції та викладення її в поданих процесуальних документах, а також в забезпеченні участі в судових засіданнях, в тому числі в режимі відеоконференції, і цими правами вони розпоряджаються на власний розсуд, констатуючи достатність матеріалів для апеляційного перегляду справи, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами та без участі учасників справи.

Судом апеляційної інстанції було здійснено всі необхідні дії, що сприяли в реалізації сторонами принципу змагальності та диспозитивності.

Розгляд справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, відповідно до частини 3 статті 222 ГПК України без фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, а рішення суду першої інстанції змінити, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 02 липня 2020 року між Фізичною особою-підприємцем Кухта Вікторією Василівною та Товариством з обмеженою відповідальністю Біотес було укладено договір поставки № 2, відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується прийняти й оплатити тріску технологічну.

Згідно з п. 1.2. Договору, Постачальник зобов`язується поставляти Товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у видаткових накладних, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Підпис уповноваженої особи Покупця в накладній на отримання товару є одночасно підтвердженням Покупця факту прийому від Постачальника Товару по їх кількості та якості.

Як передбачено п. 3.3. договору. Покупець зобов`язаний здійснити оплату за поставлений в попередньому місяці Товар протягом 5-ти (п`яти) банківських днів наступного місяця, в повному обсязі.

На виконання умов вищевказаного договору за період з 20 липня 2020 р. по 29 вересня 2020 р. кредитор передав, а боржник прийняв у власність товар, загальна вартість якого становить 2 145 000,00 грн. зокрема за липень 2020 року на загальну суму 235 950,00 грн, що підтверджується: - накладною № 1 від 20.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 2 від 20.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 3 від 21.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 4 від 21.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 5 від 22.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 6 від 22.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною №7 від 23.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 8 від 23.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 9 від 23.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 10 від 24.07.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 11 від 24.07.2020 р. на загальну суму 21450,00.

Крайній строк оплати відповідно п. 3.3. договору - 07 серпня 2020 р.

За серпень 2020 року на загальну суму 1 544 400,00 грн, що підтверджується: - накладною № 1 від 03.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 2 від 03.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 3 від 03.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 4 від 04.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 5 від 04.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною №6 від 05.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною №7 від 05.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 8 від 06.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 9 від 06.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 10 від 07.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 11 від 07.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 12 від 07.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 13 від 10.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 14 від 10.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 15 від 10.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 16 від 11.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 17 від 11.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 18 від 11.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 19 від 12.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 20 від 12.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 21 від 13.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 22 від 13.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 23 від 13.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 24 від 14.08.2020 р, на загальну суму 21450,00; - накладною № 25 від 15.08.2020 р, на загальну суму 21450,00; - накладною №26 від 16.08.2020 р, на загальну суму 21450,00; - накладною № 27 від 17.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 28 від 17,08,2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 29 від 17.08.2020 р, на загальну суму 21450,00; - накладною № 30 від 18.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 31 від 18.08.2020 р. на загальну' суму 21450,00; - накладною № 32 від 18.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 33 від 19.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 34 від 19.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 35 від 19.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 36 від 19.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 37 від 19.08.2020 р, на загальну суму 21450,00; - накладною № 38 від 20.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 39 від 20.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 40 від 20.08,2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 41 від 20.08.2020 р. на загальну суму 21450,00; - накладною № 42 від 20.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 43 від 21.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 44 від 21.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 45 від 21.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 46 від 21.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 47 від 21.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 48 від 25.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 49 від 25.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 50 від 25.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 51 від 25.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 52 від 25.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 53 від 26.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 54 від 26.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 55 від 26.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною №56 від 26.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 57 від 26.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 58 від 27.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 59 від 27.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 60 від 27,08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 61 від 27.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 62 від 27.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 63 від 28.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 64 від 28.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 65 від 28.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 66 від 28.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 67 від 28.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 68 від 31.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 69 від 31.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00, - накладною № 70 від 31.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 71 від 31.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 72 від 31.08.2020 р. на загальну суму 21 450,00.

Крайній строк оплати відповідно п. 3.3. договору - 07 вересня 2020 р.

