ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 908/1389/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Пєскова В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

за участю представників:

ТОВ "Галантос" - Богданової А.А.,

приватного виконавця ВО Дніпропетровської області Сивокозова О.М.,

ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - Сушко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос»

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2023

у справі № 908/1389/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Галантос"

про визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022 відкрито провадження у справі № 908/1389/22 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос» (далі - ТОВ «Галантос», боржник) введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Солдаткіна І.В., вирішено інші процесуальні питання.

30.08.2022 за № 69172 у встановленому законодавством порядку оприлюднено повідомлення про відкриття справи про банкрутство ТОВ «Галантос».

В порядку статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства до суду надійшли заяви з грошовими вимогами до боржника: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») на суму 37609416,71 грн (вимоги забезпечені заставою майна боржника); Хорішко А.В. на суму 837 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.10.2022 у справі №908/1389/22 у задоволенні заяви ПАТ «Промінвестбанк» про визнання забезпеченим кредитором ТОВ "Галантос" на суму 37 609 416,71 грн відмовлено. Визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ТОВ "Галантос" на суму 4 962,00 грн (судовий збір) - 1 черга задоволення вимог кредиторів, на суму 837 000,00 грн - 4 черга задоволення вимог кредиторів.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2023 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18.10.2022 скасовано в частині відмови у задоволенні заяви ПАТ «Промінвестбанк» про визнання його забезпеченим кредитором ТОВ «Галантос» на загальну суму 37609 416,71 грн. Визнано ПАТ «Промінвестбанк» забезпеченим кредитором ТОВ «Галантос» на загальну суму 37 609 416,71 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду Запорізької області із заявою про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки, для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію.

В обґрунтування заяви зазначав, що ним 13.01.2021 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 відносно боржника ТОВ «Галантос» з примусового виконання дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 40/5005/7101/2011 від 08.07.2015, виданого на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 про звернення стягнення на користь ПАТ «Промінвестбанк» нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, а саме: адміністративний корпус інв. № 1-0008, літ. Е-3, загальною площею 1198,9 кв.м., насосна станція інв. № 1-0011, літ. У, загальною площею 18,4 кв.м., контрольно-пропускний пункт інв. № 1-0002, літ. Д загальною площею 88,1 кв.м., головний виробничий корпус інв. № 1-0001, літ. Ж загальною площею 2725,9 кв.м, ангар для мийки автомобілів інв. № -0006, літ. З, загальною площею 352,8 кв.м., багатопотоковий КПП інв. № 1-0014, літ. Т (будівля складу), загальною площею 1809,5 кв.м., надвірний туалет інв. № 1-0028, літ. Г, загальною площею 12,3 кв.м., дільниця розбирання списаних машин інв. № 1-0034, літ. X, загальною площею 427,4 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною у розмірі 6 528 273,00 грн.

Заява подана на підставі норм абзацу 6 частини п`ятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Стислий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.04.2023 у справі №908/1389/22 матеріали заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство № 908/1389/22 та додані до неї документи повернуто заявнику без розгляду.

У якості підстави для повернення без розгляду заяви приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. місцевий господарський суд навів пункт 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України - заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Суд першої інстанції зазначив, що приватний виконавець Сивокозов О.М. не є учасником провадження у справі про банкрутство, а згідно з частиною шостою статті 41 та абзаців 1, 2 частини восьмої статті 48 КУзПБ, задоволення забезпечених вимог кредитора за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, здійснюється за ухвалою суду на підставі заяви такого кредитора.

Стислий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2023 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.04.2023 скасовано, справу в частині розгляду заяви передано для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

Апеляційний суд визнав висновки суду першої інстанції безпідставними та передчасними, вказавши, що приватний виконавець звернувся до господарського суду з заявою у справі про банкрутство про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство, на підставі абзацу 6 частини п`ятої статті 41 КУзПБ, яким не встановлено суб`єктів відповідних звернень.

Апеляційний суд виходив з того, що приватний виконавець є законодавчо уповноваженою особою, що здійснює виконання судових рішень, в т.ч. господарських судів та має відповідні права та обов`язки, зокрема щодо звернення з заявами до суду під час виконання своїх повноважень, тобто діє в інтересах кредитора та наділений процесуальною дієздатністю.

За висновком апеляційного суду, в місцевого господарського суду були відсутні підстави для повернення заяви приватного виконавця згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України, а подана приватним виконавцем заява про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство, підлягає розгляду по суті.

Стислий зміст вимог та доводів касаційної скарги

ТОВ «Галантос» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі № 908/1389/22, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 05.04.2023 просить залишити в силі, вважає її такою, що постановлена відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З посилання на абзац 6 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, скаржником вказано неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

На думку ТОВ "Галантос", помилково скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції припустився порушення норм процесуального права, безпідставно застосувавши частину першу статті 53 ГПК України, адже приватний виконавець не наділений процесуальною дієздатністю на подання у справі про банкрутство заяви в інтересах забезпеченого кредитора.

Скаржник вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на норми частини першої статті 5, частини першої статті 13, частин першої, другої, третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 3, 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки цими нормами не регулюється питання звернення приватного виконавця до суду у справі про банкрутство в інтересах забезпеченого кредитора.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

ПАТ «Промінвестбанк» подало відзив на касаційну скаргу ТОВ «Галантос», в якому не погоджується з доводами, викладеними в ній, вважає її необґрунтованою, просить залишити без задоволення. При цьому погоджується з Центральним апеляційним господарський судом, що приватний виконавець є законодавчо уповноваженою особою, що здійснює виконання судових рішень, в тому числі господарських судів, та має відповідні права та обов`язки, зокрема щодо звернення з заявами до суду під час виконання своїх повноважень, тобто діє в інтересах забезпеченого кредитора та наділений процесуальною дієздатністю.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. у відзиві на касаційну скаргу заперечує проти касаційної скарги ТОВ «Галантос», вважає її безпідставною, за відсутності доказів порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального та матеріального права, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

Приватний виконавець звертає увагу суду на судову позицію, викладену у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.04.2023 у справі №910/21981/16 щодо статус виконавця у справах неплатоспроможності боржника.

В додатково поданому клопотанні приватний виконавець наводить правові висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у справі № 640/26320/20 щодо визначення правил предметної юрисдикції у спорах, стороною в яких є боржник, які, на його думку, підтверджують правомірність його звернення до Господарського суду із заявою про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог за якими припинено дію мораторію в силу закону.

Розгляд касаційної скарги і позиція Верховного Суду

Відповідно до частин першої, другої статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Предметом касаційного перегляду у цій справі є постанова апеляційного суду, ухвалена за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про повернення без розгляду заяви приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство № 908/1389/22.

Надаючи оцінку доводам скаржника, перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд, враховуючи приписи статті 300 ГПК України та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зазначає таке.

Судами встановлено, що 13.01.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 відносно боржника ТОВ «Галантос» з примусового виконання дублікату наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 40/5005/7101/2011 від 08.07.2015, виданого на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.07.2015 про звернення стягнення на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» нерухомого майна, яке розташоване за адресою м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого, 60, а саме: адміністративний корпус інв. № 1-0008, літ. Е-3, загальною площею 1198,9 кв.м., насосна станція інв. № 1-0011, літ. У, загальною площею 18,4 кв.м., контрольно-пропускний пункт інв. № 1-0002, літ. Д загальною площею 88,1 кв.м., головний виробничий корпус інв. № 1-0001, літ. Ж загальною площею 2725,9 кв.м, ангар для мийки автомобілів інв. № -0006, літ. З, загальною площею 352,8 кв.м., багатопотоковий КПП інв. № 1-0014, літ. Т (будівля складу), загальною площею 1809,5 кв.м., надвірний туалет інв. № 1-0028, літ. Г, загальною площею 12,3 кв.м., дільниця розбирання списаних машин інв. № 1-0034, літ. X, загальною площею 427,4 кв.м., шляхом продажу на прилюдних торгах у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку» та Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною у розмірі 6528273,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.08.2022 відкрито провадження у справі № 908/1389/22 про банкрутство ТОВ «Галантос», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Солдаткіна І.В.

Постановою приватного виконавця від 30.08.2022 зупинено вчинення виконавчих дій.

Оскільки після спливу 170 календарних днів з дня введення процедури розпорядження майном постанова про визнання ТОВ «Галантос» банкрутом не була винесена, 17.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О. М. була винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій, оскільки закінчився строк дії обставини, на підставі якої зупинялося виконавче провадження.

31.03.2023 Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою у справі про банкрутство ТОВ «Галантос» № 908/1389/22 про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство, на підставі абзацу 6 частини пятої статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

Вирішуючи питання, пов`язані з правом приватного виконавця на звернення до суду, що розглядає справу про банкрутство боржника, із заявою про звернення стягнення на майно такого боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію, суд касаційної інстанції виходить з такого.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Белле проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права". Як засвідчує позиція Європейського суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава, у свою чергу, не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

За змістом статей 55, 129 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Разом з тим, реалізація конституційного права ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм ГПК та КУзПБ.

Відповідно до частини 1 статті 3 ГПК України, судочинство у судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу особливостей справи про банкрутство (стаття 41 ГПК України), коло осіб, які мають право подавати заяви і клопотання процесуального характеру у справі про банкрутство, діючим законодавством звужено до учасників такої справи.

Стаття 1 КУзПБ визначає, що учасниками у справі про банкрутство є сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір.

В пункті 3 частини першої статті 42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Водночас, положеннями частини 1 статті 53 ГПК України передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

За частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно з статтею 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За частинами першою - третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження, зокрема має право звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення.

Водночас, як неодноразово наголошував Верховний Суд, з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і нормами КУзПБ, які мають пріоритет у правовідносинах за участю боржника, встановлені спеціальні правила звернення стягнення на його майно.

Провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження і характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

За приписами частини чотирнадцятої статті 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі арешт майна боржника чи інші обмеження боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (частина п`ята статті 41 КУзПБ).

Судова палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 13.04.2023 у справі № 910/21981/16 зауважила, що у межах справи про банкрутство підлягають вирішенню питання судового контролю у виконавчих провадженнях за рішеннями стосовно боржника, виконання яких можливе шляхом звернення стягнення на кошти чи інше його майно, незалежно від процесуальної форми звернення (скарга, заява, позов) заінтересованої особи щодо здійснення такого контролю.

Верховний Суд виснував, що повноваження господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, щодо здійснення відповідного судового контролю поширюються і на правовідносини з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) у виконавчому провадженні, що передбачає звернення стягнення на майно боржника або може вплинути іншим чином на майнові активи боржника, і такий контроль має здійснюватися з моменту відкриття виконавчого провадження та до його завершення чи закриття провадження у справі про банкрутство боржника.

За приписами КУзПБ зміст судового контролю у відносинах неплатоспроможності та банкрутства полягає у тому, що рішення чи дії боржника та третіх осіб, що можуть вплинути на майнові активи боржника, мають бути підконтрольні суду, що здійснює провадження у справі про банкрутство.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. у межах справи № 908/1389/22 про ТОВ «Галантос» звернувся до Господарського суду Запорізької області з заявою про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство на підставі абзацу 6 частини п`ятої статті 41 КУзПБ.

Місцевий господарський суд вказавши, що приватний виконавець Сивокозов О.М. не є належним заявником у справі про банкрутство, дійшов висновку про відсутність в нього права подавати заяву про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог за якими припинено дію мораторію в силу закону у справі про банкрутство №908/1389/22.

Водночас, в контексті наведеного вище, зважаючи на відсутність нормативного врегулювання співвідношення процедур виконавчого провадження та процедур банкрутства, з огляду на мету та цілі КУзПБ, колегія суддів зазначає, що суд при розгляді заяви про звернення стягнення на майно такого боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію, поданої особою, яка не є учасником справи, за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження з інших підстав, суд має відкрити провадження за заявою такої особи та належним чином перевірити наявність/відсутність у такої особи (у даному випадку приватного виконавця) обсягу процесуальної дієздатності на звернення до суду з відповідною заявою.

Близькі за змістом висновки щодо необхідності належного дослідження повноважень особи, яка не є учасником справи і яка звернулися до суду, саме в судовому засіданні, наведені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 14.08.2019 у справі №62/112).

Відтак, місцевий господарський суд під час розгляду відповідної заяви приватного виконавця мав відкрити провадження за його заявою, і саме в судовому засіданні належним чином дослідити та встановити чи має приватний виконавець відповідні права та обов`язки, зокрема щодо звернення до суду в справі про банкрутство під час виконання своїх повноважень з заявою про звернення стягнення на майно такого боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію, чи діє він в інтересах кредитора, вимоги якого є забезпеченими, та чи наділений процесуальною дієздатністю на звернення з відповідною заявою у справі про банкрутство.

Однак, в порушення вимог процесуального закону, без з`ясування питання наявності/відсутності у приватного виконавця відповідних прав та обов`язків, зокрема щодо звернення з відповідною заявою до суду у межах справи про банкрутство під час виконання своїх повноважень, саме після відкриття провадження за його заявою у справі про банкрутство, суд першої інстанції дійшов висновку про залишення заяви без розгляду на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України виходячи з аналогії права.

За наведених мотивів колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про передчасність висновку суду першої інстанції про залишення заяви приватного виконавця без розгляду на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України, скасування ухвали суду першої інстанції з переданням справи для продовження розгляду заяви приватного виконавця до суду першої інстанції.

Разом з тим, висновки апеляційного суду про те, що приватний виконавець має відповідні права та обов`язки щодо звернення з заявами до суду під час виконання своїх повноважень, тобто діє в інтересах кредитора та наділений процесуальною дієздатністю, вважає передчасними.

Зазначивши, що заява про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство подана приватним виконавцем на підставі абзацу 6 частини п`ятої статті 41 КУзПБ, яким не встановлено суб`єктів відповідних звернень, поза увагою апеляційного суду залишились правові висновки Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ про банкрутство, викладені в постанові від 22.09.2021 у справі № 905/1923/15 щодо звернення з заявою про отриманням згоди на реалізацію майна боржника у порядку положень частини п`ятої статті 41 КУзПБ.

Враховуючи те, що справа передана до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви приватного виконавця, вказані недоліки підлягають усуненню шляхом з`ясування судом першої інстанції обставин наявності/відсутності у приватного виконавця відповідних прав та обов`язків, зокрема, щодо звернення з заявою про звернення стягнення на майно боржника, що є предметом іпотеки для задоволення вимог, за якими припинено дію мораторію у справі про банкрутство, з урахуванням наведених вище правових норм та висновків Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ про банкрутство, викладених в постанові від 22.09.2021 у справі № 905/1923/15 щодо застосування положень частини шостої статті 41 та абзаців 1, 2 частини восьмої статті 41 КУзПБ.

Аргументи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме частини першої статті 53 ГПК України, якою передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах, судом відхиляються.

Адже частина перша статті 53 ГПК України є бланкетною нормою і може бути застосована лише за умови, якщо в законі передбачено право органу чи особи звертатися до суду в інтересах іншої особи та брати участь у справі. Водночас, спеціальним законом, який регулює провадження у справі про банкрутство, є саме Кодекс України з процедур банкрутства.

Норми частини першої статті 5, частини першої статті 13, частин першої, другої, третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" та статей 3, 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", на які зроблено посилання судом апеляційної інстанції, мають бути враховані судом першої інстанції під час розгляду заяви приватного виконавця з урахуванням положень Кодексу України з процедур банкрутства як спеціального закону, що регулює провадження у справі про банкрутство.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

З урахування наведеного вище, колегія суддів суду касаційної інстанції на підставі приписів статті 309 ГПК України дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ТОВ «Галантос» та про залишення без змін постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі №908/1389/22.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд, відповідно до статті 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Галантос» залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.07.2023 у справі № 908/1389/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Судді Жуков С.В.

Пєсков В.Г.