УХВАЛА

10 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 903/977/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Вронська Г.О.,

розглянувши касаційну скаргу Державної митної служби України в особі Волинської митниці

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий - Бучинська Г.Б., судді - Філіпова Т.Л., Василишин А.Р.)

від 11.09.2023

у справі за позовом Акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Волинської філії

до Державної митної служби України в особі Волинської митниці

про стягнення 109 708,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У грудні 2022 року Акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Волинської філії звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Державної митної служби України в особі Волинської митниці про стягнення 109 708,70 грн заборгованості, в тому числі 91 320,42 грн основного боргу, 8 618,79 грн втрат від інфляції, 1 500,23 грн 3% річних, 8 269,26 грн пені у зв`язку із невиконанням умов Договору надання телекомунікаційних послуг № 55-6-05/155/2-231-б/15 від 12 травня 2015 року (надалі - Договір).

2. Рішенням Господарського суду Волинської області від 23.05.2023 у задоволенні позову відмовлено.

3. Суд виходив з того, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами факту продовження між сторонами правовідносин на умовах Договору у спірний період. Позивач не надав суду доказів погодження з відповідачем надання йому телекомунікаційних послуг в порядку, строки та на умовах саме вказаного Договору, не підтвердив факт узгодження між сторонами переліку таких послуг, їх вартості та строків оплати (зокрема, у Замовленні послуг чи у відповідних Додатках), з урахуванням, зокрема того, що відповідач є бюджетною установою, і відсутність відповідних кошторисних призначень не дає підстав для взяття ним спірних фінансових зобов`язань у вказані позивачем у позовній заяві періоди. Договором передбачено, що необхідною передумовою для оплати відповідачем послуг є направлення позивачем на його адресу відповідних рахунків, однак позивач, надаючи суду щомісячні акти-рахунки, не надав суду будь-яких доказів їх направлення на адресу відповідача або доказів їх вручення уповноваженій особі останнього.

4. 23.05.2023 Північно-західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував, прийняв нове рішення, яким позов задовольнив повністю.

5. Суд апеляційної інстанції, оцінивши наявні у справі докази дійшов наступних висновків:

- у пункті 5.2 Договору передбачено автоматичну пролонгацію договору у випадку, якщо жодна зі сторін за два тижні до закінчення строку дії договору не заявить про своє небажання надалі продовжувати відносини;

- належних та допустимих доказів вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на припинення договору у встановлений пунктом 5.2 Договору або визначений чинним законодавством України спосіб матеріали справи не містять;

- відповідач не звертався до позивача з заявами про відмову від послуг або про зменшення їх обсягу;

- погодження замовлення на кожен календарний рік договором не передбачено;

- у період з січня 2022 року по серпень 2022 року укладений між сторонами договір був чинним;

- пунктом 5.8 Умов та порядку надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Укртелеком" передбачено, що вразі не отримання рахунків до 10 числа місяця або здійснення розрахунків без рахунку, Абонент може звернутися до Укртелекому для отримання інформації про належну до сплати суму. Неотримання рахунка не звільняє Абонента від зобов`язань щодо оплати послуг;

- надані позивачем рахунки-акти є вірогідними доказами надання оператором послуг відповідачу у спірний період;

- відсутність державних асигнувань не звільняє відповідача від виконання своїх зобов`язань за господарським договором;

- відповідач не був позбавлений права у строки передбачені пунктом 5.2 Договору заявити про небажання продовжувати строк дії договору на наступний рік;

- отже у матеріалах справи наявні докази надання відповідачу телекомунікаційних послуг за період з січня 2022 року по серпень 2022 року, а доказів щодо небажання продовжити дію договору та доказів ненадання послуг за вказаний період відповідач не надав, тому заборгованість є підтвердженою;

- у зв`язку із неналежним виконання відповідачем умов Договору, позивач також заявив до стягнення пеню у розмірі 8 269,26 грн, інфляційні втрати у розмірі 8 618,79 грн, 3 % річних у розмірі 1 500,23 грн, які за розрахунком суду також підлягають задоволенню.

6. 29.09.2023 відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

7. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та виходить з наступного.

8. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

9. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

10. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.

12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

13. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2 481,00 грн = 248 100,00 грн).

14. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

15. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для нього (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України).

16. В обґрунтування зазначає, що справа стосується використання бюджетних коштів, виділення яких, в умовах воєнного стану є вкрай обмеженими. Підвищення ефективності використання бюджетних коштів, дотримання договірної дисципліни і удосконалення договірної роботи є одним із пріоритетів в роботі митного органу. Саме тому, питання виникнення обов`язку зі сплати у договірних зобов`язаннях у разі відсутності в умовах договору вказівки на дату або подію, строк їх виконання, є визначальним, оскільки вказане може призвести до невиконання умов договору та як наслідок стягнення пені, штрафу.

17. Вивчивши доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судового рішення у справі за підпунктом "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд вважає їх необґрунтованими, оскільки касаційна скарга не містить переконливих аргументів, які б свідчили про виняткове значення для скаржника.

18. Незгода з ухваленим судовим рішенням суду попередньої інстанції не свідчить про її незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь відповідача є звичайним передбачуваним процесом.

19. Доводи скаржника є загальними і не підтвердженими, зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, до намагання здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 ГПК України виходить за межі повноважень Верховного Суду. Сама по собі незгода сторони з оцінкою судом доказів у справі не може бути підставою для висновку про те, що касаційна скарга має виняткове значення для скаржника.

20. Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник вважає незаконним.

21. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

22. Враховуючи предмет та підстави позову, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 109 708,70 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

23. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

24. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної митної служби України в особі Волинської митниці згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 903/977/22 за касаційною скаргою Державної митної служби України в особі Волинської митниці на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.09.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Баранець

Г. Вронська