За вересень 2020 року на загальну суму 364 650,00 грн, що підтверджується: - накладною № 01 від 01.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 02 від 01.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладного № 03 від 02.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 04 від 02.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 05 від 03.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 06 від 03.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 07 від 07.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 08 від 08.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 09 від 09.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 10 від 10.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 11 від 10.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 12 від 11.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 13 від 11.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 14 від 25.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 15 від 28.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 16 від 28.09.2020р. на загальну суму 21 450,00; - накладною № 17 від 29.09.2020 р. на загальну суму 21 450,00.

Крайній строк оплати відповідно п. 3.3. договору - 07 жовтня 2020 р.

Вищевказані видаткові накладні відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є первинними документами, які підтверджують факт здійснення господарської операції з поставки кредитором товару на користь боржника.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.09.2022р., зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1244/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Біотес, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Литвиненка С.С. Попереднє засідання суду призначено на 01.11.2022 об 11-00.

На офіційному веб-порталі судової влади України здійснено публікацію повідомлення за № 69280 від 21.09.2022р.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.01.2023 визнано кредиторські вимоги до боржника, зокрема ОСОБА_1 у розмірі 3 103 490,39 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, та 4 962,00 грн судового збору з першою чергою задоволення, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

04.04.2023 року до Господарського суду Запорізької області за підсудністю з Господарського суду Закарпатської області надійшла справа № 907/1083/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю БІОТЕС про стягнення 2 145 000,00 грн боргу за поставлений товар, 281268,66 грн - інфляційних втрат, 82 685,41 грн - 3% річних, посилаючись на неналежне виконанням Відповідачем умов Договору поставки № 2 від 02.07.2020, для розгляду в межах справи № 908/1244/22 про банкрутство відповідача.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.04.2023 прийнято позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни до Товариства з обмеженою відповідальністю БІОТЕС про стягнення 2 145 000,00 грн боргу за поставлений товар, 281268,66 грн - інфляційних втрат, 82 685,41 грн - 3% річних, для розгляду в межах справи №908/1244/22 про банкрутство відповідача, відкрито провадження з розгляду позовної заяви. Ухвалено розглядати позовну заяву за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства. Підготовче засідання призначено на 16.05.2023р. о 10-00.

До суду 26.04.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому просить суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Крім того, до суду 25.04.2023 надійшло клопотання позивача про залишення позову без розгляду та повернення судового збору.

Судом першої інстанції встановлено, що ФОП Кухта В.В. визнана кредитором ТОВ «Біотес» на суму 3 103 490,39 грн. Зазначені грошові вимоги виникли з тих же підстав, що і зазначені у позовній заяві.

З огляду на вищевикладене, господарський суд дійшов висновку щодо необхідності залишення позовної заяви Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни, без розгляду.

Оскільки позивачем самостійно подано заяву про залишення позову без розгляду, то судовий збір, сплачений останнім до Державного бюджету України у сумі 37 634,31 грн не підлягає судом поверненню.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, оскаржуваному судовому рішенню та доводам апеляційних скарг, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Аналіз положень ч. 4 ст. 7 КУзПБ засвідчує, що суд зобов`язаний залишити позов до боржника про стягнення з боржника грошових коштів у разі, якщо буде встановлено, що у справі про банкрутство боржника позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника.

Як зазначалось вище, ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.01.2023, зокрема, визнано кредиторські вимоги до боржника: ОСОБА_1 у розмірі 3103490,39 грн основного боргу з четвертою чергою задоволення, та 4 962,00 грн судового збору з першою чергою задоволення, без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Таким чином, ФОП Кухта В.В. визнана кредитором ТОВ «Біотес» на суму 3 103 490,39 грн. Зазначені грошові вимоги виникли з тих же підстав, що і зазначені у позовній заяві.

Отже, враховуючи приписи ч. 4 ст. 7 КУзПБ Господарський суд Запорізької області, встановивши вищенаведені обставини, повинен був залишити позов ФОП Кухта В.В. до ТОВ «Біотес» про стягнення 2 145 000,00 грн боргу без розгляду саме на цій підставі.

Разом з тим, матеріали справи засвідчують, що до суду 25.04.2023 надійшло клопотання позивача про залишення позову без розгляду та повернення судового збору (т. 2 а.с. 118).

Відповідно до змісту вказаного клопотання, ФОП Кухта В.В. на виконання приписів ч. 4 ст. 7 КУзПБ повідомила суд про визнання її конкурсним кредитором боржника в межах справи № 908/1244/22 та необхідність залишення у зв`язку з цим позову до ТОВ «Біотес» у справі № 908/1244/22 (907/1083/21) без розгляду.

Правовими підставами для подання даного клопотання позивач визначила ч. 4 ст. 7 КУзПБ.

При цьому судом встановлено, що клопотання про залишення позову без розгляду заявлене ФОП Кухта В.В. на реалізацію положень норми ст. 43 ГПК України щодо необхідності добросовісного здійснення учасниками справи їхніх процесуальних прав

За таких умов, посилання суду на п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України як на підставу для залишення позову без розгляду є безпідставним.

Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Тобто можливість реалізації цієї норми статті можливе лише до початку розгляду справи по суті та у випадку очевидного наміру позивача залишити позов без розгляду з суб`єктивних причин.

Натомість у даній справі Господарським судом Запорізької області розглядалася справа № 908/1244/22 (907/1083/21) по суті, а обов`язок залишити позов без розгляду виник у суду після того, як стало відомо про подання позивачем у справі про банкрутство боржника заяви з грошовими вимогами незалежно від факту подання заяви про залишення позовної заяви без розгляду.

Про ці обставини ФОП Кухта В.В. повідомила суд у поданому клопотанні про залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ.

На обізнаність суду щодо настання умов, визначених ч. 4 ст. 7 КУзПБ, також вказує розгляд справи № 908/1244/22 (907/1083/21) тим же складом господарського суду, в провадженні якого перебуває справа № 908/1244/22 про банкрутство ТОВ «Біотес».

Отже, доводи скаржника в цій частині апеляційної скарги знайшли своє підтвердження обставинами справи та наявними в матеріалах справи доказами.

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 4 ст. 277 ГПК України).

Враховуючи викладене, залишення позову без розгляду на підставі ст. 226 ГПК України є порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для зміни мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення.

Крім того, як вбачається зі змісту поданого позивачем клопотання про залишення позову без розгляду, заявник також просила суд повернути сплачений нею за подання позову судовий збір в розмірі 37 634,31 грн згідно платіжного доручення № 64 від 28.12.2021.

За приписами ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Відповідно до ч. 2 цієї статті у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

А як передбачено ч. 5 цієї статті повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Так, принцип справедливості судового розгляду в рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію стосовно того, що одним із елементів права на справедливий суд є право на виправлення судової помилки, включаючи право на скасування неправосудного рішення та прийняття правового рішення по справі.

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 ст. 6 (див., mutatismutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12.07.1988, серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до п. 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" від 03.07.2014 no. 4436/07, остаточне 17.11.2014: "Більше того, принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення у справах "Проніна проти України" (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25, від 18.07.2006, та "Нечипорук і Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), заява №42310/04, п. 280, від 21.04.2011).

З огляду на встановлення судом залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 7 КУзПБ, а подання клопотання ФОП Кухта В.В. було зумовлене добросовісним користуванням нею процесуальними правами, на користь останньої належить повернути сплачений судовий збір в розміру 37 634,31 грн за подання позовної заяви у справі №908/1244/22 (907/1083/21) згідно платіжного доручення № 64 від 28.12.2021.

Частиною 14 статті 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ст. 129 ГПК України та виходячи з результатів розгляду апеляційної скарги, судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на боржника.

З урахуванням фактичних обставин справи та норм чинного законодавства, які підлягають до застосування у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги та необхідність її задоволення шляхом вкладення мотивувальної частини ухвали Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 в редакції цієї постанови та повернення судового збору за подання позовної заяви, яка залишена без розгляду в порядку ч. 4 ст. 7 КУзПБ. В решті ухвала залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 236, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кухта Вікторії Василівни на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі № 908/1244/22 (907/1083/21) задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі №908/1244/22 (907/1083/21) змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Повернути Фізичній особі-підприємцю Кухті Вікторії Василівні з Державного бюджету України 37 634,31 грн судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі №908/1244/22 (907/1083/21) згідно платіжного доручення № 64 від 28.12.2021.

В решті ухвалу Господарського суду Запорізької області від 16.05.2023 у справі № 908/1244/22 (907/1083/21) залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БІОТЕС (69001, м. Запоріжжя, вул. Тюленіна Сергія, 13, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кухти Вікторії Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2 684,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 11.10.2023

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко