РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2023Справа № 910/11201/23
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1)
до проІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2) стягнення штрафних санкцій у розмірі 59 156 357 грн. 48 коп.
Представники:

від Позивача: ОСОБА_2 (представник в порядку самопредставництва);

від Відповідача: ОСОБА_3 (представник на підставі довіреності);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі також - «Позивач») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (надалі також - «Відповідач») про стягнення штрафних санкцій у розмірі 59 156 357 грн. 48 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 року відкрито провадження у справі № 910/11201/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.08.2023 року.

11.08.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3.

11.08.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.08.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

16.08.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли заперечення проти клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3.

У підготовче судове засідання 17.08.2023 року з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання Відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3, встановлено Відповідачу строк до 5 днів з дня отримання відповіді на відзив для надання заперечень, продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче судове засідання на 15.09.2023 року.

30.08.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли заперечення.

12.09.2023 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла заява щодо доповнення до клопотання.

У підготовче судове засідання 15.09.2023 року з`явились представники позивача та відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2023 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.10.2023 року.

В судовому засіданні 18 жовтня 2023 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи позовної заяви, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник Відповідача просив суд зменшити розмір неустойки на підставі ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 18 жовтня 2023 року, на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

13.05.2022 року між ІНФОРМАЦІЯ_1 (Замовник) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Виконавець) було укладено Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_8, відповідно до умов якого Виконавець зобов?язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства товар, зазначений в Специфікації (Додаток 1 до Контракту), що постачається з метою забезпечення відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальної цілісності, обмеження конституційних прав і свобод людини, а Замовник - прийняти через визначеного Вантажооодержувача та оплатити такий товар. (а.с.8-17)

Орієнтовна вартість товару на момент укладання Контракту без урахування податку на додану вартість становить ІНФОРМАЦІЯ_9. (п.2.1 Договору)

Згідно з п.3.1 Договору поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється у місці поставки на підставі видаткової накладної з подальшим оформленням Вантажоодержувачем акту приймання-передачі (згідно з Додатком 22).

Датою виконання Виконавцем зобов?язань щодо поставки товару є дата початку приймання товару згідно акту приймання-передачі (згідно з Додатком 22). (п.3.4 Договору)

Згідно з п.4.1 Договору Виконавець зобов?язаний поставити товар згідно з умовами Контракту не пізніше строку, визначеного у Специфікації, та надати Замовнику документи згідно пункту 2.5 Контракту.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки товару Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) товару, за кожний день прострочення поза встановлені Контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з Виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання (часткове чи повне) або неналежне виконання зобов?язань за цим Контрактом у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання Контракту та виникли поза волею Сторін і безпосередньо вплинули на виконання Контракту (аварія, катастрофа, стихійне лихо тощо). (п.7.3 Договору)

Згідно з п.7.4 Договору Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом/5 (п?яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу Сторону. У разі не повідомлення у строк, який визначений у першому абзаці ого пункту, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позавляється права посилатися да ці обставини та не звільняться від відповідальності, передбаченої пунктом 7.2 цього Контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату: виданого Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними торгово-промисловими палатами.

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.. (п.7.5 Договору)

Згідно з п.7.6 Договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) продовжується більше ніж 30 календарних днів, кожна із Сторін має право розірвати Договір в установленому порядку.

Якщо обставини, зазначені у пункті 7.3. цього Контракту, будуть продовжуватися більше 30 календарних днів то кожна із Сторін має право в установленому порядку розірвати Контракт повністю або частково і в такому випадку жодна із Сторін не буде мати права вимагати від іншої відшкодування можливих збитків.

Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язать за Контрактом, якщо доведуть, що невиконання зобов`язань викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулася поза контролем Сторін і виникла після укладення Договору.

Специфікацією до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Сторони узгодили найменування товару, кількість, ціну, загальну суму 310664580 грн. 00 коп. Строк постачання товару згідно з умовами Контракту: за пунктом 1 - до 30.06.2022; за пунктом 2 - до 05.08.2022. (а.с.18)

Додатковими угодами №1 від 19.07.2022 року, №2 від 12.08.2022 року, №3 від 26.12.2022 року, №4 від 31.03.2023 року до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Сторони вносили зміни до розділу 2 контракту. (а.с.19-30)

Додатковою угодою №5 від 09.06.2023 року до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Сторони внесли зміни до п.2.2 Контракту, виклали специфікацію у новій редакції. Так, відповідно до п.2.2 договору вартість (ціна) товару за цим Контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_10. (а.с.31-33)

Специфікацією до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 в редакції Додаткової угоди №5 від 09.06.2023 року Сторони визначили строк постачання товару згідно з умовами Контракту: за пунктом 1 - до 15.07.2022; за пунктом 2 - до 30.09.2022. (а.с.33)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Відповідач поставив товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймання - передачі товару №106 від 14.09.2022 року (дата початку прийому 12.09.2022) на суму 29 705 174 грн. 40 коп., №551/2 від 31.10.2022 року (дата початку прийому 30.10.2022) на суму 1 237 715 грн. 60 коп., №236 від 22.12.2022 року (дата початку прийому 22.12.2022) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №250 від 27.12.2022 року (дата початку прийому 25.12.2022) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №10 від 11.01.2023 року (дата початку прийому 11.01.2023) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №19 від 22.01.2023 року (дата початку прийому 22.01.2023) на суму 54 234 447 грн. 20 коп., №144 від 09.02.2023 року (дата початку прийому 09.02.2023) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №203 від 06.03.2023 року (дата початку прийому 05.03.2023) на суму 57 610 035 грн. 20 коп., №224 від 19.03.2023 року (дата початку прийому 19.03.2023) на суму 54 234 447 грн. 20 коп., Актами приймання - передачі товару б/н від 23.09.2022 року, б/н від 24.11.2022 року, б/н від 28.12.2022 року, б/н від 18.01.2023 року, б/н від 23.01.2023 року, б/н від 13.02.2023 року, б/н від 24.02.2023 року, б/н від 21.03.2023 року, б/н від 04.04.2023 року, а загалом на суму в розмірі 310 664 580 грн. 00 коп. з урахуванням Уточнюючого акту б/н від 20.06.2023 року. (а.с.41-75)

Претензіями №403/3/2/6637 від 26.08.2022 року, №403/3/21/865 від 20.01.2023 року Позивач вимагав у Відповідача сплатити штрафні санкції за порушення строків поставки товару. (а.с.34-37) У відповідь на яку Відповідач листом №29/10.3-1494 від 16.03.2023 року повідомив про настання форс-мажорних обставин.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги Позивач зазначає, що Відповідач всупереч умовам Договору не здійснив поставку товару у передбачені договором строки. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору Позивач просить суд стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 на його користь пеню у розмірі 37 409 836 грн. 88 коп. та штраф у розмірі 21 746 520 грн. 60 коп.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначав про наявність форс - мажорних обставин, а тому просив суд зменшити розмір неустойки відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України на 99%.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Відповідач поставив товар, а Позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується Актами приймання - передачі товару №106 від 14.09.2022 року (дата початку прийому 12.09.2022) на суму 29 705 174 грн. 40 коп., №551/2 від 31.10.2022 року (дата початку прийому 30.10.2022) на суму 1 237 715 грн. 60 коп., №236 від 22.12.2022 року (дата початку прийому 22.12.2022) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №250 від 27.12.2022 року (дата початку прийому 25.12.2022) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №10 від 11.01.2023 року (дата початку прийому 11.01.2023) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №19 від 22.01.2023 року (дата початку прийому 22.01.2023) на суму 54 234 447 грн. 20 коп., №144 від 09.02.2023 року (дата початку прийому 09.02.2023) на суму 28 805 017 грн. 60 коп., №203 від 06.03.2023 року (дата початку прийому 05.03.2023) на суму 57 610 035 грн. 20 коп., №224 від 19.03.2023 року (дата початку прийому 19.03.2023) на суму 54 234 447 грн. 20 коп., Актами приймання - передачі товару б/н від 23.09.2022 року, б/н від 24.11.2022 року, б/н від 28.12.2022 року, б/н від 18.01.2023 року, б/н від 23.01.2023 року, б/н від 13.02.2023 року, б/н від 24.02.2023 року, б/н від 21.03.2023 року, б/н від 04.04.2023 року, а загалом на суму в розмірі 310 664 580 грн. 00 коп. з урахуванням Уточнюючого акту б/н від 20.06.2023 року, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.41-75)

Згідно з п.3.1 Договору поставка Виконавцем та приймання Вантажоодержувачем товару за Контрактом здійснюється у місці поставки на підставі видаткової накладної з подальшим оформленням Вантажоодержувачем акту приймання-передачі (згідно з Додатком 22).

