ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2023 р.м. Одеса Справа № 916/4424/23
Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

дослідивши зареєстровану 11.10.2023 р. за вх. № 2-1540/23

заяву ОСОБА_1

про забезпечення позову

по справі № 916/4424/23

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (65037, м. Одеса, вул. Центральна, буд. 2, Код )

про визнання недійсним зборів та скасування реєстрації змін про керівника,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", в якій просить:

визнати недійсним рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 р., оформлені Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р.;

скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію змін про юридичну особу в частині зміни керівника (голови) Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" запис № 010003322 від 27.09.2023 р.

Обґрунтовуючи звернення із позовом до господарського суду ОСОБА_1 посилається на те, що є учасником Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", рішенням загальних зборів учасників від 09.06.2023 р., оформленого протоколом від 09.06.2023 р. № 231/2, його обрано головою правління Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА". Однак, 05.09.2023 р. уповноваженими особами Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" проведено збори, оформлені протоколом від 05.09.2023 р. № 05-09, якими припинено повноваження позивача як голови правління та обрано нового голову правління організації, після чого зареєстровано відповідні зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому оскаржувані збори уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" проведено із порушенням вимог законодавства України, в т.ч. в частині своєчасного повідомлення членів організації та перевищення повноважень, оскільки приписами статуту організації передбачено, що голова правління обирається виключно загальними зборами членів організації.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2023 р. позовній заяві ОСОБА_1 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 916/4424/23 та визначено суддю Господарського суду Одеської області Гута С.Ф. для її розгляду.

Одночасно із позовною заявою ОСОБА_1 представлено до господарського суду заяву про забезпечення позову (зареєстрована за вх. № 2-1540/23) шляхом:

зупинення дії оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ) від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р.;

заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ), а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання рішення Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ) № 05-09 від 05.09.2023 р. та/або інших рішень.

Обґрунтовуючи звернення із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на те, що оскаржуване рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" прийнято із порушенням вимог законодавства України. При цьому обране оскаржуваним рішенням правління організації має можливість провести певні зміни, які матимуть наслідком проведення нових реєстраційних дії відносно Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА", в т.ч. стосовно зміни керівника, зміни органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів позивача, адже виникне необхідність звернення із новими позовами, що потребуватиме значних матеріальних втрат та витраченого часу.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною 1 статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Пунктом 2 частини 1 статті 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Отже, законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв`язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому частина 1 статті 137 ГПК України не містить вичерпного переліку заходів, якими може бути забезпечений позов у справі.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136,137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 р. у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 р. у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 р. у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 р. у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 р. у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 р. у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 р. у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 р. у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 р. у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 р. у справі № 904/1417/19.

За змістом статті 136 ГПК України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 р. у справі № 922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 р. у справі № 922/599/19).

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною 9 статті 137 ГПК України, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 р. у справі № 927/460/21).

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 р. у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 р. у справі № 910/1200/20.

Згідно із частиною 1 статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р. № 3477-IV при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 р. у справі Шмалько проти України наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р.).

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини").

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Він є запобіганням тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Суд також враховує правову позицію, викладену у Рішенні Конституційного Суду України від 31.05.2011 р. № 4-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини 1 статті 376 у взаємозв`язку зі статтями 151,152,153 ЦПК України, "з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову" (абзац 5 пункту 4 мотивувальної частини).

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя. Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в господарському судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення рішення в господарській справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема, тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде свівмірним із позовною вимогою, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17). Вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас, якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 р. у справі № 910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2019 р. у справі № 904/2285/19, від 16.03.2020 р. у справі № 916/3245/19, від 21.10.2021 р. у справі № 910/20007/20).

Як свідчать встановлені обставини, позивач у цій справі має намір захистити порушені, на його думку, корпоративні права як учасника та голови Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" внаслідок прийняття оспорюваного рішення у разі виконання якого він може бути позбавлений права на ефективний судовий захист, адже здійснення державним реєстратором на підставі цього рішень та/або інших рішень зборів уповноважених осіб/загальних зборів до закінчення розгляду справи нових реєстраційних дій стосовно Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (зміна відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи), зумовить неможливість захисту або поновлення позивачем своїх прав в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Обрані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді зупинення дії рішення спірних зборів уповноважених осіб організації та заборони державним реєстраторам проводити реєстраційні дії на підставі оскаржуваного рішення, з урахуванням визначеного предмету позову (визнання недійсним рішення уповноважених осіб зборів уповноважених осіб), відповідають вимогам розумності, адекватності, збалансованості інтересів та вимогам щодо наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та є такими, що спроможні забезпечити ефективний захист або поновлення порушених прав (інтересів) позивача в разі задоволення позову (близькі за змістом правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.06.2022 р. у справі № 911/3616/21 (911/184/22) та від 12.09.2022 р. у справі № 911/172/22).

Поряд з цим, господарський суд зазначає про неможливість забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційної дії, яка вже була вчинена. Адже скасування відповідного запису у ЄДР і є предметом позовних вимог у межах цієї справи. Тобто, відповідні відомості вже внесені до ЄДР і скаржник вимагає скасувати відповідний запис № 010003322 від 27.09.2023 р. (правова позиція, викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2023 р. у справі № 918/531/22).

Враховуючи викладене, те, що предметом позову у справі є визнання недійсним рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" від 05.09.2023 р., оформлених Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р., та скасування запису про державу реєстрацію змін керівника (голови) організації, проведену на підставі оскаржуваного рішення, господарський доходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 в частині зупинення дії оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ) від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р.; заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ), а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання інших рішень Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ).

Адже, у випадку вчинення реєстраційних дій відносно Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" стосовно зміни керівника, зміни органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи, буде відсутня можливість відновлення порушених прав позивач в рамках одного (цього) судового провадження, у разі задоволення позовних вимог. Крім того, вчинення відповідних реєстраційних дій у разі задоволення позовних вимог може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб, що матиме серед іншого наслідком звернення позивача із новими позовними заявами до суду.

При цьому господарський суд зазначає, що відповідна заборона є тимчасовим заходом (на час розгляду справи), який не позбавляє організацію права на проведення загальних зборів/зборів уповноважених та прийняття відповідних рішень, а виключно призупиняє можливість проведення реєстраційних дій у ЄДР.

Відповідно до частини 8 статті 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно із приписами частини 1 статті 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.136,137,140,232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (зареєстрована 11.10.2023 р. за вх. № 2-1540/23) про забезпечення позову по справі № 916/4424/23 задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

зупинення дії оскаржуваного у справі рішення зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (65037, м. Одеса, вул. Центральна, буд. 2, Код ) від 05.09.2023 року, яке оформлено Протоколом зборів уповноважених осіб Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" № 05-09 від 05.09.2023 р.;

заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" щодо Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (65037, м. Одеса, вул. Центральна, буд. 2, Код ), а саме: вносити зміни до відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, зміну органів управління юридичної особи, місцезнаходження юридичної особи на виконання інших рішень Громадської організації "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (Код ).

Стягувачем за ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Боржником за ухвалою є: Громадська організація "ЛУЧ. ЧОРНОМОРКА" (65037, м. Одеса, вул. Центральна, буд. 2, Код ).

У задоволенні решти заяви відмовити.

У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 12.10.2023 р. та у відповідності до ч.8 ст.140, ч.2 ст.254, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення.

Згідно ч.8 ст.140 ГПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строки, визначені ст.12 Закону України „Про виконавче провадження.

Суддя Гут Сергій Федорович