ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4617/23

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи:

від позивача: Савоста О.Л.;

від відповідача: представник не з`явився,

дослідивши матеріали справи №904/4617/23

за позовом Комунального підприємства "БУДІВНИЦТВО М`ЯСОКОМБІНАТУ" СНОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ СНОВСЬКОГО РАЙОНУ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЛЯХБУД"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Комунальне підприємство "БУДІВНИЦТВО М`ЯСОКОМБІНАТУ" СНОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ СНОВСЬКОГО РАЙОНУ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (далі - позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою від 14.08.2023 за вих. №б/н до Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЛЯХБУД" (далі - відповідач) про стягнення 244.958,40 грн заборгованості.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/4617/23 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2023.

Ухвалою від 25.08.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Повідомлено учасників справи, що підготовче засідання відбудеться 21.09.2023.

Через відділ документального забезпечення та через систему "Електронний суд" від позивача 21.09.2023 надійшли клопотання про розгляд підготовчого засідання за відсутності представника позивача та про розгляд подальших судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 21.09.2023 відкладено підготовче засідання у справі до 05.10.2023. Для представника позивача (Савости Олексія) судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Через систему "Електронний суд" 02.10.2023 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 05.10.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті на 19.10.2023. Для представника позивача (Савости Олексія) судове засідання відбудеться в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в підсистемі відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2023 надсилалася відповідачу на адресу: Україна, 53600, Дніпропетровська область, Покровський район, село Олександрівка, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 4, за трек-номером 212.

Зазначена кореспонденція повернулась на адресу господарського суду без вручення адресату, зокрема, 13.09.2023 з відміткою адресат відмовився.

Відповідно до частин третьої і сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з положеннями частини 6 статті 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4); день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, і які регулюють відносини між ними.

Відповідно до пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження.

Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Верховний Суд в ухвалі від 11.08.2022 у справі № 916/514/21 зазначає, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статей 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, господарський суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Суд вважає за необхідне зазначити, що статтями 42, 43 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; а також повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

Згідно частини четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

При цьому, відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Правильність адреси місця проживання відповідача підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Господарський суд також бере до уваги і те, що ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.08.2023, 21.09.2023, 05.10.2023 були оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень невідкладно.

Так, суд встановив, що ухвала від 25.08.2023 вважається врученою відповідачу 08.09.2023 (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Отже, з 08.09.2023 відповідач був обізнаний про судове провадження у справі №904/4617/23.

Суд наголошує, що у рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок (а не право) демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, (яким відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів), яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15 та від 14.01.2020 у справі № 925/1082/18).

Крім того, згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006 за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень 20.06.2022, а тому відповідач мав змогу цікавитися судовими провадженнями за його участю цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 ГПК України).

З урахуванням того, що відповідач не скористався правом на подачу відзиву, господарський суд вирішив справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 19.10.2023 представник позивача надав усні пояснення, відповів на питання суду, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги мотивовані тим, що наявними у справі письмовими доказами є доведеним факт прострочення виконання відповідачем зобов`язань за договором, а тому з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач відзив не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять обставини: укладання договору; оплати товару; поставки товару; наявності чи відсутності підстав для повернення суми передплати; правомірності заявлених позовних вимог.

Суд встановив, що 01.10.2021 між позивачем (далі позивач, продавець) та відповідачем (далі відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу товарів № 6 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити грунт пісчаний отриманий від демонтажу планувальних майданчиків очисних споруд (надалі-товар). Кількість товару вказується у видаткових накладних на поставку кожної партії.

Відповідно до п. 2.1.1 договору продавець зобов`язаний здійснювати поставку товару протягом двох днів після замовлення у кількості вказаною в договорі на об`єкт покупця , адреса якого зазначається в заявці покупця.

Пунктом 2.1.2. договору передбачено, що продавець зобов`язаний негайно інформувати покупця про неможливість виконання повністю, або частково замовлення.

При поставці товару надати покупцю всі необхідні документи, відповідно до умов цього договору. Дата передачі товару від продавця до покупця, вважатиметься дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально відповідальними особами, які визначені сторонами (п. 2.1.3. договору).

Відповідно до п.2.2.1 договору покупець зобов`язаний своєчасно перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок продавця згідно рахунків, що виставляються за товар, відповідно до умов договору вказаному в п 3.3. Прийняти належним чином поставлений товар, що відповідає умовам цього договору (п. 2.2.2. договору).

Відповідно до 3.1. договору ціна кожної одиниці товару вказується у видатковій накладній на поставку кожної партії. Загальна сума договору складається із всіх договірних вартостей, по всіх видаткових накладних до даного договору.

Оплата здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в цьому договорі (п. 3.2. договору).

Розрахунки проводяться щомісячно. Залишок суми перерахувати рівними частинами протягом трьох місяців (п.3.3. договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 5.1. договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.5.1 цього договору, та закінчується 30.06.2022. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.п. 5.2., 5.3 договору).

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками без зауважень та заперечень до нього.

Відповідно до накладної №82 від 07 грудня 2021 року ТОВ Шляхбуд отримало ґрунт пісчаний в кількості 11 199,785 мЗ, що в перерахунку складає 17 919,656 тон, на загальну суму з 499.958, 40грн з ПДВ (арк.39, том 1).

Позивачем було виставлено рахунок №82 від 07 грудня 2021 року на загальну суму 499.958,40 грн з ПДВ (арк. 38, том 1).

Оплата за товар відповідачем здійснена не була.