Датою виконання Виконавцем зобов?язань щодо поставки товару є дата початку приймання товару згідно акту приймання-передачі (згідно з Додатком 22). (п.3.4 Договору)

Згідно з п.4.1 Договору Виконавець зобов?язаний поставити товар згідно з умовами Контракту не пізніше строку, визначеного у Специфікації, та надати Замовнику документи згідно пункту 2.5 Контракту.

Додатковою угодою №5 від 09.06.2023 року до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Сторони внесли зміни до п.2.2 Контракту, виклали специфікацію у новій редакції. Так, відповідно до п.2.2 договору вартість (ціна) товару за цим Контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_10. (а.с.31-33)

Специфікацією до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 в редакції Додаткової угоди №5 від 09.06.2023 року Сторони визначили строк постачання товару згідно з умовами Контракту: за пунктом 1 - до 15.07.2022; за пунктом 2 - до 30.09.2022. (а.с.33)

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи умови Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Відповідач повинен був здійснити поставку товару на загальну суму в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_10. у строк по 15.07.2022 року (за 1 пунктом) та у строк по 30.09.2022 року (за 2 пунктом).

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, в порушення умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7, Відповідач здійснив поставку товару на суму в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_10. з порушенням строку, визначеного Договором, про що не заперечували представники сторін у поданих заявах по суті спору, що відповідно до ч.1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доказуванню.

Сторони звільняються від відповідальності за невиконання (часткове чи повне) або неналежне виконання зобов??язань за цим Контрактом у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорні обставини), які не існували під час укладання Контракту та виникли поза волею Сторін і безпосередньо вплинули на виконання Контракту (аварія, катастрофа, стихійне лихо тощо). (п.7.3 Договору)

Згідно з п.7.4 Договору Сторона, що не може виконувати зобов`язання за Контрактом унаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше ніж протягом/5 (п?яти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу Сторону. У разі не повідомлення у строк, який визначений у першому абзаці ого пункту, у письмовій формі іншої сторони про настання обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) вона позавляється права посилатися да ці обставини та не звільняться від відповідальності, передбаченої пунктом 7.2 цього Контракту, навіть при наявності відповідного сертифікату: виданого Торгово-промисловою палатою України та/або регіональними торгово-промисловими палатами.

Доказом виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) є сертифікат, який видається Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.. (п.7.5 Договору)

Згідно з п.7.6 Договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) продовжується більше ніж 30 календарних днів, кожна із Сторін має право розірвати Договір в установленому порядку.

Якщо обставини, зазначені у пункті 7.3. цього Контракту, будуть продовжуватися більше 30 календарних днів то кожна із Сторін має право в установленому порядку розірвати Контракт повністю або частково і в такому випадку жодна із Сторін не буде мати права вимагати від іншої відшкодування можливих збитків.

Сторони можуть бути звільнені від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язать за Контрактом, якщо доведуть, що невиконання зобов`язань викликано неконтрольованою перешкодою, яка відбулася поза контролем Сторін і виникла після укладення Договору.

Листом №29/3-2804 від 10.09.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомило ІНФОРМАЦІЯ_1 про обставини непереборної сили під час здійснення поставки та просили внести зміни до контракту. (а.с. 119-122)

Листом №29/10-3731 від 7.11.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслало на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 копію висновку сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_11 про форс-мажорні обставини. (а.с.123-126)

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів внесення Сторонами змін до Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 в частині здійснення строку поставки товару, а тому Відповідач повинен був здійснити постачання товару відповідної якості та кількості у строк по 15.07.2022 року (за 1 пунктом) та у строк по 30.09.2022 року (за 2 пунктом).

Такими чином, Судом встановлено, що всупереч умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 не була здійснена поставка товару на загальну суму в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_10. у строк по 15.07.2022 року (за 1 пунктом) та у строк по 30.09.2022 року (за 2 пунктом).

