ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про забезпечення позову

"13" жовтня 2023 р. Cправа № 902/611/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни,

за участю секретаря судового засідання Шейгець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" № б/н від 09.10.2023 (вх. № 01-48/61/23 від 09.10.2023) про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс", 19001, Черкаська область, Черкаський район, місто Канів, вулиця Енергетиків, будинок 271, ідентифікаційний код юридичної особи 44279874

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг", 21022, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Енергетична, будинок 5 ідентифікаційний код юридичної особи 36830374

про стягнення 24 459 659,28 гривень

за участю представників:

від позивача - адвокат Багрій І.О. згідно ордеру (у режимі відеоконференції);

від відповідача - адвокат Давидюк І.А. згідно ордеру

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/611/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" про стягнення 24 459 659,28 гривень заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг №20190322/1 від 22.03.2019 в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг з яких: 19 407 910,16 гривень заборгованості, 1 841 800,48 гривень пені, 2 839 818,06 гривень інфляційних втрат та 370 120,58 гривень 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 13.01.2023 залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.07.2023 постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 та рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2023 у справі № 902/611/22 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

02.08.2023 матеріали справи № 902/611/22 надійшли до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу документообігу суду від 02.08.2023 справу №902/611/22 розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 07.08.2023 судом прийнято справу № 902/611/22 до провадження за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 05.09.2023 року о 10:00 год.

23.08.2023 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення № б/н від 16.08.2023 (вх. № 01-34/7801/23 від 23.08.2023) у яких останній зазначив про підтримання позивачем позову, надав пояснення по суті позовних вимог, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

05.09.2023 до суду від представника відповідача надійшли пояснення № б/н від 01.09.2023 (вх. № 01-34/8190/23 від 05.09.2023) у яких останній надав пояснення по суті позовних вимог, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

05.09.2023 до суду від представника відповідача надійшло клопотання № б/н від 04.09.2023 (вх. № 01-34/8187/23 від 05.09.2023) про відкладення судового розгляду.

У судовому засіданні 05.09.2023 судом постановлено ухвали про задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, а також про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/611/22 на 19.09.2023 о 15:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 19.09.2023 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/611/22 до 06.10.2023 року о 10:00 год., яку занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 06.10.2023 судом постановлено ухвали про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/611/22 до 13.10.2023 о 10:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

09.10.2023 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" подано до суду заяву № б/н від 09.10.2023(вх. № 01-48/61/23 від 09.10.2023) про забезпечення позову.

Ухвалою від 11.10.2023 у редакції ухвали від 12.10.2023 року судом заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" № б/н від 09.10.2023 (вх. № 01-48/61/23 від 09.10.2023) про забезпечення позову призначено до розгляду у судовому засіданні на 13.10.2023 року о 09:30 год.

На визначену судом дату у судове засідання з`явилися представники обох сторін.

Представник позивача у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав, просив задовольнити заяву у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення заяви про забезпечення позову, у задоволенні заяви просив відмовити.

За наслідками розгляду заяви, у судовому засіданні 13.10.2023 року суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у справі та орієнтовний час повернення.

Після виходу з нарадчої кімнати, судом проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на таке.

У заяві про забезпечення позову позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" у розмірі 24 459 659,28 гривень, які належать відповідачу, що знаходяться на банківських рахунках та іншим чином юридично закріплені (зареєстровані) за ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" та будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.

У заяві про забезпечення позову позивач зазначив, що виконання судового рішення та ефективний захист прав позивача залежить від наявності у відповідача грошових коштів на рахунках, а також майна, на яке може бути звернено стягнення в межах ціни позову.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову, позивач обгрунтовує тим що, відповідачем вживаються заходи, спрямовані на відчуження майна, на яке може бути звернено стягнення у разі задоволення позовних вимог у справі № 902/611/22, зокрема, за отриманою позивачем інформацією наданою на адвокатські запити слідує, що відповідачем вчинено дії по відчуженню належних йому транспортних засобів.