05.08.2022 позивачем було отримало лист від ТОВ ШЛЯХБУД за №0508/001, в якому відповідач повідомив, що на той час не зміг приступити до виконання своїх обов`язків по оплаті за товар - ґрунт пісчаний в зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України. Зі свого боку ТОВ ШЛЯХБУД підтвердило свої зобов`язання по договору на загальну суму 299.958,40 грн та готовність докладати усіх зусиль для їх виконання та в цьому ж листі надало графік платежів зі строками оплати: 30.09.2022 100.000,00 грн, 31.10.2022- 100.000,00 грн, 30.11.2022 99.958,40 грн.

На виконання умов договору та наданого графіку платежів, зазначеного відповідачем у листі від 05.08.2022 за № 0508/001, ТОВ ШЛЯХБУД здійснило оплату на користь позивача 04.10.2022 - 5.000,00грн та 15.12.2022 - 50.000,00 грн.

Дана обставина підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача за період з 01.12.2021 по 31.12.2021; 01.10.2022 по 31.10.2022; 01.12.2022 по 31.12.2022 (арк.34-37, том 1).

Позивач у позові зазначає, що подальших плат зі сторони відповідача на рахунок позивача не надходило.

На даний час у відповідача існує заборгованість по оплаті перед позивачем у розмірі 244.958,40 грн.

06.07.2023 року позивач направив вимогу вих. №12 від 05.07.2023 про оплату заборгованості протягом семи днів з моменту її отримання з підтверджуючими заборгованість документами та актом взаємозвірки (арк. 41-44, том 1).

19.07.2023 відповідач отримав лист, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

Як зазначає позивач, оплати станом на 11 серпня 2023 року проведено не було, відповіді на вимогу не надано.

Наведені вище обставини і зумовили звернення позивача до суду з даним позовом.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 244.958,40 грн заборгованості за поставлений товар.

Право вимоги вказаної заборгованості позивач набув в результаті невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, у зв`язку із несплатою коштів за поставлений товар.

Згідно з нормами ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. ст. 625, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

В ч. 3 ст. 180 ГК України визначено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Оцінивши зміст договору, господарський суд встановив, що сторонами погоджено його істотні умови.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Отже, двосторонній характер договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору постачальник бере на себе обов`язок поставити певний товар і, водночас, покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар.

Порядок оплати товару врегульовано розділом 3 договору.

Відповідно до 3.1. договору ціна кожної одиниці товару вказується у видатковій накладній на поставку кожної партії. Загальна сума договору складається із всіх договірних вартостей, по всіх видаткових накладних до даного договору.

Оплата здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок продавця, вказаний у реквізитах продавця в цьому договорі (п. 3.2. договору).

Розрахунки проводяться щомісячно. Залишок суми перерахувати рівними частинами протягом трьох місяців (п.3.3. договору).

Разом з тим, суд зазначає, що листом від 05.08.2022 відповідач підтвердив свої зобов`язання по договору на загальну суму 299.958,40 грн та готовність докладати усіх зусиль для їх виконання та в цьому ж листі надало графік платежів зі строками оплати: 30.09.2022 100.000,00 грн, 31.10.2022- 100.000,00 грн, 30.11.2022 99.958,40 грн.

На виконання умов договору та наданого графіку платежів, зазначеного відповідачем у листі від 05.08.2022 за № 0508/001, ТОВ ШЛЯХБУД здійснило оплату на користь позивача 04.10.2022 - 5.000,00грн та 15.12.2022 - 50.000,00 грн.

Дана обставина підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача за період з 01.12.2021 по 31.12.2021; 01.10.2022 по 31.10.2022; 01.12.2022 по 31.12.2022 (арк.34-37, том 1).

Подальших плат зі сторони відповідача на рахунок позивача не надходило, тобто за відповідачем обліковується заборгованість по оплаті перед позивачем у розмірі 244.958,40 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України ( надалі ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання ( неналежне виконання).

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону , інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із нормами частини першої статті 712 ЦК України, які кореспондуються із положеннями частини першої статті 265 ГК України, за договором поставки продавець ( постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язається передати (поставити) у встановлений строк ( строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України: Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент : 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар ( частина перша статті 664 ЦК України).

З викладеного вбачається, що відповідач не провів в повному обсязі з позивачем розрахунів, чим порушив умови договору. Таким чином на дату складання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 244.958,40 грн.

Відповідно до ч.1,2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Крім того, виконуючи вимоги ст. 162 ГПК України, позивач направляв вимогу вих. №12 від 05.07.2023 про оплату заборгованості протягом семи днів з моменту її отримання з підтверджуючими заборгованість документами та актом взаємозвірки (арк. 41-44, том 1).

19.07.2023 відповідач отримав лист, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення.

З урахуванням встановленого господарський суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ШЛЯХБУД" (53600, Дніпропетровська область, Покровський район, село Олександрівка, ВУЛ. СТЕПОВА, будинок 4; ідентифікаційний код 03579868) на користь Комунального підприємства "БУДІВНИЦТВО М`ЯСОКОМБІНАТУ" СНОВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ СНОВСЬКОГО РАЙОНУ ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (15200, Чернігівська область, Сновський район, місто Сновськ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ КОСТЮЧЕНКА, будинок 101; ідентифікаційний код 30866050) 244.958,40 грн (двісті сорок чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят вісім грн 40 к.) заборгованості, 3.674,38 грн. (три тисячі шістсот сімдесят чотири грн 38 к.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 20.10.2023.

Суддя С.А. Дупляк