ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2023 р. Справа№ 910/1599/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Звершховської І.А.,

від позивача: Лаган Я.Ю.;

від відповідача: Товстенко Ю.В., Грищенко К.В.;

розглянувши апеляційну скаргу

Антимонопольного комітету України

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 (повний текст складено 03.07.2023)

у справі № 910/1599/23 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило визнати недійсним та скасувати рішення Антимонопольного комітету України (далі - Комітет, АМК) від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі - Рішення №244-р, Рішення).

В обґрунтування заявлених вимог Товариство зазначає, що викладені у Рішенні висновки не відповідають обставинам справи, Рішення прийняте АМК за неповного з`ясування та не доведення обставин, що мають значення для справи, та в результаті неправильного застосування норм права. Товариство зазначає, що не має правових підстав самостійно приймати рішення про зменшення розміру нарахувань за послуги з централізованого опалення; надання житлово-комунальних послуг споживачам здійснювалося виключно на договірних засадах відповідно до затвердженого уповноваженим органом тарифу; у відносинах зі споживачами, з якими було укладено договори про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 01.05.2019, нарахування плати за комунальні послуги підприємствами теплопостачання здійснюється відповідно до умов таких договорів (в тому числі щодо тарифів, які затверджені уповноваженим органом у встановленому законом порядку, до моменту укладення нових договорів за вимогами і правилами нового закону про житлово-комунальні послуги); для Товариства тарифи на комунальні послуги, зокрема на послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії встановлювалися НКРЕКП як державні регульовані ціни; Товариство не могло реалізувати надане йому право самостійно змінити розмір нарахувань за теплову енергію для споживачів у зв`язку зі зміною ціни природного газу, оскільки відповідно до законодавства воно зобов`язане визначати розмір таких нарахувань виключно за державною регульованою ціною (тарифом), встановленою НКРЕКП, а самостійна зміна розміру нарахувань Товариством була б порушенням Ліцензійних умов.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 позов Товариства задоволено. Визнано недійсним та скасовано рішення АМК від 10.11.2022 №244-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу». Стягнуто з АМК на користь Товариства 2 684,00 грн судового збору.

Суд дійшов висновку, що в Рішенні Комітет, всупереч вимог законодавства про захист економічної конкуренції та Методики, не довів наявності факту зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем саме на ринку надання послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2023, АМК звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Комітет вважає оскаржуване рішення таким, що підлягає скасуванню через невідповідність викладених у рішенні висновків встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права через незастосування закону, який підлягав застосуванню. Скаржник зазначає, що суд не надав оцінки важливим та доречним аргументам Комітету. Висновки суду про відсутність у Товариства правових підстав самостійно змінити розмір нарахувань за послуги з централізованого опалення є безпідставним та такими, що не відповідають встановленим у справі обставинам. На думку апелянта, Товариству Постановою №1082, яка не містить умов щодо зміни цін / тарифів на відповідні послуги залежно від дати укладення договорів, надано право самостійно прийняти рішення про зміну нарахувань за спожиту послугу в разі зменшення ціни природного газу.

Позиції учасників справи.

Товариство надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить відмовити у її задоволенні, оскаржуване рішення залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2023 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Ходаківська І.П., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1599/23 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою АМК на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 до надходження матеріалів справи №910/1599/23.

23.08.2023 матеріали справи №910/1599/23 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя Євсіков О.О. та суддя Корсак В.А. перебували у відпустці з 14.08.2023 по 27.08.2023.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.08.2023 справа №910/1599/23 передана на розгляд колегії у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Алданова С.О., Корсак В.А. (у зв`язку з відпусткою судді Ходаківської І.П.).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АМК на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 у справі №910/1599/23. Розгляд справи призначити на 11.10.2023. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

ТОВ «Євро-Реконструкція» є юридичною особою та здійснює свою господарську діяльність на підставі Статуту, затвердженого рішенням учасника Товариства від 29.11.2019 № 29/11-19.

Відповідно до Статуту предметом діяльності Товариства є:

- виробництво електричної енергії (основний); передача електричної енергії магістральними, міждержавними, місцевими (локальними) електромережами; постачання електричної енергії за регульованим та нерегульованим тарифом; оплатне постачання електричної енергії;

- виробництво та постачання теплової енергії споживачам; виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних поновлюваних джерел енергії.

Товариство здійснює господарську діяльність у сфері теплопостачання відповідно до ліцензії на провадження господарської діяльності, виданої НКРЕКП.

Постановою №1823 від 11.12.2018 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Постанова №1823) встановила Товариству тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню, а саме:

- послуги з централізованого опалення: 1341,53 грн/Гкал (1 117,94 грн/Гкал без ПДВ) для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії, 35,67 грн (29,73 грн без ПДВ) за 1 кв. м за місяць для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії;

- послуги з централізованого постачання гарячої води: 80,28 грн. (66,90 грн. без ПДВ) за 1 куб. м за умови підключення рушникосушильників до систем централізованого постачання гарячої води, 74,22 грн (61,85 грн без ПДВ) за 1 куб. м за відсутності рушникосушильників.

01.05.2019 втратив чинність Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (далі - Попередній закон про ЖКП, Закон №1875) і в повному обсязі введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 №2189-VII (далі - Новий закон про ЖКП, Закон №2189), яким змінено класифікацію житлово-комунальних послуг та систему організації договірних відносин зі споживачами.

Пунктом 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Нового закону про ЖКП (в редакції закону України №2454-VIII від 07.06.2018) було передбачено перехідний період, а саме встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до 01.05.2019, зберігали чинність на умовах, визначених такими договорами (в тому числі щодо застосовного (встановленого) тарифу), до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за новою класифікацією комунальних послуг та правилами, визначеними Новим законом про ЖКП. Договори мали бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону (тобто, до 01.05.2020).

25.10.2019 відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.10.2019 №1853 в м. Києві було розпочато опалювальний сезон 2019/2020 (додаток 5, арк. 1).

З жовтня 2019 року відбувалося зниження ціни енергоносія, що входить до паливної складової тарифу, а саме природного газу, який НАК «Нафтогаз України» постачала теплопостачальним організаціям, в тому числі Товариству.

24.12.2019 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1082 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію та послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку зі зміною ціни природного газу» (далі - Постанова №1082), відповідно до п. 2 якої було внесено зміни до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630) та Правил користування тепловою енергією (затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2017 №1198).

Відповідно до зазначених змін теплопостачальним організаціям було надано право прийняти рішення щодо зміни розміру нарахувань за теплову енергію для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії.

14.01.2020 НКРЕКП постановою №77 (далі - Постанова №77) встановила Товариству тариф на теплову енергію для потреб населення в розмірі 745,02 грн/Гкал (без ПДВ).

17.03.2020 НКРЕКП прийняла постанову №623 (далі - Постанова №623), якою були внесені зміни до Постанови №77 та встановлений для Товариства новий тариф на теплову енергію для потреб населення в розмірі 689,32 грн/Гкал (без ПДВ), а також тариф на комунальну послугу за оновленою класифікацією відповідно до Нового закону про ЖКП, а саме тариф на послугу з постачання теплової енергії для потреб населення у розмірі 689,32 грн/Гкал (без ПДВ) або 827,18 грн/Гкал (з ПДВ).

05.04.2020 відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02.04.2020 №556 в м. Києві закінчено опалювальний сезон 2019/2020.

02.04.2020 набрав чинності Закон України від 30.02.2020 №540ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язу з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19», яким було внесено зміни до п. п. 3, 4 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Нового закону про ЖКП та продовжено перехідний період на укладення нових договорів до п`яти місяців з дня завершення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином.

