ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 916/1974/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Кондратова І.Д., Студенець В.І.

за участю секретаря судового засідання - Балли Л.М.,

представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка"

на додаткове рішення Господарського суду Одеської області

у складі судді: Гут С.Ф.

від 14.03.2023

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Таран С.В., Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

від 21.06.2023

за позовом ОСОБА_1

до Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка"

про визнання недійсними рішення та положення,-

ВСТАНОВИВ

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог.

1. У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася з позовом до Кредитної спілки "ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА СПІЛКА" (далі - Відповідач), в якому просила визнати недійсним рішення спостережної ради Кредитної спілки "ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА СПІЛКА" у формі протоколу спостережної ради Кредитної спілки "ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА СПІЛКА" №1-п від 30.03.2012 та визнати недійсним положення про правління Кредитної спілки "ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА СПІЛКА", затверджене протоколом засідання спостережної ради Кредитної спілки "ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВА СПІЛКА" №1-п від 30.03.2012.

2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.02.2023 у справі №916/1974/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено; витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладено на Позивачку.

3. В подальшому, 22 лютого 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява від Відповідача про ухвалення додаткового рішення б/н від 22.02.2023 (вх.№2-228/23 від 22.02.2023), в якій Відповідач просив стягнути з Позивачки 22500 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/1974/22. Додатковим рішенням Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22 (суддя Гут С.Ф.) вищенаведену заяву задоволено частково; стягнуто з Позивачки на користь Відповідача 1500 грн витрат на професійну правничу допомогу по справі; у задоволенні решти заяви відмовлено.

4. Вказане судове рішення обґрунтоване тим, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, а відмова у задоволенні позовних вимог зумовлена пропуском Позивачкою строку позовної давності, у зв`язку з чим існують підстави для стягнення з неї на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу виключно у розмірі вартості послуги зі складання та подання заяви про застосування строку позовної давності, а саме: 1500 грн.

5. Не погодившись із такими рішеннями суду першої інстанції, 30.03.2023 Позивачка звернулася з апеляційною скаргою до Південного-західного апеляційного господарського суду, в якій просила: скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 21.02.2023 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, а також скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні заяви Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

6. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2023, повернуто Позивачці її апеляційну скаргу у зв`язку з не усуненням недоліків, а саме: не сплачено визначену апеляційним господарським судом суму судового збору. Одночасно апеляційним господарським судом, роз`яснено Позивачці її право на повторне звернення з апеляційною скаргою на основне та/чи додаткове рішення до апеляційного господарського суду у разі усунення недоліків, що стали підставою для повернення її апеляційної скарги.

7. Крім того, 10 квітня 2023 року Відповідачем було подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023, в якій останній просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи №916/1974/22, у повному обсязі.

8. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом в оскаржуваному додатковому рішенні не було надано вмотивованого пояснення щодо підстав для часткової відмови у задоволенні тих чи інших витрат, у тому числі не зазначено, яким чином суд визначив вартість складання заяви про застосування строку позовної давності у розмірі 1500 грн. Окрім того, Відповідач звернув увагу, що відмова у задоволенні майже всіх судових витрат, заявлених до стягнення Відповідачем, який не ініціював спір, а під час судового розгляду діяв добросовісно та не затягував розгляд справи, є надмірною та протиправною.

9. У відзиві на апеляційну скаргу Позивачка просила апеляційну скаргу задовольнити частково, шляхом ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви Відповідача про відшкодування витрат на правничу допомогу в повному обсязі. Такі вимоги мотивувала тим, що у матеріалах справи відсутні докази направлення їй документів, які підтверджують витрати Відповідача на правову допомогу та зауважила, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій Відповідача. Крім того Позивачка звернула увагу, що договір про надання правової допомоги №24 від 19.09.2022 було укладено між Відповідачем та адвокатом Гаєвим Олександром Олександровичем з порушенням статуту Відповідача.

10. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 апеляційну скаргу Відповідача задоволено частково. Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22 в частині задоволення заяви Відповідача б/н від 22.02.2023 (вх.№2-228/23 від 22.02.2023) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу скасовано, у задоволенні заяви в цій частині відмовлено. В решті додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22 залишено без змін.

11. Скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення з Позивачки на користь Відповідача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1500 грн, апеляційний суд виходив з того, що додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2022 ухвалене з порушенням норм процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Доводи інших учасників справи.

12. Відповідач звернувся до Верховного суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 та додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22. Ухвалити нове рішення, яким заяву Відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу по справі №916/1974/22 задовольнити та стягнути з Позивачки на користь Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22500 грн.

13. В обґрунтування підстав касаційного оскарження Скаржник посилається на пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

14. У своїй касаційній скарзі, Скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

15. Так, судом першої інстанції в додатковому рішенні не було надано вмотивованого пояснення щодо підстав часткової відмови у задоволенні тих чи інших витрат, не обґрунтовано суму стягнення за складання заяви про застосування строку позовної давності та не враховано участь у судових засіданнях адвоката.

16. Також скаржник зазначив, що у своїй постанові апеляційний суд не вказав, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково та не наводить жодної мотивації на згоду з рішенням суду першої інстанції у даній справі.

17. Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов до хибного висновку, щодо відсутності у матеріалах справи відомостей на підтвердження вартості складання заяви про застосування строку позовної давності та відсутності відомостей, щодо вартості однієї години роботи адвоката.

18. З урахуванням наведеного, на думку Скаржника, суди попередніх інстанцій не врахували, що Відповідачем не було ініційовано спір, під час судового розгляду він діяв добросовісно та не затягував розгляд справи.

Доводи інших учасників справи.

19. Від Позивачки надійшла заява, у якій вона просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду без змін.

Позиція Верховного Суду

20. Верховний Суд, перевіривши наявність зазначених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження додаткового рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі №916/1974/22, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм права дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

21. Предметом судового розгляду у даній справі є додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023, яким заяву Відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково, стягнуто з Позивачки на користь Відповідача 1500 грн та постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі №916/1974/22, якою додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 скасовано в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

22. Верховний Суд під час оцінки доводів Скаржника виходить з таких міркувань.

23. Відповідно до частини третьої статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

24. За частиною першою статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

25. За частинами другою та третьою статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

26. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

27. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

28. Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

29. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

30. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

31. Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

32. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

33. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

34. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

35. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

36. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

37. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

38. У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

39. Як вбачається із матеріалів справи, Відповідач заявив до стягнення з Позивачки 22500 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи ці вимоги, Відповідач надав: копію договору про надання правничої допомоги №24 від 19.09.2022, укладеного між Кредитною спілкою "Промислово-фінансова спілка" та адвокатом Гаєвим Олександром Олександровичем; копію розрахунку витрат за договором №24 від 19.09.2022 про надання правової допомоги; копію рахунку за договором №24 від 19.09.2022 про надання правової допомоги; копію акту приймання-передачі наданих послуг за договором №24 від 19.09.2022 про надання правової допомоги; від 21.02.2023.

40. Позивачка, під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення місцевим господарським судом, надала заперечення на заяву Відповідача про стягнення з неї на користь Відповідача понесених судових витрат на правничу допомогу.

41. Вирішуючи питання щодо стягнення з Позивачки зазначених витрат на професійну правничу допомогу, місцевий господарський суд, дослідив зазначені докази і доводи сторін, надав оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат, однак визнав правомірним стягнення з Позивачка на користь Відповідача витрат на професійну правничу допомогу лише у сумі 1500 грн, оскільки саме таку суму, за висновком суду першої інстанції, фактично витратила/понесла (сплатила) сторона на складання заяви про застосування строку позовної давності.

42. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Відповідачем було подано апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023, в якій останній просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду справи №916/1974/22, у повному обсязі.

43. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 апеляційну скаргу Відповідача задоволено частково. Додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22 в частині задоволення заяви Відповідача б/н від 22.02.2023 (вх.№2-228/23 від 22.02.2023) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу скасовано, у задоволенні заяви в цій частині відмовлено. В решті додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 14.03.2023 у справі №916/1974/22 залишено без змін.

44. Однак Верховний Суд не погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у стягненні понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що ухвалюючи постанову у справі суди допустили неправильне застосування норм процесуального права, зокрема статті 126 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття судами попередніх інстанцій незаконних судових рішень у відповідній частині.

45. Так, господарський суд апеляційної інстанцій не звернув уваги на те, що Відповідач оскаржив додаткове рішення в частині незадоволеної суми, а в іншій частині погоджувався, а отже не оскаржував. В свою чергу, апеляційний суд повністю переглянув додаткове рішення, замість того, щоб надати оцінку щодо незадоволеної суми, а отже фактично вийшов за межі доводів апеляційної скарги.

46. Безпідставний вихід за межі доводів апеляційної скарги є порушенням принципів диспозитивності та змагальності процесу.

47. Суд може вийти за межі апеляційних вимог лише за умови, що цим не погіршується становище заявника/скаржника.

48. Окрім того, апеляційним судом не було враховано, що Позивачка не оскаржила рішення суду першої інстанції в частині судових витрат, так як не усунула недоліки поданої апеляційної скарги, що свідчить про визнання суми в частині стягнення.

49. Беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, Верховний Суд дійшов до висновку, що фактично апеляційний суд не надав оцінки висновкам суду першої інстанції у частині відмовленої суми, бо в частині задоволеної Відповідачем додаткове рішення не оскаржувалося.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Пунктом 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

51. Відповідно до частини 4 статті 304 Господарського процесуального кодексу України у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанції, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд суду першої або апеляційної інстанції.

52. Згідно із частиною 6 статті 310 Господарського процесуального кодексу України Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

53. Враховуючи, що аргументи Скаржника про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку, Суд вважає за необхідне касаційну скаргу Відповідача задовольнити частково, оскаржувану постанову скасувати, а справу передати на розгляд до суду апеляційної інстанції.

54. Під час розгляду справи суду апеляційної інстанції слід урахувати наведене у цій постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати

55. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює і не ухвалює нове рішення (частина 14 статті 129 ГПК України), розподіл судових витрат Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Кредитної спілки "Промислово-фінансова спілка" задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.06.2023 у справі №916/1974/22 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді І. Кондратова

В. Студенець