Враховуючи ці обставини позивач вважає, що існує об`єктивна необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти та інше майно відповідача у розмірі 24 459 659,28 грн., оскільки встановлено факти вчинення відповідачем дій, які здатні призвести до ускладнення / унеможливлення фактичного виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

На думку позивача, відчуження майна ТОВ Подільський Енергоконсалтинг стало можливим внаслідок відсутності дії заходів забезпечення позову у цій справі, в той час як наявність таких заходів унеможливила б неправомірні та недобросовісні дії щодо ухилення відповідача від виконання своїх боргових зобов`язань перед позивачем.

Відповідач у поясненнях щодо заяви про забезпечення позову заперечив щодо її задоволення, зазначив, що заява є безпідставною та необгрунтованою та обставина щодо відчуження транспортних засобів, на яку посилається позивач, не є належним доказом ухилення від виконання господарських зобов`язань відповідача та/або можливого примусового виконання рішення суду.

Також відповідач зазначив, що питання забезпечення позову вже було предметом розгляду в межах справи №902/611/22 та ухвалою Господарського суду Вінницької області від 31.10.2022 року, яка набула законної сили, у задоволенні аналогічної заяви позивача було відмовлено у повному обсязі.

На думку відповідача, застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, фактично зупинить діяльність відповідача, як критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період. З урахуванням наведеного відповідач вважає заяву позивача безпідставною та у задоволенні заяви про забезпечення позову просить відмовити.

Надавши оцінку доводам позивача та відповідача щодо наявності або відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову судом враховано таке.

Положеннями частини 2, частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Згідно приписів пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна, зокрема, містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

За змістом статті 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Відповідно до частини 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №914/2157/19 від 20.07.2020, №910/19256/16 від 10.04.2018, №910/20479/17 від 14.05.2018, №922/1605/18 від 11.09.2018, №909/526/19 від 14.01.2019, №925/288/17 від 25.01.2019, № 904/1417/19 від 26.09.2019.

Судом враховано, що предметом позову у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення грошових коштів у розмірі 24 459 659,28 гривень, отже виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи матиме відповідач необхідну суму грошових коштів, тому застосування заходу забезпечення позову, обраного позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

З огляду на майновий характер вимог у цій справі, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено правову позицію, відповідно до якої необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Крім того, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Відповідно до вимог статей 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Судом встановлено, що представником позивача було направлено запити до Територіального сервісного центру 0546 ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) та до Центрально-західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо відчуження транспортних засобів належних ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг".

У відповідь на вказані запити Територіальним сервісним центром 0546 надано інформацію, що станом на 29.09.2023 року ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" за період з 30.06.2023 року по 25.07.2023 року переоформлені транспортні засоби за переліком у загальній кількості 54 транспортних засоби (т.5 а.с. 161-164).

У свою чергу, Центрально - західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці надано відповідь щодо проведення зняття з обліку двох одиниць належних ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" техніки (автонавантажувач газовий був знятий з обліку в зв`язку з його списанням, телескопічний навантажувач був знятий з обліку у зв`язку з його відчуженням) (т. 5 а.с. 159-160).

Щодо відчуження транспортних засобів представник відповідача пояснив, що ним надавались іншим підприємствам регіону допоміжні транспортні та логістичні послуги щодо перевезень критично важливих вантажів, обладнання, електричного устаткування, ремонтних бригад на виклики, що підтверджується відповідними договорами надання послуг, укладеними з ТОВ "НЕСС ГРУП, ТОВ "НЕСС ДИЗАЙН", ТОВ "НЕСС СЕРВІС" та ТОВ "НЕСС ЕНЕРДЖІ". Водночас внаслідок винесення постанови про розшук рухомого майна боржника від 12.05.2023, а саме 45-ти транспортних засобів відповідача, вказані транспортні засоби неодноразово блокували та затримували працівники патрульної поліції, що призводило до порушення строків виконання договірних зобов`язань відповідача та зривало строки відновлення інфраструктури, обслуговування об`єктів інфраструктури тощо.

Враховуючи викликані вищенаведеними обставинами порушення договірних зобов`язань відповідача перед своїми партнерами ТОВ "НЕСС ГРУП, ТОВ "НЕСС ДИЗАЙН", ТОВ "НЕСС СЕРВІС" та ТОВ "НЕСС ЕНЕРДЖІ" та зважаючи на необхідність неухильного та своєчасного отримання послуг, які були предметом укладених договорів №№29477 від 01.06.2021, №29485 від 01.06.2021, №29476 від 01.06.2021, №29487 від 01.06.2021 за результатами переговорної процедури та на підставі проведеної експертної оцінки між ТОВ "НЕСС ГРУП, ТОВ "НЕСС ДИЗАЙН", ТОВ "НЕСС СЕРВІС", ТОВ "НЕСС ЕНЕРДЖІ" та ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" були укладені договори купівлі-продажу 42 одиниць транспортних засобів (зі строком експлуатації від 3 до 10 років) на загальну суму 8 462 572,50 грн. Окремі транспортні засоби були не відчужені, а безкоштовно передані ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" на потреби Збройних Сил України.

Відповідач у поясненнях зазначив, що правочини щодо купівлі-продажу майна (транспортних засобів) є звичайною господарською операцією, реалізовані відповідачем транспортні засоби не є ключовим інструментом надання товариством послуг (виконання робіт) за основним видом його діяльності. До відчуження транспортних засобів на балансі ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" обліковувалось у власності активів на загальну суму 508 433 000,00 гривень, після реалізації вказаних транспортних засобів - 415 520 000,00 гривень, що на думку відповідача свідчить, що реалізація транспортних засобів не істотно вплинула на загальний фінансовий стан, сукупну вартість активів ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" та його здатність щодо виконання своїх господарських зобов`язань.

Суд критично оцінює наведені твердження відповідача, оскільки судом встановлено, що згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Подільський Енергоконсалтинг" та ТОВ "НЕСС ГРУП, ТОВ "НЕСС ДИЗАЙН", ТОВ "НЕСС СЕРВІС", ТОВ "НЕСС ЕНЕРДЖІ", на користь яких за твердженням відповідача здійснено відчуження 42-х одиниць транспортних засобів є пов`язаними з відповідачем особами, бенефіціарними власниками, які здійснюють контроль щодо зазначених товариств є одні і ті самі фізичні особи (т. 5 а.с. 265-269).

Судом також взято до уваги, що більша частина транспортних засобів була відчужена відповідачем після ухвалення Верховним Судом постанови від 04.07.2023 року у цій справі № 902/611/22, відповідно до якої рішення Господарського суду Вінницької області від 13.01.2023 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі № 902/611/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Відповідач заперечив необхідність вжиття заходів забезпечення позову посилаючись на стабільний фінансовий стан підприємства та спроможність виконання зобов`язань, що підтверджується, зокрема, балансом (звітом про фінансовий стан) підприємства за останній звітний період станом на 30.06.2023 року (т. 5 а.с. 220-221).

Проаналізувавши наданий відповідачем баланс (звіт про фінансовий стан), судом взято до уваги, що хоча сам баланс не є збитковим, однак загальна сума довгострокових та поточних зобов`язань та забезпечень відповідача за звітний період становить 81, 852 мільйонів гривень (рядки 1695 + 1595 звіту), при цьому гроші та їх еквіваленти на рахунках у банках (рядки 1165, 1167 звіту) задекларовано у розмірі 87 тис. гривень.

Більш актуальних відомостей щодо стану банківського рахунку відповідачем суду не надано.

Відповідач заперечуючи щодо доцільності вжиття заходів забезпечення позову покликається на те, що заявник у своїй заяві не навів належних та беззаперечних доказів наявності фактичних обставин, з якими він пов`язує застосування таких заходів забезпечення позову та не довів того, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань чи виконання потенційного судового рішення, адже наявність у відповідача операцій купівлі-продажу рухомого майна може бути лише наслідком ведення останнім звичайної господарської діяльності та має тимчасовий характер, в той же час у відповідача наявні у власності активи загальною вартістю, що в десятки разів перевищує заявлену суму позовних вимог у справі.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 викладено висновок, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідачів в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі №905/448/22 також зазначено:

«Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами Відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для Позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із Позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника».

При зверненні із позовом про стягнення грошових коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 905/446/22 та від 14.12.2022 у справі №922/1369/22, від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23.

Водночас, переконливих доводів щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі відповідачем не наведено.

Твердження відповідача, що питання забезпечення позову вже було предметом розгляду у межах справи №902/611/22 та ухвалою Господарського суду Вінницької області від 31.10.2022 року, яка набула законної сили, у задоволенні аналогічної заяви позивача було відмовлено, судом відхиляються, оскільки розгляд справи здійснюється спочатку у новому складі суду та положення ГПК України не обмежують заявника, якому було раніше відмовлено у забезпеченні позову, у праві звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у разі зміни чи появи нових обставин, які на думку позивача є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає достатньо обґрунтованим припущення, що майно (у тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення, що є підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову.

Частиною 5 статті 140 ГПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Судом враховано, що подана заявником заява про забезпечення позову спрямована на ефективний захист (відновлення) порушених прав заявника та незастосування заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

З урахуванням досліджених судом обставин, суд дійшов висновку, що за умови неможливості встановити обставину щодо достатності чи недостатності грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах з метою забезпечення позову про стягнення 24 459 659,28 гривень є необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та накладення арешту на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто в межах різниці між сумою позову та арештованих грошових коштів.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача, у разі недостатності грошових коштів, у межах суми позову є адекватними та обґрунтованими заходами забезпечення позову, які відповідають меті їх застосування та перебувають у безпосередньому зв`язку з предметом позову, а також є співмірними з заявленими позивачем вимогами, оскільки тимчасово унеможливлять розпорядження грошовими коштами та майном, на яке буде накладено арешт, водночас спрямовані на запобігання ймовірним порушенням прав позивача, забезпечуючи збалансованість інтересів сторін до вирішення справи по суті.

Обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Таким чином, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, істотного ускладнення або неможливості ефективного захисту порушених прав заявника, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для вжиття заходів забезпечення позову, у зв`язку з чим заява позивача про забезпечення позову є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6, частини 8 статті 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до приписів статті 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Тобто відповідна вимога може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

З урахуванням обставин справи, суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, у зв`язку з чим заходи зустрічного забезпечення позову судом не застосовуються.

Відповідно до частини 1 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Згідно з положеннями частини 2 статті 144 ГПК України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Положеннями частини 4 статті 144 ГПК України визначено, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до приписів частин 7-10 статті 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" № б/н від 09.10.2023 (вх. № 01-48/61/23 від 09.10.2023) про забезпечення позову у справі № 902/611/22 задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" (21022, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Енергетична, будинок 5 ідентифікаційний код юридичної особи 36830374), які знаходяться на банківських рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг" у межах суми позову 24 459 659,28 гривень.

3. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження" та може бути пред`явлена до виконання у передбаченому чинним законодавством порядку протягом трьох років.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Форест Транс Сервіс" (19001, Черкаська область, Черкаський район, місто Канів, вулиця Енергетиків, будинок 271, ідентифікаційний код юридичної особи 44279874).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський Енергоконсалтинг", 21022, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Енергетична, будинок 5 ідентифікаційний код юридичної особи 36830374).

4. Згідно зі статтею 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

5. За приписами пункту 3 частини 1 статті 255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

6. Відповідно до частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник ухвали, засвідчений гербовою печаткою суду, надіслати для виконання Другому відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копію ухвали учасникам справи рекомендованим листом та засобами електронного зв`язку на відомі суду електронні адреси: представника позивача - , ; відповідача - ; представника відповідача - , органу ДВС - .

Повний текст ухвали складено та підписано 18 жовтня 2023 року.

Ухвала набрала законної сили 13 жовтня 2023 року.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу, 19001, Черкаська область, Черкаський район, місто Канів, вулиця Енергетиків, будинок 271; , ;

3 - відповідачу, 21022, Вінницька область, місто Вінниця, вулиця Енергетична, будинок 5; , ;

4 - Другому відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 21050, Вінницька область, Вінницький район, місто Вінниця, вулиця Соборна, будинок 15 А, .