01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 №1060-ІХ, відповідно до якого були внесені зміни та викладено в новій редакції п. п. 3, 31 і 4, розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Нового закону про ЖКП та встановлено, що договори про надання комунальних послуг, у т.ч. із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Таким чином, до моменту укладання нових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, споживачам, зокрема категорії «населення», нарахування плати за послуги з централізованого опалення здійснюється відповідно до договорів, укладених до 01.05.2019.

За результатами розгляду справи №128-26.13/1-21 АМК встановив, що Товариство з жовтня 2019 року по квітень 2020 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства з часткою 100%.

Рішення Комітету №244-р від 10.11.2022 свідчить, що Товариство не прийняло рішення щодо зміни (зменшення) розміру нарахувань споживачам плати за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу в період з грудня 2019 року по квітень 2020 року та, відповідно, не здійснило відповідних перерахунків споживачам. Зазначені дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства, що призвело до ущемлення інтересів споживачів та було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. На Товариство за вчинене порушення накладено штраф у розмірі 9 646 253,00 грн. Також Товариство зобов`язано усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом здійснення перерахунку споживачам за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зміною (зменшенням) ціни природного газу за період з грудня 2019 року по квітень 2020 року.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й ГК України, отже - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розглядаються господарськими судами.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК повністю або частково до господарського суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про захист економічної конкуренції» законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України «Про Антимонопольний комітет України», «Про захист від недобросовісної конкуренції», інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» АМК є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу АМК обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови АМК, його заступників, державних уповноважених АМК, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень АМК, у спеціальних процесуальних засадах діяльності АМК, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників АМК на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань АМК відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

АМК будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (ст. 4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Частиною 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» встановлено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції АМК має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» АМК здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

За результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи АМК приймають рішення, в т.ч. про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо (ч. 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Як визначено ст. 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням АМК від 19.04.1994 №5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем (п. 2 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Згідно з ч. 2 цієї статті Закону України «Про захист економічної конкуренції», зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції (ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів АМК повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

У п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» з метою забезпечення правильного і однакового застосування господарськими судами приписів конкурентного законодавства роз`яснено, що для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (ч. 2 ст. 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (ст. ст. 5, 7, 9, 11, 13-15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (ч. ч. 1 ст. 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. ст. 4, 6, 8, 15-1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Комітет встановив і це не було спростовано позивачем, що Товариство за результатами господарської діяльності у період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства як таке, що не мало на цьому ринку жодного конкурента.

Доводи АМК України щодо наявності у діях Товариства порушення законодавства про захист економічної конкуренції ґрунтуються на зайнятті монопольного (домінуючого) становища та зловживання ним.

Суд встановив, що до 01.05.2019 діяв Попередній закон про ЖКП, відповідно ч. 1 ст. 1 якого комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Попереднього закону про ЖКП виконавцями надавалися наступні комунальні послуги із використанням теплової енергії: послуги з централізованого постачання гарячої води; послуги з централізованого опалення.

Постановою №1823 були встановлені для Товариства тарифи саме на ці комунальні послуги - з централізованого постачання гарячої води та централізованого опалення.

01.05.2019 було введено в дію Новий закон про ЖКП, яким було запроваджено нову класифікацію комунальних послуг та нову систему взаємовідносин, що виникатимуть у процесі надання та споживання цих послуг. Відповідно до п. « 2» ч. 1 ст. 5 Нового закону про ЖКП, з використанням теплової енергії надаються наступні комунальні послуги - постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Постановою №77 (в редакції Постанови № 623) встановлено новий, нижчий тариф саме на послуги за оновленою класифікацією - постачання теплової енергії, постачання гарячої води.

Таким чином, тарифи на послуги з централізованого опалення та послуги з постачання теплової енергії відповідно до попереднього та нового нормативно-правового регулювання становили:

- згідно з Постановою №1823 від 11.12.2018: централізоване опалення - 1 117,94 грн/Гкал для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії;

- згідно з Постановою №77 від 11.12.2018, в редакції Постанови № 623 від 17.03.2020: постачання теплової енергії - 689,32 грн/Гкал. (без ПДВ).

Як до, так і після набрання чинності Новим законом про ЖКП 01.05.2019 надання житлово-комунальних послуг споживачам здійснювалося виключно на договірних засадах відповідно до затвердженого уповноваженим органом тарифу (ч. 1 ст. 19 Попереднього закону про ЖКП, ч. 1 ст. 12 Нового закону про ЖКП).

Вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг є істотною умовою договорів, укладених зі споживачами до 01.05.2019 (п. п. 3 ч. 1 ст. 26 Попереднього закону про ЖКП).

У зв`язку зі зміною системи класифікації комунальних послуг, Новим законом про ЖКП передбачене обов`язкове укладення нових договорів зі споживачами відповідно до вимог Нового закону про ЖКП (ст. ст. 12, 13, п. 3 Прикінцевих та Перехідних положень).

Істотними умовами таких договорів є, в тому числі, перелік послуг, ціна послуги та порядок її оплати (п. п. 1, 5, 6 ч. 3 с. 12 Нового закону про ЖКП).

У Рекомендаціях № 37-рк від 17.09.2020 Комітет рекомендував Товариству забезпечити у встановленому порядку здійснення перерахунків нарахувань плати споживачам за теплову енергію, послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у зв`язку зі зміною ціни природного газу протягом опалювального періоду 2019/2020 років. Забезпечити публічне інформування споживачів про зменшення плати за послуги з постачання теплової енергії під час укладення договорів про надання послуги з постачання теплової енергії / гарячої води замість договорів про надання послуг централізованого опалення / централізованого постачання гарячої води та умови укладення таких договорів.

Крім того, у п. 28 вказаних рекомендацій наголошено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 №1082 «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію та послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку зі зміною ціни природного газу» внесені зміни до правил надання послуг, відповідно до яких теплопостачальним організаціям (виконавцям) надано право змінювати розмір нарахованої споживачем плати за послуги з централізованого опалення у разі зміни для них ціни природного газу, що використовуються для виробництва теплової енергії та надання відповідної послуги.

У той же час у відносинах зі споживачами, з якими були укладені договори про надання послуг із централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води до 01.05.2019, нарахування плати за комунальні послуги підприємствами теплопостачання здійснюється відповідно до умов таких договорів (в т.ч. щодо тарифів, які затверджені уповноваженим органом у встановленому законом порядку), до моменту укладення нових договорів за вимогами і правилами Нового закону про ЖКП.

Застосування у відносинах з такими споживачами нових, знижених тарифів, можливе виключно за умови укладення з такими споживачами нових договорів відповідно до Нового закону про ЖКП. Зазначене також підтверджується листом Міністерства розвитку громад і територій від 12.08.2020 №7/9.1.1./13871-20 та публічним роз`ясненням Міністерства розвитку громад і територій від 02.05.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Попереднього закону про ЖКП розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 21 Нового закону про ЖКП ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Отже, тариф є ціною послуги з централізованого опалення (за Попереднім законом про ЖКП)/послуги з постачання теплової енергії (за Новим законом про ЖКП).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують вільні ціни і державні регульовані ціни.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 191 ГК України державні регульовані ціни запроваджуються Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень y встановленому законодавством порядку. Державне регулювання цін здійснюється згідно із Законом України «Про ціни і ціноутворення» та іншими законами.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про ціни і ціноутворення» державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом:

1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів);

2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ціни і ціноутворення»).

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про теплопостачання» регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат є однією з форм державного регулювання в сфері теплопостачання.

Підпунктом 2 ч. 1 ст. 30 Попереднього закону про ЖКП передбачалось, що одним з принципів, на якому базується державне регулювання цін/тарифів, є принцип нормативного регулювання надання житлово-комунальних послуг споживачам за цінами/тарифами, затвердженими в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Нового закону про ЖКП ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Таким чином, тариф на послугу з централізованого опалення (за Попереднім законом про ЖКП)/послугу з постачання теплової енергії (за Новим законом про ЖКП) є державною регульованою ціною.