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 16.07.2022 р. по 18.03.2023 р. у розмірі 37 409 836 грн. 88 коп. та 7% штрафу у розмірі 21 746 520 грн. 60 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Згідно норми ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до приписів ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК)

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 ЦК, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 ЦК, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, Суд звертає увагу, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що за порушення строків поставки товару Виконавець сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотка від вартості непоставленого (недопоставленого) товару, за кожний день прострочення поза встановлені Контрактом строки поставки, а за прострочення понад 30 днів з Виконавця додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної суми.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного зобов`язання з 16.07.2022 р. по 18.03.2023 р. у розмірі 37 409 836 грн. 88 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у повному обсязі.

Суд, перевіривши розрахунок 7% штрафу у розмірі 21 746 520 грн. 60 коп. на підставі п.7.2 Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

В той же час, у Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України на 99%.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК та ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. ст. 86, 236-238 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, ІНФОРМАЦІЯ_13 між ІНФОРМАЦІЯ_2 (Покупець) та Компанією «ІНФОРМАЦІЯ_4» (Продавець) було укладено Контракт ІНФОРМАЦІЯ_12, відповідно до умов якого Продавець зобов?язується продати та передати у власність Покупця Вироби (далі за текстом «Вироби») за номенклатурою, ціною, у кількості, комплектності та у термін, що обумовлені цим Контрактом і додатками до Контракту, які становлять його невід?ємну частину, а Покупець зобов?язується оплатити та прийняти ці Вироби. (а.с.105-118)

Кінцевий споживач Виробів за цим Контрактом - ІНФОРМАЦІЯ_1. (п.1.2 Контракту)

Листом №29/3-2804 від 10.09.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомило ІНФОРМАЦІЯ_1 про обставини непереборної сили під час здійснення поставки та просили внести зміни до контракту. Так, у вказаному листі Відповідач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_6 було отримано від компанії «ІНФОРМАЦІЯ_5» (АДРЕСА_3), яка є компанію-постачальником за вищевказаними Державними контрактами, висновок ІНФОРМАЦІЯ_19 від 11.08.2022 року. Відповідно до вказаного висновку Палатою підтверджено існування надзвичайних обставин (форо-мажор), причиною яких є бездіяльність державних установ у АДРЕСА_4, яка є країною-виробником продукції згідно Державних контрактів. А саме, обставини, що склалися (урядова криза) негативно вплинули на порядок і терміни отримання відповідних експертних (дозвільних) ліцензій та відповідних дозволів на транзит країнами ЄС, тощо. У зв`язку з цим, відбулося уповільнення термінів поставки продукції тому числі і тієї, що вже виготовлена та готова до відвантаження. До вказаного листа було додано висновок ІНФОРМАЦІЯ_19 від 11.08.2022 року з перекладом. (а.с. 119-122)

Листом №29/10-3731 від 7.11.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслало на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 копію висновку сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_11 про форс-мажорні обставини. (а.с.123-126)

Як вбачається з сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_11 про форс-мажорні обставини від ІНФОРМАЦІЯ_18, виданого Київською торгово - промисловою палатою, цим засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): неможливість здійснення поставки внаслідок виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор) на території країни виробника - контрагента постачальника - польської Компанії "ІНФОРМАЦІЯ_5" (АДРЕСА_3), засвідчених Листом ІНФОРМАЦІЯ_19 (АДРЕСА_3) від 11.08.2022 р. №JW-172/1/2005; ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо обов?язку (зобов?язання), а саме: щодо поставки товару у кількості ІНФОРМАЦІЯ_15 відповідно до п. 1. Специфікації до Державного контракту у строк до 15.07.2022 р. та у кількості ІНФОРМАЦІЯ_14 відповідно до п.2. Специфікації до Державного контракту у строк до 30.09.2022 р., у термін: 05.07.2022 р. та 30.09.2022 р., за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7, укладеним з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається з сертифікату ІНФОРМАЦІЯ_16 про форс-мажорні обставини від ІНФОРМАЦІЯ_17, виданого Київською торгово - промисловою палатою, цим засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): неможливість здійснення поставки внаслідок виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор) на території країни виробника - контрагента постачальника - польської Компанії "ІНФОРМАЦІЯ_5" (АДРЕСА_3), засвідчених Листом ІНФОРМАЦІЯ_19 (АДРЕСА_3) від 11.08.2022 р. №JW-172/1/2005; ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо обов?язку (зобов?язання), а саме: щодо поставки товару у кількості ІНФОРМАЦІЯ_15 відповідно до п. 1. Специфікації до Державного контракту у строк до 15.07.2022 р. та у кількості ІНФОРМАЦІЯ_14 відповідно до п.2. Специфікації до Державного контракту у строк до 30.09.2022 р., у термін: 15.07.2022 р. та 30.09.2022 р., за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7, укладеним з ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.127-128)

Пунктом 2.1. Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) (далі - Регламент) встановлено, що його затверджено на підставі Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» (зі змінами), що визначає компетенцію ТПП України та уповноважених нею регіональних торгово-промислових палат як єдиних органів із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) в Україні і встановлює перелік обставин форс-мажору (обставин непереборної сили).

Відповідно до п. 3.1. Регламенту сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим регламентом.

Відповідно до п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

Таким чином, Торгово-промислова палата України у своїй діяльності повинна керуватись виключно Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні», іншими законами, нормативно-правовими актами та своїм Статутом.

Із наведених норм випливає, що Торгово-промислова палата України та регіональні торгово-промислові палати мають право посвідчувати форс-мажорні обставини виключно шляхом видачі сертифікату (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів.

За таких підстав, Суд зазначає, що сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_11 про форс-мажорні обставини від ІНФОРМАЦІЯ_18 та сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_16 про форс-мажорні обставини від ІНФОРМАЦІЯ_17 були видані Київською торгово - промисловою палатою в межах наданих їй повноважень, визначених Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні», який посвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд, з огляду на матеріали справи, з урахуванням інтересів обох сторін, причин невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, наслідків порушення зобов`язання, вжиття останнім всіх заходів до виконання зобов`язання, прийшов до висновку про наявність існування виняткових обставин для можливості застування частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 є стратегічним підприємством і приймає участь у посиленні обороноздатності України (здійснює виробництво військових транспортних засобів, виробництво вибухових речовин, виробництво зброї та боєприпасів та інш.), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, під час проведення бойових дій на території України. На виконання умов державних контрактів Відповідач проводить закупівлю зброї та боєприпасів, кінцевим споживачем за якими є ІНФОРМАЦІЯ_1, що направлено на підтримання обороноздатності країни для відсічі російської агресії. Таким чином, Відповідач докладає всіх зусиль для збереження життя людей та зміцнення обороноздатності країни.

Судом встановлено, що на виконання умов Державного контракту на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення ІНФОРМАЦІЯ_7 Відповідачем здійснено поставку Позивачу всього обсягу замовлених ним за Контрактом виробів, а з боку Позивача відсутні претензії щодо якості й комплектності поставленого товару.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи Відповідача, враховуючи фінансовий стан Відповідача, що підтверджується звітом про фінансові результати за 2022 рік (а.с.133-136), а також беручи до уваги інтереси Позивача, відсутність доказів понесення Позивачем збитків та інших для нього наслідків порушення зобов`язання Відповідачем, незначності прострочення виконання зобов`язання, зважаючи на військову агресію російської федерації на території України та суспільну необхідність господарської діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 і її військову спрямованість, а також виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, поведінку самого Відповідача, яким вживалися заходи щодо погашення заборгованості, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, Суд вважає за можливе зменшити розмір пені на підставі ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України на 70%, а тому клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки Відповідач прострочив виконання свого зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ІНФОРМАЦІЯ_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення штрафних санкцій у розмірі 59 156 357 грн. 48 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в частині стягнення пені в розмірі 11 222 951 грн. 06 коп. та в частині стягнення штрафу в розмірі 6 523 956 грн. 18 коп., у зв`язку із зменшенням розміру неустойки за клопотанням Відповідача.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача, оскільки у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

2. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_2, Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1, Ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1) пеню у розмірі 11 222 951 (одинадцять мільйонів двісті двадцять дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 06 коп., штраф у розмірі 6 523 956 (шість мільйонів п`ятсот двадцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят шість) грн. 18 коп. та судовий збір у розмірі 887 345 (вісімсот вісімдесят сім тисяч триста сорок п`ять) грн. 61 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 жовтня 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин