СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 922/1511/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О. , суддя Пуль О.А.,

за участю секретаря судового засідання Бессонової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків, вх. № 1148 Х/2 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" вх. № 1230 Х/2 на рішення Господарського суду Харківської області від 11.05.2023, ухвалене суддею Аюповою Р.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області 11.05.2023 о 16 год. 26 хв. (повне рішення складено 22.05.2023) у справі №922/1511/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", м. Київ,

до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків,

про стягнення коштів у розмірі 7910298,24 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", м. Київ, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків, про стягнення 3% річних в розмірі 2413903,55 грн та інфляційних втрат в розмірі 5496394,69 грн, підставою нарахування яких стало порушення відповідачем свого зобов`язання щодо вчасної сплати дивідендів за результатами діяльності товариства відповідача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3955149,12 грн, з яких: загальна сума 3 % річних - 1206951,77 грн, загальна сума інфляційних втрат - 2748197,35 грн; також стягнуто витрати зі сплати судового збору у розмірі 118654,48 грн.

В обґрунтування вказаного рішення місцевий господарський суд зазначив наступне: здійснення відповідачем виплати належних позивачеві дивідендів за 2018 рік сталося з порушенням терміну для виплати таких дивідендів, що не заперечується відповідачем; сума заявлених позивачем до стягнення 3% річних в розмірі 2413903,55 грн та інфляційних втрат в розмірі 5496394,69 грн (розрахунок яких перевірено судом) є обґрунтованою та правомірно заявленою. Щодо тверджень відповідача, що на цей час позивач не має права без обмежень володіти, користуватися та розпоряджатися акціями відповідача, оскільки на них накладений арешт, а отже й не має самостійного права реалізовувати права акціонера суд першої інстанції зазначив, що арешт на корпоративні права ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" на 64817590 шт. простих бездокументарних іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн (частка в статутному капіталі 15,3416%) АТ Українські енергетичні машини, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022, натомість предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати дивідендів за 2018 рік в період з 17.10.2019 до 06.08.2021 (у вказані періоди жодного арешту на акції накладено не було), отже, ухвала слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022 у справі №554/10511/22 не стосується предмету доказування у даній справі; позивачем заявляється вимога про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення раніше виконаного грошового зобов`язання зі сплати дивідендів, на яку (вимогу) позивач має право незалежно від володіння акціями АТ Українські енергетичні машини на момент пред`явлення такої вимоги. Водночас, із посиланням на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, господарський суд зазначив, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника; АТ Українські енергетичні машини неодноразово піддавалося ворожим обстрілам (за відповідними фактами відкрито п`ять досудових проваджень) та через об`єктивні, незалежні від підприємства причини, фактично зупинило господарську діяльність. Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що невиконання грошового зобов`язання відповідачем перед позивачем у період з 14.06.2019 по 17.10.2019 не було викликано форс-мажорними обставинами, але водночас зазначив, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення 3 % річних та інфляційних у вересні 2022 року, саме у період повномасштабного вторгнення Російської Федерації, коли більшість замовників продукції виробництва відповідача не мали можливості своєчасно розрахуватися за її виготовлення та отримання; в даний період більшість підприємств Харкова призупинили свою господарську діяльність, а деякі і зовсім зупинилися, у зв`язку із обстрілами та евакуацією працівників. Із посиланням на вказані обставини, господарський суд зазначив, що, враховуючи важливість збереження господарської діяльності відповідача, приймаючи до уваги відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків, відсутність в діях відповідача прямого умислу, спрямованого на порушення зобов`язання, здійснення виплати належних позивачеві дивідендів за 2018 рік, з урахуванням принципу збалансованості інтересів сторін, розмір нарахованих у даній справі 3 % річних та інфляційних втрат може бути зменшено на 50 %.

Відповідач у межах установленого законом строку через систему "Електронний суд" подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову щодо стягнення з АТ "Українські енергетичні машини" у стягненні 3955149,12 грн (3 % річних у розмірі 1206951,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 2748197,35 грн).

В обґрунтування скарги заявник зазначає наступне: господарський суд не врахував, що на цей час позивач не має права без обмежень володіти, користуватися та розпоряджатися акціями відповідача, оскільки на них накладений арешт; Господарський суд Харківської області не звернув уваги, що наразі відповідно до Закону України Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів урядовими органами України вирішується питання щодо вилучення майна позивача цінних паперів та пов`язаних із ними корпоративних прав на користь держави та з метою захисту національних інтересів відповідно до ст. 5 Закону України Про санкції вирішується питання щодо накладення на позивача санкцій у вигляді блокування його активів - права розпоряджатися акціями; позивачем не надано (не приєднано) до матеріалів справи доказів обчислення індексу інфляції центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики та публікації в офіційних періодичних виданнях останнього, також, не надано доказів того, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка та не надано доказів того, що Держстатом здійснено публікацію щодо цього не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, в офіційних періодичних виданнях, стягнута Господарським судом Харківської області сума індексу інфляції у розмірі 2748197,35 грн, не має жодного обґрунтування та посилання, що прострочення грошового зобов`язання від відповідача виступає способом захисту майнового права позивача у вигляді відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора саме від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та на підставі чого позивач повинен був отримати компенсацію (плату) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами. Щодо зменшення розміру (звільнення від сплати) компенсаційних втрат трьох відсотків річних, апелянт із посиланням на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, зазначає, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, а також вказує, що позивач не надав будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошового зобов`язання; кожного разу, коли стягуються надмірні штрафні санкції, це впливає на ділову репутацію боржника, що зумовить погіршення економічного стану боржника під час проведення процедури приватизації державного майна і призведе до економічних наслідків у вигляді упущеної вигоди для Держави України. Також заявник скарги посилається на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, про те, що суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання; із посиланням на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 заявник скарги також зазначає про настання форс-мажорних обставин, вказуючи, що АТ Українські енергетичні машини через об`єктивні, незалежні від підприємства причини (ворожі обстріли) фактично зупинило господарську діяльність, більшість замовників продукції своєчасно не розраховувалися за її виготовлення та отримання, а після початку військової агресії ці надходження зменшилися в рази. Відповідач вважає, що господарський суд у зв`язку із цими обставинами не повинен застосовувати до АТ Українські енергетичні машини штрафні (компенсаційні) санкції у вигляді стягнення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки відповідач знаходиться під дією форс-мажорних обставин, тому просить суд апеляційної інстанції задовольнити клопотання відповідача та звільнити його від стягнення інфляційних витрат та 3 % річних.

Ухвалою суду від 15.06.2023 вказану апеляційну скаргу залишено без руху та зазначено, що з метою усунення недоліків скарги заявникові слід надати суду: докази сплати судового збору за подання скарги в сумі 71192,68 грн; докази надіслання копії скарги на адресу позивача; належні докази на підтвердження повноважень представника апелянта станом на час подання апеляційної скарги. Встановлено заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії відповідної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Іншою ухвалою від цієї ж дати витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/1511/22, які на виконання вказаної ухвали надійшли до суду 20.06.2023.

Позивач із оскаржуваним рішенням також не погодився, надіслав поштою до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (вх.№ 1230 Х/2 від 21.06.2023), в якій просить: скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/1511/22 в частині зменшення розміру нарахованих у даній справі трьох процентів річних та інфляційних втрат на 50% (на загальну суму 3955149,12 грн) та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі; стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування вимог скарги позивач зазначає, що ні встановлені статтею 625 ЦК України три проценти річних, ні індекс інфляції не є неустойкою або штрафними санкціями в розумінні ЦК України та ГК України, їх зменшення за рішенням суду чинним законодавством не передбачено; місцевий господарський суд послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, однак обставини вказаної справи (в якій сторони у договорі встановили річні у розмірі сорока відсотків річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений, та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів) значно відрізняються від обставин даної справи №922/1511/22, в якій не було встановлено очевидної неспівмірності заявлених до стягнення сум процентів річних (розмір яких не було збільшено порівняно з тим, що встановлений ст.625 ЦК України 3%), їх сума є у 24 рази меншою за розмір несвоєчасно сплачених дивідендів, що виключає будь-яке порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування позивачем відповідачу 3% річних. Також позивач вказує на те, що жодного висновку про можливість зменшення розміру інфляційних втрат постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 не містить.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.06.2023 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/1511/22 та повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "08" серпня 2023 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №104. Встановлено учасникам справи строк до 03.08.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

Після усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.06.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, АТ "Українські енергетичні машини", на рішення Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/1511/22 та призначено її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент". Повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться "08" серпня 2023 р. о 10:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №104. Встановлено учасникам справи строк до 03.08.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання заяв, клопотань тощо.

03.08.2023, тобто в межах установленого судом строку, позивач надіслав поштою відзив на апеляційну скаргу відповідача (вх.№9206 від 07.08.2023), в якому, посилаючись на безпідставність доводів апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини". Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги відповідача, позивач зазначає, що предметом позовних вимог у даній справі не є корпоративні відносини сторін (наявність або відсутність у позивача акцій відповідача взагалі не впливає на предмет і підстави позову, предметом якого є вимога про стягнення інфляційних та відсотків річних за прострочення раніше виконаного зобов`язання зі сплати дивідендів); відповідач не довів помилковості розрахунку суми позову, здійсненого позивачем; висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 щодо можливості зменшення суми відсотків річних не можуть бути застосовані в даному випадку, оскільки обставини вказаної справи значно відрізняються від обставин даної справи №922/1511/22; посилання відповідача на воєнні дії та на обстріли, яких зазнало АТ "Українські енергетичні машини", позивач не вважає переконливими доводами, зазначаючи, що обов`язки відповідача перед позивачем виникли задовго до початку воєнних дій; невиконання грошового зобов`язання відповідача перед позивачем у період з 14.06.2019 по 17.10.2019 не було викликано обставинами форс-мажору, окрім того, протягом 2022 року відповідачем укладалися значні правочини, він проводить активну підприємницьку діяльність, тому посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 позивач вважає безпідставними.

Позивач також звернувся до суду з заявою, в якій просив надати можливість участі представнику ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", адвокату Щербасі Роману Сергійовичу, у судовому засіданні, призначеному на "08" серпня 2023 року о 10:45 годині, у справі №922/1511/22 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 07.08.2023 вказану заяву було задоволено.

У судовому засіданні 08.08.2023, в якому взяв участь представник позивача в режимі відеоконференції, а відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вказаного засідання, не направив до Східного апеляційного господарського суду свого представника, колегія суддів дійшла висновку про відкладення розгляду справи з метою сприяння учасникам судового процесу (а саме, обом апелянтам - позивачеві та відповідачеві) в реалізації ними прав, передбачених ГПК України, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, у зв`язку з чим ухвалою суду від 08.08.2023 розгляд справи було відкладено на 22.08.2023 о 15:30 год. Іншою ухвалою від цієї ж дати задоволено клопотання представника ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", адвоката Щербахи Р.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 22.08.2023 о 15:30 год. у справі №922/1511/22, у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

18.08.2023 у зв`язку з відпусткою судді Фоміної В.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 22.08.2023 о 15:30 год. (копію ухвали від 08.08.2023 про відкладення розгляду справи отримано Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" у системі "Електронний суд" 10.08.2023) не направив до Східного апеляційного господарського суду свого представника для участі в судовому засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.

У судовому засіданні 22.08.2023, в якому взяв участь представник ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", адвокат Щербаха Р.С. (в режимі відеоконференції) було оголошено перерву до 26.09.2023 о 15:45 год. Також ухвалою від 22.08.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", адвоката Щербахи Р.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 26.09.2023 о 15:45 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

20.09.2023 позивач через систему "Електронний суд" надав пояснення, в яких зазначає, що відповідач не спростував правильності розрахунку суми позову; по суті поставлених у судовому засіданні 22.08.2023 колегією суддів питань, позивач зазначає, що, здійснюючи розрахунок трьох процентів річних та визначивши 17.10.2019 як дату початку відліку періоду прострочення виконання зобов`язання із перерахування відповідачем коштів, ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" керувалося правовою позицією пленуму Вищого господарського суду України, викладеною у постанові №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", згідно з п. 1.9 вказаної постанови, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, якщо у договорі виконання грошового зобов`язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов`язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов`язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов`язання буде 1 серпня 2014 року; аналогічна правова позиція була викладена Вищим господарським судом України у постанові від 13.12.2016 у справі № 910/21225/15. Тобто, оскільки у справі № 922/4208/19 судами було встановлено, що відповідач зобов`язувався виплатити дивіденди за 2018 рік у строк до 17.10.2019, позивач вважає, що останнім днем виконання такого зобов`язання є 16.10.2019. При цьому, позивач наголошує, що зазначення у постанові Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 922/4208/19, що "…судом першої інстанції обґрунтовано задоволені вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованих з 18.10.2019 за 60 днів 3% річних у загальному розмірі 264456,40 грн у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з виплати дивідендів за 2018 рік", жодним чином не обґрунтовує точку зору відповідача, оскільки є тільки правовою оцінкою, наданою судом певному факту при розгляді іншої справи, та, відповідно до частини 7 статті 75 ГПК України не є обов`язковою для господарського суду, крім того, у рішенні Господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі № 922/4208/19 вказано: "…Перевіривши наданий до позовної заяви розрахунок 3% річних суд встановив, що позивачем вірно визначено період нарахування та суму, що підлягає відшкодуванню", тобто воно не містить чітко визначених календарних дат як періоду, за який нараховано три проценти річних, а отже як суд апеляційної інстанції у справі № 922/4208/19 визначив дату 18.10.2019 як початок періоду нарахування, є незрозумілим. Із посиланням на вищевикладене, позивач наполягає на тому, що у справі № 922/1511/22 ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" правильно розраховано суми, що підлягають стягненню з відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 26.09.2023 о 15:45 год. (копію ухвали від 22.08.2023 про оголошення перерви в судовому засіданні отримано Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" у системі "Електронний суд" 23.08.2023), не направив до Східного апеляційного господарського суду свого представника для участі в судовому засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.