Згідно з абз. 8 п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» НКРЕКП здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про теплопостачання» до повноважень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема належать: розроблення і затвердження методології (порядку) формування тарифів на теплову енергію у сфері теплопостачання для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках; встановлення тарифів на теплову енергію суб`єктам природних монополій у сфері теплопостачання, ліцензування діяльності яких здійснюється Комісією

Товариство здійснює діяльність на ринку постачання теплової енергії, що є суміжним ринком відповідно до абз. 9 ст. 6 Закону України «Про природні монополії».

Товариство також в межах часового періоду, в якому на думку Комітету було вчинене порушення (з жовтня 2019 року по квітень 2020 року), було ліцензіатом НКРЕКП згідно з п. 29 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», ст. 16 Закону України «Про теплопостачання», п. 1.4 Ліцензійних умов на провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії (затв. Постановою НКРЕКП від 22.03.2017 №308) (далі - Ліцензійні умови).

Тобто, відповідно до чинного законодавства позивачу як суб`єкту, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва в зоні теплопостачання Товариства, встановлювати відповідний тариф (як і змінювати такий) може виключно НКРЕКП.

І для Товариства тарифи на комунальні послуги, зокрема, на послуги з централізованого опалення, послуги з постачання теплової енергії встановлювалися НКРЕКП як державні регульовані ціни.

Господарський суд першої інстанції обґрунтовано погодився з доводами відповідача про те, що наданий позивачем лист НКРЕКП №15129/18.2/9-23 від 21.06.2023 щодо неможливості коригування/встановлення тарифів на комунальні послуги не спростовують наданого позивачу права (відповідно до постанови №1082) змінювати розмір нарахованої споживачам плати. Адже в листі йдеться про тарифи, а не про фактичне нарахування за надані послуги.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» ліцензіат зобов`язаний виконувати вимоги ліцензійних умов відповідного виду господарської діяльності, а здобувач ліцензії для її отримання - відповідати ліцензійним умовам. Порушення ліцензійних умов та невиконання розпорядження про усунення порушень може бути підставою для зупинення дії ліцензії чи навіть ї анулювання (п. 2 ч. 2, п. 2 ч. 12 ст. 16 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності»).

Відповідно до п. п. 9 п. 3.2 розділу 3 Ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний здійснювати продаж, постачання виробленої теплової енергії за тарифами, що встановлюються уповноваженим законом державним колегіальним органом або органами місцевого самоврядування в межах наданих повноважень.

Як зазначено вище, Постановою №1082 було внесено зміни до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630) та Правил користування тепловою енергією (затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198) та передбачено, що теплопостачальна організація має право прийняти рішення щодо зміни розміру нарахувань за теплову енергію для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії.

Проте Товариство не могло реалізувати надане йому Постановою №1082 право самостійно змінити розмір нарахувань за теплову енергію для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу, оскільки відповідно до законодавства зобов`язане визначати розмір таких нарахувань виключно за державною регульованою ціною (тарифом, встановленим НКРЕКП), а самостійна зміна розміру нарахувань Товариством була б порушенням Ліцензійних умов.

Крім того, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства (ч. 5 ст. 13 Нового закону про ЖКП).

Тобто для споживача остаточна сума плати за теплову енергію (чи централізоване опалення) визначається множенням обсягу спожитої послуги (вираженим кількісно у конкретних одиницях виміру - Гкал) на встановлений тариф. Перший показник є об`єктивним і кількісно визначається або засобами (приборами) вимірювання, або розрахунковим методом за визначеною компетентним державним органом методикою. Другий показник регулюється (встановлюється) державою і не може бути самостійно змінений надавачем послуги.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі, якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання, така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання, державний нагляд (контроль) здійснюється за принципом презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання.

Враховуючи суперечність між нормами Постанови №1082 та вимогами Ліцензійних умов, Товариство звернулось за роз`ясненням до НКРЕКП щодо можливості реалізації права на зміну розмірів нарахувань за теплову енергію, послуги з централізованого опалення у зв`язку із зміною ціни природного газу.

Листом від 05.02.2020 №1415/185/7-20 НКРЕКП надала роз`яснення, що відповідно до вимог ліцензійних умов провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 22.03.2017 №308, при провадженні господарської діяльності з виробництва теплової енергії «ліцензіат повинен, зокрема, здійснювати продаж виробленої теплової енергії за тарифами, які встановлюються НКРЕКП, та дотримуватись структури витрат згідно зі статтями, затвердженими у тарифі на виробництво теплової енергії».

НКРЕКП як ліцензіар (уповноважений орган ліцензування) ТОВ «Євро-Реконструкція» з початку опалювального сезону 2019/2020 не надавала Товариству будь-яких вказівок щодо можливості відхилення від Ліцензійних умов та здійснення продажу теплової енергії за зниженим тарифом.

Більш того, НКРЕКП з 01.05.2019 не могла знизити тарифи на послуги з централізованого опалення, адже Новим законом про ЖКП (пп. 8 п. 8 Прикінцевих і Перехідних положень) було внесено зміни до ст. 1 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», якими приведено визначення терміну «тарифи на комунальні послуги» у відповідність із новою класифікацією комунальних послуг.

З переліку комунальних послуг, тарифи на які уповноважена встановлювати НКРЕКП, було виключено «послугу з централізованого опалення», натомість включено «послугу з постачання теплової енергії».

Разом з тим, саме послуга з централізованого опалення, а не послуга з постачання теплової енергії була предметом договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених Товариством зі споживачами до введення в дію Нового закону про ЖКП 01.05.2019.

Таким чином, з 01.09.2019 НКРЕКП вже не мала права встановлювати (у т.ч. за результатами коригування) інші тарифи на послуги, що надаються споживачам за договорами про надання послуг з централізованого опалення, укладеними до 01.09.2019.

Водночас, за не спростованим відповідачем твердженням Товариства, НКРЕКП як державний орган, що здійснює ліцензування, відреагувала на зниження цін на природній газ в паливній структурі тарифу та встановила нижчий тариф на послугу з постачання теплової енергії.

На засіданні НКРЕКП, яке проходило у формі відкритого слухання 17.03.2020, шляхом прийняття НКРЕКП Постанови №623 було скориговано встановлені Постановою №77 тарифи на теплову енергію (виробництво, транспортування та постачання) та встановлено тарифи на послугу з постачання теплової енергії, в яких було враховано зниження ціни на природній газ.

Про необхідність прийняття НКРЕКП відповідного рішення про встановлення ТОВ «Євро-Реконструкція» тарифів на послугу з постачання теплової енергії для стабільного проходження опалювального сезону Товариство письмово повідомляло НКРЕКП, що підтверджується відповідними листами позивача та Київської міської державної адміністрації.

НКРЕКП у зв`язку зі зниженням ціни природного газу переглянула та встановила нижчий тариф на послугу з постачання теплової енергії, проте не мала правових підстав переглядати тариф на послуги з централізованого опалення, що надавалися за договорами, укладеними до 01.05.2019, оскільки втратила відповідні повноваження з 01.05.2019.

ТОВ «Євро-Реконструкція» також не могло відступити від встановленого тарифу на послугу з централізованого опалення і самостійно змінити розмір нарахувань за ці послуги для споживачів, договори з якими були укладені до 01.05.2019, оскільки такі дії Товариства не відповідали б вимогам ряду нормативно-правових актів, зокрема, Ліцензійних умов, а також Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про ціни і ціноутворення».

До вказаних нормативно-правових актів законодавцем не були своєчасно внесені зміни, які дозволили би реалізувати надане Товариству Постановою №1082 право.

При цьому сама Постанова № 1082 не визначала чіткого, беззаперечного і законного механізму її практичної реалізації, який узгоджувався би із Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг», «Про ціни і ціноутворення».

За таких обставин необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом, є висновки АМК про те, що Постановою №1082 Товариству були надані правові підстави самостійно приймати рішення про зменшення розміру нарахувань споживачам плати за послуги з централізованого опалення у зв`язку зі зменшенням ціни природного газу протягом опалювального періоду 2019/2020 років, без зміни тарифу на зазначені послуги.

Щодо висновку АМК про те, що послуга з постачання теплової енергії за своєю сутністю є тією ж послугою з централізованого опалення, складові якої не зазнали змін, а Товариство безпідставно не взяло до уваги зменшення вартості природного газу у структурі тарифу, суд зазначає таке.

У Пояснювальній записці до Проекту Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1581 від 22.12.2014 вказано, що метою проекту є вдосконалення законодавчого регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг.

Досягнути зазначеної мети пропонувалося, в тому числі, запровадженням нового механізму укладання договорів у сфері житлово-комунальних послуг, особливостей укладання таких договорів у багатоквартирному будинку, удосконалення підходу до порядку оплати житлово-комунальних послуг.

Зокрема, Новим законом про ЖКП передбачено, що ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії (ч. 5 ст. 21 Нового закону про ЖКП).

Відповідно до Нового закону про ЖКП споживач у складі тарифу на послуги з постачання теплової енергії оплачує виключно вартість теплової енергії, поставленої виконавцем послуг до багатоквартирного будинку.

Додаткові витрати виконавця (пов`язані з абонентським обслуговуванням споживачів, а саме: укладення договору про надання комунальної послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги, обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами), що забезпечують надання відповідної послуги, не входять до складу тарифу і відшкодовуються виконавцю у складі плати за комунальну послугу відповідно індивідуального договору у складі плати за абонентське обслуговування (ч. 5 ст. 13, ч. 3 ст. 14 Нового закону про ЖКП).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Нового закону про ЖКП при наданні послуги з постачання теплової енергії за такими договорами споживач сплачує виконавцю окремо:

1) плату за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;

2) плату за абонентське обслуговування.

Такий підхід принципово відрізняється від підходу до формування тарифу на послуту із централізованого опалення, в якому ціна за одиницю постачання послуги з централізованого опалення для потреб населення (1 117,94 грн без ПДВ /Гкал відповідно до Постанови №1823) була вищою за ціну теплової енергії для потреб населення (1096,22 грн/Гкал (без ПДВ) відповідно до постанови НКРЕКП №1819 від 11.12.2018), оскільки окрім безпосередньо собівартості теплової енергії, включала в т.ч. і витрати на утримання абонентської служби.

Таким чином, Новим законом про ЖКП було не лише реформовано класифікацію комунальних послуг, а й змінено підходи до розрахунку плати за їх надання (в т.ч. за послугу постачання теплової енергії) для того, щоб такий розрахунок був зрозуміліший споживачам.

Враховуючи наведене апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції що в Рішенні Комітету, всупереч вимог законодавства про захист економічної конкуренції та Методики, не доведено наявності факту зловживання позивачем монопольним (домінуючим) становищем саме на ринку надання послуг з централізованого опалення Дарницького та Дніпровського районів міста Києва.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Посилання АМК у апеляційній скарзі на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.04.2023 у справі №904/2888/22 (залишену без змін постановою Верховного Суду від 20.06.2023) колегія суддів оцінює критично та зазначає, що обставини / правовідносини у справі №904/2888/22 та у справі, що розглядається, не є подібними. Крім того, у справі №904/2888/22 тарифи визначав орган місцевого самоврядування, а не НКРЕКП як постійно діючий центральний орган виконавчої влади зі спеціальним статусом, діяльність якого регламентується спеціальним окремим Законом України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду у цій справі є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається; підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 у справі №910/1599/23 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2023 у справі №910/1599/23 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/1599/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.10.2023.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова