РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.10.2023Справа № 910/12745/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (вул. Гната Юри, 9, к. 414, м. Київ; ідентифікаційний код 33944030)

до Комунального підприємства «Київпастранс» (Набережне шосе, 2, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 31725604)

про стягнення 12 463, 09 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (далі за текстом - ТОВ «Сервіс-Чемпіон», Позивач, Постачальник) з позовом до Комунального підприємства «Київпастранс» (далі за текстом - КП «Київпастранс», Відповідач, Покупець) про стягнення заборгованості за договором № 52.20-39 від 17.01.2020 (далі за текстом - Договір) в розмірі 8 667, 96 грн основного боргу, 3 227, 31 грн інфляційних витрат та 567, 81 грн 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору здійснено поставку товару на суму 8 667, 96 грн, яку Відповідачем не сплачено, що відповідно призвело до прострочення виконання грошового зобов`язання, стало підставою для нарахування інфляційних витрат, 3 % річних та звернення до суду з позовом.

Також Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

2. Процесуальні дії у справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Суд зазначає, що ухвала від 15.08.2023 направлялася на офіційну адресу Відповідача поштовим повідомленням № 190, яке згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано представником Відповідача - 21.08.2023.

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 15.08.2023 у справі № 910/12745/23 встановлено Відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відзив на позовну заяву не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17.01.2020 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити покупцю «Механічні запасні частини, крім двигунів і частин двигунів» код 34320000-6 за ДК 021:2015 (запасні частини підвіски до автобусів Богдан А-091/А-092), а Покупець сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у Специфікації (додаток № 1), що додається до Договору та є його невід`ємною частиною.

Сума Договору з ПДВ становить 3 879 933, 36 грн. (пункт 3.1. Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.12.2020).

Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунок за поставлений товар здійснюється Покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 календарних днів з дати підписання Покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партію товару.

З пунктів 5.2 - 5.3. Договору вбачається, що поставка товару здійснюється за адресою: м. Київ, філії та відокремлені підрозділи КП «Київпастранс», перелік яких зазначається у Додатку № 4 до Договору.

Поставка товару здійснюється окремими партіями за окремою письмовою заявкою філії, відокремленого підрозділу Покупця із зазначенням необхідного найменування та кількості товару в межах Специфікації до Договору.

Порядок приймання-передачі товару наведений у Додатку № 3, що є невід`ємною частиною Договору (пункт 5.5. Договору).

Відповідно до пункту 11.1. Договору останній набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020 включно, але в будь-якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час його дії.

Суд вказує, що Додатком № 1 до Договору сторонами погоджено Специфікацію товару на суму 3 879 933, 36 грн (в редакції Додаткової угоди № 2 від 31.12.2020), а Додатком № 2 технічну специфікацію товару.

Додатком № 3 визначено порядок приймання - передачі товару.

Так згідно пункту 1.1. вказаного порядку датою поставки товару за Договором вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар, який згідно пункту 1.4 передається-приймається на складі Покупця або його філії та відокремленому підрозділі, перелік адрес яких визначено Додатком № 4 до Договору.

Як вбачається з матеріалів справи Позивачем поставлено до філії Відповідача товар на суму 8 667, 96 грн, на підтвердження чого надано наступні видаткові накладні, які підписані сторонами без зауважень та претензій:

- № 1336 від 16.03.2021 на суму 2 499, 96 грн,

- № 1519 від 23.03.2021 на суму 6 168 грн;

На підтвердження наявності повноважень у представника Відповідача отримувати зазначений товар Позивачем долучено до позову довіреність № 94 від 16.03.2021.

Також Позивачем надано відповідні рахунки на оплату поставленого Позивачем товару та Акт звірки взаємних розрахунків про існування суми боргу у Відповідача на суму 8 667, 96 грн підписаний сторонами.

Позивач звертався до Відповідача із претензією № 177 від 20.12.2022 про погашення існуючої заборгованості, однак остання станом на дату подання позову не сплачена.

У якості доказів понесення Позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- договір про надання правової допомоги від 19.05.2022, пунктом 4.1. якого визначено, що правова допомога між адвокатом та клієнтом закривається Актом приймання-передачі виконаних робіт;

- додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.05.2022, яким закріплено вартість окремих адвокатських послуг;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9217/10 від 31.07.2020;

- ордер серії АІ № 1427492 від 25.07.2023;

- Акт № 8 від 31.07.2023 на суму 2 500 грн, підписаний адвокатом та клієнтом (Позивачем).

Матеріали справи не містять заперечень Відповідача щодо заявлених позовних вимог та заявлених витрат на професійну правничу допомогу, а також не містять доказів належного виконання умов Договору в частині оплати поставленого Позивачем товару.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

З огляду на викладене вище, враховуючи положення пункту 4.1. Договору та дати підписання вказаних вище видаткових накладних, зобов`язання з оплати у Відповідача є таким, що настало відповідно:

№ 1336 від 16.03.2021 на суму 2 499, 96 грн з 15.05.2021;

№ 1519 від 23.03.2021 на суму 6 168 грн з 22.05.2021.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено умови Договору в частині здійснення оплати за поставлений товар, а відтак вимоги Позивача про стягнення суми основного боргу є обґрунтованими.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих Позивачем сум 3 % річних та інфляційних втрат, вказує, що правомірними та арифметично вірними нарахуваннями є 3 % річних в розмірі 567, 81 грн та інфляційних втрат в розмірі 3 155, 95 грн, а відтак дана вимога Позивача підлягає частковому задоволенню.

Що стосується відшкодування витрат Позивача на професійну правничу допомогу суд вказує, що згідно зі статтею 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 частини 3 статті 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані Позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та з огляду на відсутність заперечень Відповідача в цій частині, суд вважає такі витрати співмірними, реальними та такими, що заявлені із врахуванням складності справи, а відтак підлягають відшкодуванню Відповідачем пропорційно задоволеним вимогам, що відповідно становить 2 485, 68 грн.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи встановлені судом обставини на підставі наданих до матеріалів справи доказів, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено Договір в частині здійснення оплати поставленого товару, а відтак Позивачем правомірно здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу

відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс» (Набережне шосе, 2, м. Київ, 04070; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Чемпіон» (вул. Гната Юри, 9, к. 414, м. Київ; ідентифікаційний код 33944030) основний борг - 8 667 (вісім тисяч шістсот шістдесят сім) грн 96 коп, 3 % річних - 567 (п`ятсот шістдесят сім) грн 81 коп, інфляційні витрати - 3 155 (три тисячі сто п`ятдесят п`ять) грн 95 грн, судовий збір - 2 668 (дві тисячі шістсот шістдесят вісім) грн 63 коп та витрати на професійну правничу допомогу - 2 485 (дві тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн 68 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. У відшкодування іншої частини витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 16.10.2023

Суддя Антон ПУКАС