У судовому засіданні 26.09.2023 судом було досліджено наявний у матеріалах справи розрахунок позовних вимог, представник позивача, адвокат Щербаха Р.С., який взяв участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, наполягав на правильності цього розрахунку.

Ухвалою суду від 26.09.2023 у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.10.2023 о 14:00 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 104. Іншою ухвалою від 26.09.2023 задоволено клопотання представника ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", адвоката Щербахи Р.С. про участь у судовому засіданні, призначеному на 10.10.2023 о 14:00 год., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні 10.10.2023 представник позивача у режимі відеоконференції підтримав викладену ним письмово правову позицію, просив задовольнити апеляційну скаргу позивача в повному обсязі та відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 10.10.2023 о 14:00 год. (копію ухвали від 26.09.2023 про оголошення перерви в судовому засіданні отримано Акціонерним товариством "Українські енергетичні машини" у системі "Електронний суд" 27.09.2023), не направив до Східного апеляційного господарського суду свого представника для участі в судовому засіданні та не повідомив суд про причини його неявки.

В ході апеляційного розгляду даної справи апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, у межах встановленого строку.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутній у судовому засіданні представник позивача (у режимі відеоконференції) не висловлював заперечень щодо повноти дослідження доказів, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

За таких обставин, колегія суддів, дослідивши матеріали справи та заслухавши представника позивача, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами Сварог Ессет Менеджмент, що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду Сьомий Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" (позивач, ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент"), є власником 64817590 штук простих іменних акцій Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", попереднє найменування Акціонерне товариство Турбоатом (відповідач).

17.04.2019 вищим органом управління відповідача загальними зборами акціонерів (протокол № 24 від 17 04.2019), серед іншого, було прийнято рішення про розподіл прибутку товариства за 2018 рік (питання 7 порядку денного), відповідно до якого постановлено розподілити чистий прибуток, отриманий товариством за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році, з урахуванням Закону України Про управління об`єктами державної власності та Постанови Кабінету Міністрів України Про затвердження базового нормативу відрахування частки прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності у 2018 році господарських товариств у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, таким чином: 50 % на виплату дивідендів акціонерам товариства; на поповнення резервного капіталу товариства не нараховувати, оскільки він сформований у повному обсязі; 50 % на здійснення витрат, передбачених фінансовим планом товариства на 2019 рік.

Вказаним рішенням загальних зборів також затверджено загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи товариства за 2018 рік у розмірі 382137,5 тис. грн та встановлено, що виплата дивідендів здійснюється товариством безпосередньо акціонерам.

24.05.2019 відбулось засідання Наглядової ради відповідача, оформлене протоколом №12-НР, на якому розглядалось питання № 3 щодо визначення дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядку та строків виплати дивідендів, способу повідомлення осіб, які мають право на отримання дивідендів.

Вищевказаними річними загальними зборами акціонерів (протокол № 24 від 17.04 2019) та Наглядовою радою (протокол № 12-НР від 24.05 2019) відповідача прийняті наступні рішення стосовно виплати дивідендів за результатами діяльності товариства у 2018 році: розмір дивідендів, що підлягають виплаті відповідно до рішення річних Загальних зборів: 382137500,00 грн; дата складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за результатами діяльності товариства у 2018 році 10.06.2019; розмір річних дивідендів на 1 акцію 0,904475 грн; нарахування та виплата дивідендів з 14.06.2019 по 17.10.2019; виплата дивідендів здійснюється товариством безпосередньо акціонерам з урахування вимог Податкового кодексу України з обов`язковим наданням копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичних осіб) та документів, необхідних для уникнення подвійного оподаткування (для юридичних осіб-нерезидентів).

Також, у відповідності до вищевказаного рішення Наглядової ради відповідача, на його офіційному вебсайті 14.06.2019 було розміщено повідомлення для осіб, які мають право на отримання дивідендів, відповідну інформацію щодо порядку отримання дивідендів за 2018 рік.

Позивач був акціонером відповідача із кількістю акцій 64817581 штук та, відповідно, як акціонер відповідача, мав право на дивіденди у сумі 58625881,57 грн із розрахунку розміру річних дивідендів на 1 акцію 0,904475 грн.

Відповідач належним чином зобов`язання із своєчасної виплати позивачеві дивідендів не виконав. Зазначені вище факти були встановлені у рішенні Господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/4208/19. Вказаним рішенням, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2020 у справі № 922/4208/19, стягнуто з Акціонерного товариства "Турбоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" суму заборгованості з нарахованих дивідендів в розмірі 47625881,57 грн, 3% річних в розмірі 264456,40 грн, судовий збір в розмірі 672350,00 грн. Як вбачається з судових рішень у справі №922/4208/19, розміщених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судами встановлено, що суму 3% річних у розмірі 264456,40 грн, стягнуту відповідними рішеннями, було нараховано позивачем з 18.10.2019 за 60 днів прострочення сплати грошового зобов`язання.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, відповідач здійснив виплату зазначених вище належних позивачеві дивідендів за 2018 рік з порушенням терміну для виплати таких дивідендів наступним чином: 05.11.2019 було сплачено 5000000,00 грн; 25.02.2,00 грн, 04.08.2,00 грн, 06.08.2021 відповідач виплатив останню частину суми дивідендів у розмірі 47625881,57 грн.

Враховуючи прострочення відповідачем виплати дивідендів за 2018 рік, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, у якому просив суд стягнути 3% річних у розмірі 2413903,55 грн та 5496394,69 грн інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. 2678359,95

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (т.1, а.с.15) відсотки річних нараховано наступним чином:

- на суму боргу 58625881,57 грн за період з 17.10.2019 по 05.11.2019 (20 днів прострочення) у сумі 96371,31 грн;

- на суму боргу 53625881,57 грн за період з 05.11.2019 по 31.12.2019 (57 днів прострочення) у сумі 251233,58 грн;

- на суму боргу 53625881,57 грн за період з 01.01.2020 по 25.02.2020 (56 днів прострочення) у сумі 246151,59 грн;

- на суму боргу 48625881,57 грн за період з 25.02.2020 по 04.08.2020 (162 дні прострочення) у сумі 645687,94 грн;

- на суму боргу 47625881,57 грн за період з 04.08.2020 по 31.12.2020 (150 днів прострочення) у сумі 585564,12 грн;

- на суму боргу 47625881,57 грн за період з 01.01.2021 по 06.08.2021 (218 днів прострочення) у сумі 853351,41 грн.

Загальна сума відсотків річних, нарахованих позивачем за вказані періоди, становить 2678359,95 грн, однак у позовній заяві ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" зазначає, що стягненню підлягає 3% річних у розмірі 2413903,55 грн як різниця між вказаною сумою 2678359,95 грн та сумою 3% річних 264456,40 грн, що була стягнута з АТ "Українські енергетичні машини" відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/4208/19.

Інфляційні втрати позивачем розраховано за період з листопада 2019 року по липень 2021 року з урахуванням поетапного погашення заборгованості.

Розглянувши справу №922/1511/22, місцевий господарський суд частково задовольнив позов (з наведених вище підстав).

Надаючи оцінку висновкам місцевого господарського суду згідно з підпунктом б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, про які зазначено вище, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Предметом позову в даній справі є вимога кредитора до боржника про стягнення нарахувань на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено господарським судом та не заперечується сторонами в апеляційному провадженні, грошове зобов`язання зі сплати річних та інфляційних виникло у відповідача перед позивачем через порушення строків сплати дивідендів за 2018 рік у загальній сумі 58625881,57 грн. Розмір відповідної суми основного боргу (яку відповідач погашав частинами, з порушенням установленого терміну) було встановлено судовими рішеннями, що набрали законної сили, у справі №922/4208/19.

Разом з тим, відповідач, не заперечуючи вищевказаних обставин, водночас не погоджується зі стягненням з нього відповідних нарахувань (навіть у зменшеному господарським судом розмірі).

Зокрема, в апеляційній скарзі АТ "Українські енергетичні машини" стверджує, що господарський суд не врахував, що на цей час позивач не має права без обмежень володіти, користуватися та розпоряджатися акціями відповідача, оскільки на них накладений арешт.

Проте, як вбачається з оскаржуваного рішення, цим аргументам відповідача, які наводилися ним також і в суді першої інстанції, господарський суд надав належну правову оцінку, зазначивши, що арешт на корпоративні права ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" на 64817590 шт. простих бездокументарних іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн (частка в статутному капіталі 15,3416%) АТ Українські енергетичні машини накладено ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022, натомість предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати дивідендів за 2018 рік в період з 17.10.2019 до 06.08.2021 (у вказані періоди жодного арешту на акції накладено не було).

Як було встановлено вище, зобов`язання з виплати дивідендів за вказаний період, виникнення якого підтверджено рішенням Господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/4208/19, що набрало законної сили, було виконано відповідачем із простроченням. Отже, у нього виникло грошове зобов`язання перед позивачем щодо сплати нарахованих на вказану заборгованість процентів річних та інфляційних втрат у відповідності до ст.625 ЦК України. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №910/1929/19, від 21.12.2022 у справі № 910/14930/20 тощо.

У даній справі №922/1511/22 позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення раніше виконаного грошового зобов`язання зі сплати дивідендів. Тобто позивач має право на відповідну вимогу незалежно від володіння акціями АТ Українські енергетичні машини на момент пред`явлення такої вимоги.

Отже арешт на корпоративні права ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" на 64817590 шт. простих бездокументарних іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн (частка в статутному капіталі 15,3416%) АТ Українські енергетичні машини, накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022, не впливає на нарахування відповідних сум річних та інфляційних, враховуючи, що відповідне похідне грошове зобов`язання виникло не безпосередньо з корпоративних правовідносин та не залежить від їх стану на момент пред`явлення позову, оскільки зумовлено виключно вимогами закону (ст.625 ЦК України) щодо здійснення нарахувань на суму основного боргу (незалежно від характеру та підстав його виникнення), сплату якого боржником прострочено.

Колегія суддів також зазначає, що, відповідно до змісту ухвали слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022 у справі №554/10511/22 (т.1, а.с.154), арешт, накладений на корпоративні права ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", стосується лише права власника на розпорядження акціями (їх відчуження).

Отже вказаний арешт не позбавляє позивача права власності на акції відповідача та не може бути підставою для зупинення нарахування дивідендів.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що одні із кінцевих бенефіціарів позивача, отримуючи доходи з прибутку позивача в Україні, можуть сплачувати податки до бюджету РФ, а також про те, що урядовими органами України вирішується питання щодо вилучення майна позивача цінних паперів та пов`язаних із ними корпоративних прав на користь Держави та з метою захисту національних інтересів відповідно до ст. 5 Закону України "Про санкції" вирішується питання щодо накладення на позивача санкцій у вигляді блокування його активів (права розпоряджатися акціями), колегія суддів також не вважає обґрунтованими, оскільки відповідач не надав суду першої та апеляційної інстанції доказів на підтвердження відповідних обставин, зокрема, доказів наявності судових вироків стосовно бенефіціарів позивача, а також доказів того, що позивач станом на час розгляду даної справи №922/1511/22 в суді першої та апеляційної інстанції позбавлений права власності на акції відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками господарського суду про те, що ухвала слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 19.10.2022 у справі №554/10511/22 не стосується предмету доказування у даній справі №922/1511/22. Відповідачем в ході апеляційного провадження зазначених висновків не спростовано.

Доводи стосовно того, що позивачем не надано доказів, що величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка, та не надано доказів того, що Держстатом здійснено публікацію щодо цього не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, в офіційних періодичних виданнях, також наводилися відповідачем в суді першої інстанції і, на думку колегії суддів, місцевий господарський суд правомірно не визнав їх переконливими, зазначивши, що контррозрахунку заявлених до стягнення сум відповідач не надав; статистична інформація відповідно до Закону України Про інформацію є відкритою, у тому числі і щодо індексу інфляції.

Окрім того, як встановлено місцевим господарським судом та не спростовано відповідачем в апеляційній скарзі, несвоєчасне виконання АТ Українські енергетичні машини грошового зобов`язання перед ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" (що виникло у 2019 році та було повністю погашено 06.08.2021), не було викликано форс-мажорними обставинами, на які посилається відповідач.

Також, у відповідності до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

До вказаної законодавчої норми не було внесено змін щодо її застосування під час воєнного стану, тому обставини, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, а саме, введення воєнного стану в Україні, завдання підприємству шкоди ворожими обстрілами, на думку колегії суддів, хоча і є трагічними, і можуть бути підставою для подальшого притягнення держави-агресорки до відповідальності, разом з тим, не можуть мати наслідком ні повне, ні часткове звільнення АТ Українські енергетичні машини від сплати інфляційних та відсотків річних в порядку ст.625 ЦК України оскільки зменшення розміру відповідних сум з наведених вище підстав не передбачено нормами чинного законодавства.

Тому суд апеляційної інстанції вважає висновки місцевого господарського суду про зменшення сум відсотків річних та інфляційних такими, що не відповідають вищенаведеним приписам ч.1 ст.625 ЦК України та судовій практиці застосування вказаної норми.

А саме, як неодноразово зазначав Верховний Суд, за змістом положень пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509, статті 611, частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі №915/880/18, від 26.09.2019 у справі №912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).

При цьому, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Отже, визначене частиною другою статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). Відповідні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20.02.2023 у справі № 910/15411/21, від 11.07.2023 у справі 910/15410/21 тощо.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні та відповідач в апеляційній скарзі посилаються на висновки постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Разом з тим, як вбачається зі змісту вказаної постанови, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про можливість зменшення виключно суми відсотків річних (а не інфляційних), і лише із однієї підстави.

А саме, у справі № 902/417/18 встановлено, що сторони в договорі змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її у розмірі 40 % річних від несплаченої вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути оплачений, та 96 % річних від несплаченої ціни товару з моменту спливу дев`яноста календарних днів до дня повної оплати, тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку про те, що фактично визначені договором 96 % річних є саме способом отримання кредитором доходу, а тому з метою запобігання такому безпідставному збагаченню розмір належної до стягнення з відповідача у зазначеній справі суми відсотків річних було обмежено. Отже, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що сума неустойки, штрафу і процентів річних у справі № 902/417/18 перевищують майже в два рази суму прострочення та очевидно є неспівмірними, оскільки наслідки невиконання боржником зобов`язань вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання. За таких обставин, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 дійшла висновку щодо обмеження розміру санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовила у стягненні процентів річних саме з цих підстав.

Натомість у даній справі №922/1511/22 позивач заявив до стягнення відсотки не у збільшеному сторонами в договорі розмірі (як у справі №902/417/18), а у розмірі 3%, який передбачено законом (ч.2 ст.625 ЦК України), тобто в даному випадку не вбачається очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних. Натомість, як обґрунтовано зазначає позивач, нарахована ним сума відсотків річних 2413903,55 грн є у 24 рази меншою за суму дивідендів 58625881,57 грн.

Отже, у справі №922/1511/22 в ході її розгляду в суді першої та апеляційної інстанції не встановлено обставин, які могли б бути підставою для зменшення суми відсотків річних згідно з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18. Тобто обставини обох справ не є подібними, на що правильно вказує позивач в апеляційній скарзі.

Аналогічні висновки викладено, зокрема, в постанові Верховного Суду від 03.08.2023 у cправі № 922/567/22, в якій Верховний Суд зазначив, що Велика Палата Верховного Суду у справі №902/417/18 здійснила зменшення розміру відсотків річних з урахуванням конкретних обставин справи, а саме: з огляду на встановлення в укладеному між сторонами зазначеної справи договорі процентної ставки річних на рівні 40 % та 96 % і її явної невідповідності принципу справедливості, натомість у справі № 922/567/22 позивач заявив до стягнення з відповідача відсотки річних у розмірі, передбаченому законом, а саме: частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України - 3 (три) відсотки; суди попередніх інстанцій у справі №922/567/22 не встановили відповідних до справи № 902/417/18 обставин очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних (40 % і 96 % річних), тому Верховний Суд вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для зменшення заявленого у цій справі № 922/567/22 розміру трьох відсотків річних з урахуванням критеріїв розумності, справедливості та пропорційності, оскільки обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних у цій справі відсутні, розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом (три відсотки), отже, справа №902/417/18 не є подібною до справи №922/567/22, оскільки в зазначених справах суди при зменшенні розміру відсотків річних виходили з різних фактичних обставин, тому суди попередніх інстанцій помилково зменшили розмір заявлених до стягнення у цій справі трьох відсотків річних.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 не містить жодних висновків в обґрунтування можливості зменшення інфляційних нарахувань за будь-яких обставин.

Тому зменшення місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні у даній справі у справі №922/1511/22 сум інфляційних та відсотків річних, на думку колегії суддів, не узгоджується з нормами чинного законодавства (а саме, ст.625 ЦК України) та практикою їх застосування судом касаційної інстанції.

Водночас за результатами апеляційного провадження колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково, з наступних підстав.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив про правильність здійсненого позивачем розрахунку суми позову.

Однак колегія суддів, перевіривши наданий позивачем розрахунок (т.1, а.с.14, 15), зазначає наступне.

Як вбачається із розрахунку позивача та наданих його представником суду апеляційної інстанції усних і письмових пояснень, позивач починає період нарахування річних та інфляційних з 17.10.2019, оскільки відповідач зобов`язувався виплатити дивіденди за 2018 рік у строк до 17.10.2019, тому, на думку позивача, останнім днем виконання такого зобов`язання є 16.10.2019, тобто день, що передує 17.10.2019. В обґрунтування такого тлумачення значення прийменника "до" позивач посилається на постанову пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" та на постанову Вищого господарського суду України від 13.12.2016 у справі № 910/21225/15.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

У практиці Верховного Суду сформовано сталу позицію щодо застосування прийменників "до" і "по" у нормативних актах, а також договорах, зокрема, відповідно до неї прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 15.08.2023 у справі № 910/6870/21 тощо).

Отже, на думку колегії суддів, першим днем періоду нарахування сум інфляційних та річних має бути 18.10.2019 тобто день, наступний за кінцевою датою сплати дивідендів (17.10.2019).

Окрім того, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 922/1008/16, від 21.12.2021 у справі № 910/15364/20, від 08.11.2022 у справі № 910/21124/20 тощо.

Однак за розрахунком позивача дати оплати заборгованості (05.11.2019, 25.02.2020, 04.08.2020 та 06.08.2021) були включені як кінцеві дати кожного з відповідних періодів нарахування на що слушно вказував відповідач у суді першої інстанції, однак господарський суд залишив відповідні доводи поза увагою, не з`ясувавши зазначені обставини, що мають значення для справи.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неправильне визначення позивачем меж періодів існування заборгованості не вплинуло на правильність розрахунку інфляційних втрат в розмірі 5496394,69 грн, оскільки визначені позивачем дати знаходяться в межах періодів, що мають значення для таких розрахунків (з 1 по 15 число або з 16 по 31 число відповідного місяця).

Водночас 2678359,95 грн відсотків річних було нараховано позивачем за період з 17.10.2019 по 06.08.2021, тобто за період загальною тривалістю 663 днів, до якого необґрунтовано включено дні 17.10.2019, та 06.08.2021 (тоді як вони не підлягали включенню до розрахунку), а також дні 05.11.2019, 25.02.2020, 04.08.2020 безпідставно включено до розрахунку двічі: як кінцеву дату одного періоду та як першу дату наступного періоду нарахування.

Здійснивши перерахунок суми 3% річних за загальний період з 18.10.2019 по 05.08.2021 (658 днів), з урахуванням поетапної сплати відповідачем заборгованості, колегія суддів зазначає, що відсотки річних слід нараховувати наступним чином:

- на суму боргу 58625881,57 грн за період з 18.10.2019 по 04.11.2019 (18 днів прострочення) у сумі 86734,18 грн;

- на суму боргу 53625881,57 грн за період з 05.11.2019 по 31.12.2019 (57 днів прострочення) у сумі 251233,58 грн;

- на суму боргу 53625881,57 грн за період з 01.01.2020 по 24.02.2020 (55 днів прострочення) у сумі 241756,02 грн;

- на суму боргу 48625881,57 грн за період з 25.02.2020 по 03.08.2020 (161 день прострочення) у сумі 641702,21 грн;

- на суму боргу 47625881,57 грн за період з 04.08.2020 по 31.12.2020 (150 днів прострочення) у сумі 585564,12 грн;

- на суму боргу 47625881,57 грн за період з 01.01.2021 по 05.08.2021 (217 днів прострочення) у сумі 849436,96 грн.

Отже, загальна сума відсотків річних за цей період має становити 2656427,07 грн (на 21932,88 грн менше, ніж заявлено позивачем).

Оскільки рішенням Господарського суду Харківської області від 05.08.2020 у справі №922/4208/19 з АТ "Українські енергетичні машини" на користь ТОВ "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" було стягнуто 264456,40 грн 3% річних за період з 18.10.2019 за 60 днів прострочення, колегія суддів зазначає, що стягненню з відповідача у даній справі №922/1511/22 підлягає різниця між сумами 2656427,07 грн та 264456,40 грн, а саме 2391970,67 грн відсотків річних (а не 2413903,55 грн, як зазначав позивач на підставі здійсненого ним неправильного розрахунку).

Відповідно, обидві апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід змінити в частині розміру сум інфляційних та відсотків річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Розподіл судових витрат між сторонами за результатами даного апеляційного провадження здійснюється у відповідності до вимог ст.129 ГПК України.

Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами перегляду рішення суду у даній справі №922/1511/22 суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині суми 3% річних, а саме, про те, що із заявлених позивачем 2413903,55 грн підлягає стягненню 2391970,67 грн, та, відповідно про часткове задоволення апеляційної скарги позивача. Таким чином, зі сплаченої позивачем суми судового збору за подання апеляційної скарги, належний розмір якої (виходячи з розміру оскаржуваної суми 3955149,12 грн) становить 88990,86 грн, пропорційному стягненню з відповідача підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 88497,37 грн.

Водночас, оскільки апеляційну скаргу відповідача також частково задоволено та відмовлено в позові в частині стягнення 21932,88 грн із заявленої позивачем суми 2413903,55 грн 3% річних, то зі сплаченої відповідачем суми судового збору за подання апеляційної скарги, належний розмір якої (виходячи з розміру оскаржуваної суми 3955149,12 грн) становить 88990,86 грн, пропорційному стягненню з позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 493,49 грн.

Згідно з ч.11 ст.129 ГПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, з урахуванням вимог вищенаведеної норми, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає різниця між сумами 88497,37 грн та 493,49 грн, а саме 88003,88 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.129, п.2 ч.1 статті 275, п.1 ч.1 статті 277, статтями 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків, та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 11.05.2023 у справі №922/1511/22 змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 199; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" (код за ЄДРІСІ 233821) (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Д; код 33499232) загальну суму 3 % річних у розмірі 2391970,67 грн; загальну суму інфляційних втрат у розмірі 5496394,69 грн; витрати зі сплати судового збору у розмірі 118325,48 грн".

Стягнути з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, м. Харків, пр. Героїв Харкова, 199; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент", що діє від свого імені, але в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Сьомий" Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Сварог Ессет Менеджмент" (код за ЄДРІСІ 233821) (01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Д; код 33499232) 88003,88 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 12.10.2023

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль