ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. м. Рівне Справа № 918/344/23

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, )

до відповідача Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, )

про стягнення 122 125,40 грн.

за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, )

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, )

про стягнення 266 321 грн. 88 коп..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 11.10.2023 року по 16.10.2023 року.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" про стягнення штрафних санкцій в розмірі 122 125,40 грн. з яких82 400 грн. 44 коп. пені та 37 219 грн. 83 коп. штрафу. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням умов Договорів поставки №53-122-01-22-11794 від 16.02.2022 року та № 53-122-01-21-11111 від 16.08.2021 року в частині виконання зобов`язання щодо своєчасної поставки продукції.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/344/23 від 10.04.2023 року (суддя Церковна Н.Ф.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 03.05.2023 року.

Ухвалою суду від 03.05.2023 у розгляд справи судом відкладено на 16.05.2023 року. Ухвалою суду від 09.05.2023 прийнято зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Солді і Ко" до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 918/344/23. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, здійснено перехід до розгляду справи № 918/344/23 за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначене на 16.05.2023 року.

10.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на повну поставку продукції позивачу та існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме введення не території України з 24.02.2022 року воєнного стану.

15.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача надійшла відповідь на відзив в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначає про те, що відповідач не повідомив його про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у строк, передбачений договором, а відтак, вважає, що такі обставини не можуть звільняти відповідача від відповідальності.

16.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача за зустрічним позовом надійшло клопотання, в якому просить зменшити нараховані Позивачем за зустрічним позовом інфляційні втрати та 3% річних на 90%.

18.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у стягненні зайво нарахованих 3% річних та інфляційних втрат. Разом із відзивом надійшло клопотання, в якому просить зменшити розмір необгрунтовано завищених витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3000,00 грн..

26.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача за зустрічним позовом надійшли заперечення на клопотання про зменшення суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат.

29.05.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

05.06.2023 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив.

06.06.2023 року судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Церковної Н.Ф. на лікарняному (тимчасової втрати працездатності), про що повідомлено сторін у справі.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Рівненської області №03-04/29/2023 від 03.07.2023 року призначено повторний автоматичний розподіл судових справ.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.07.2023 року справу №918/344/23 передано для розгляду судді Марач В.В..

Ухвалою суду від 04.07.2023 року прийнято справу №918/344/23 до свого провадження суддею Марач В.В.. Розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на "25" липня 2023 року.

Ухвалою суду від 25.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Під час розгляду справи по суті представник позивача позовні вимоги підтримала, проти зустрічних вимог відповідача заперечила з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та відзиві на зустрічний позов. Натомість представник відповідача проти вимог позивача заперечив, зустрічні позовні вимоги підтримав, з мотивів, наведених у зустрічній позовній заяві, відзиві на позов та відповіді на відзив на зустрічний позов.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті оголошувалася перерва з 11.10.2023 року по 16.10.2023 року.

В судове засідання 16.10.2023 року представники сторін не з`явилися, натомість подали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд встановив наступне.

Між державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція», як Замовником та Приватним акціонерним товариством «Солді і Ко», як Постачальником за результатами закупівлі UA-2021-11-25-005652-b, згідно з Законом України «Про публічні закупівлі», було укладено договір поставки № 53-122-01-22-11794 від 16.02.2022 (далі по тексту Договір поставки), згідно умов якого ПАТ «Солді і Ко» зобов`язалося поставити для ВП «Рівненська АЕС» продукцію згідно зі специфікацією № 1 (додаток № 1 до договору), (п. 1.1 Договору поставки).

Відповідно до п. 2.1. Договору поставки № 53-122-01-22-11794 від 16.02.2022 р. ціна продукції, що поставляється, за цим договором складає 1 402 526,30 (один мільйон чотириста дві тисячі п`ятсот двадцять шість грн. 30 коп.), крім того ПДВ - 280 505,26 грн. (двісті вісімдесят тисяч п`ятсот п`ять тисяч грн. 26 коп.).

Пунктом 2.2 встановлено загальну суму Договору (вартість продукції) - 1 638 031 (один мільйон шістсот вісімдесят три тисячі тридцять одна) гривня 56 коп.

Згідно з пунктом 3.1. Договору сторонами погоджено, що продукція поставляється постачальником в строк по 28.02.2022 року. Продукція поставляється Постачальником на умовах DDP згідно «Інкотермс-2010». Місцем поставки, та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до вказаного вище договору Постачальник поставив товар Замовнику за наступними видатковими накладними: №112911 від 22.02.2022 р. на суму 1151 319,72 грн, №169825 від 27.07.2022 р. на суму 399 175,68 грн, №170365 від 28.07.2022 р. на суму 37 093,20 грн, №182218 від 16.08.2022 р. на суму 42 634,56 грн, №208043 від 26.09.2022 р. на суму 52 808,40 грн. Загальна вартість поставленого товару згідно з зазначеними видатковими накладними становить 1 683 031,56 грн..

Отже, товар було поставлено в повному обсязі.

У пункті 8.4 договору, сторони погодили, що датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

В той же час судом встановлено, що Поставка продукції по договору №53-122-01-22-11794 від 16.02.2022 відповідно до видаткової накладної №112911 від 22.02.22 була здійснена у визначений строк на загальну у суму 1 151 319 грн.72 коп..

29 липня 2022 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 150 днів на загальну суму 399 175.68 грн, що підтверджується видатковою накладною № 169825 від 27.07.2022.

01 серпня 2022 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 153 дні на загальну суму 37 093.20 грн, що підтверджується видатковою накладною №170365 від 28.07.2022.

19 серпня 2022 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 171 день на загальну суму 42 634.56 грн, що підтверджується видатковою накладною №182218 від 16.08.2022.

28 вересня 2022 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 182 дні на загальну суму 52 808,40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 208043 від 26.09.2022 року.

Пунктом 9.1 договору поставки передбачено обов`язок Постачальника сплатити Замовнику пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення, при цьому у випадку прострочення поставки (недопоставки) продукції понад тридцять діб Постачальник додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 7% вказаної вартості.

З огляду на зазначене Позивач нарахував відповідачу за невчасну поставку продукції 0,1% пені від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення за період з 01.03.2022р. по 28.08.2022р., по кожній поставці відповідно, у розмірі 79 945 грн. 12 коп. та 7% штрафу в розмірі 37219 грн.83 коп..

Крім того, 16 серпня 2021 року між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» від імені якого діє відокремлений підрозділ «Рівненська атомна електрична станція», як Замовником та Приватним акціонерним товариством «Солді і Ко» як Постачальником, за результатами закупівлі UА-2021-06-16-000124-с, згідно Закону України «Про публічні закупівлі», було укладено Договір поставки №53-122-01-21-11111 від 16.08.2021 (далі по тексту Договір поставки), на загальну суму 2 334 489,32 грн. згідно умов якого ПАТ «Солді і Ко» було взяте на себе зобов`язання поставити у ВП «Рівненська АЕС» продукцію згідно специфікації № 1 (додаток №1 до договору), (п.1.1 Договору поставки).

Пунктом 3.1 Договору поставки передбачено, що продукція поставляється в строк по 30.09.2021. Продукція поставляється Постачальником на умовах DDR згідно «Інкотермс- 2010». Місцем поставки та вантажоодержувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Поставка продукції по Договору № 53-122-01-21-11111 від 16.08.2.021 відповідно до видаткових накладних № 86597 від 20.08.21, №86602 від 20.08.21, № 86858 від 25.08.21, № 95284 від 16.09.21 та № 101034 від 29.09.21 на загальну суму 2 009 322,92 грн була здійснена без порушення строку поставки.

У пункті 8.4 договору, сторони погодили, що датою поставки продукції вважається датою поставки продукції вважається дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

В той же час ПАТ «Солді і Ко» поставка продукції на загальну суму 325 166,40 грн. здійснена з порушення строку поставки.

04 жовтня 2021 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 3 дні на загальну суму 95 472,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №102243 від 01.10.2021.

06 жовтня 2021 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 5 днів на загальну суму 93 600,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №102899 під 04.10.2021.

11 жовтня 2021 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 10 днів на загальну суму 93 600,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №103977 від 06.10.2021.

19 жовтня 2021 Постачальник здійснив часткову поставку товару з прострочкою на 18 днів па загальну суму 42 494,40 грн. що підтверджується видатковою накладною №107593 від 18.1 0.2021.

06 жовтня 2021 на адресу Постачальника ВП «Рівненська АЕС» направив лист за №17611/041 від 06.10.2021 про виконання поставки та добровільну сплату штрафних санкцій відповідно до п. 9.1. Договору поставки №53-122-01-21-1111 від 16.08.2021. На даний лист 08 листопада 2021 надійшла відповідь б/н від 05 листопада про розгляд питання щодо виконання добровільної сплати штрафних санкцій після погашення заборгованості за поставлену продукцію.

Як встановлено судом, заборгованість зі сплати поставленого товару погашено в повному обсязі 16 серпня 2022 року та відповідно до рішення Господарського суду міста Києва по справі № 910/6415/22 від 12 жовтня 2022 року з ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені якого діє ВП «Рівненська АЕС» на користь ПАТ «Солді і Kо» було стягнуто, відповідно до ч. 2. ст. 625 ЦК України, 3% річних у розмірі 36 697,69 грн. та 273 761,05 грн. інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання.

30 грудня 2022 року на адресу Постачальника ВП «Рівненська АЕС» направив претензію про добровільну сплату штрафних санкцій за №19804/001-юр від 30.12.2022. Відповідь не надходила.

З огляду на зазначене Позивач нарахував Відповідачу за невчасну поставку продукції 0,1% пені від суми непоставленої (недопоставленої) продукції за кожен день прострочення за період з 01.10.2021р. по 18.10.2021р., по кожній поставці відповідно, у розмірі 2 455 грн. 32 коп.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до Закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частина 2 статті 271 Господарського кодексу України визначає, то у сфері господарювання застосовується, зокрема, такий вид господарських санкцій, як штрафні санкції.

Частина 1 статті 230 Господарського кодексу України наголошує: «Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасники господарських відносин зобов`язанні сплатити у разі порушення ним правил, здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання».

Як зазначено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України, у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції за порушення строків виконання зобов`язання застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг), а за порушення строків зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Абзацом 2 частини 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодекс України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 525 Цивільного кодексу України встановлена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положення статті 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продажу якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України наголошує, що правовим наслідком порушення зобов`язання є, зокрема, сплата неустойки.

Згідно частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, ненею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

З огляду на вищезазначене та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що штрафні санкції (неустойка) нараховані Позивачем на підставі договору та закону.

Твердження відповідача про те, що вказане порушення сталося внаслідок непереборної сили, а саме введення не території України з 24.02.2022 року воєнного стану не є підставою для звільнення його від відповідальності з огляду на наступне.

Відповідач у відзиві на позов, як на обставини непереборної сили посилається на те, що частину товару, якої не було в наявності у Постачальника на момент укладення договору, для виконання товариством своїх обов`язків з поставки товару за договором № 53- 122-01-22-11794 від 16.02.2022, ПАТ «Солді і Ko» замовило у Товариства з обмеженою відповідальністю «Фастімпекс» (ідентифікаційний код 34380660) та у Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод рейкових скріплень (ідентифікаційний код 39712739), однак, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні з 24.02.2022, товар не міг бути поставлений останніми в ті строки, в які очікувався до повномасштабного вторгнення рф.

Суд зазначає, що статтею 617 Цивільного кодексу України закріплено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

В той же час нормами вказаної статті передбачено, що не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином суд констатує, що вказане порушення зобов`язання Відповідачем сталося у зв`язку з недодержанням своїх обов`язків контрагентами боржника, а відтак не може вважатися як таке, що сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Також, поза всім вищезазначеним, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 6.1 Договору поставки № 53-122-01-22-11794 від 16.02.2022 р. оплата за поставлену, продукцію здійснюється Замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2021 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» за умови реєстрації Постачальником належним чином оформленої та незаблокованої податкової накладної в ЄРПН. Податкові накладні були зареєстровані Постачальником у визначені строки.

Покупець здійснив оплату товару в повному обсязі, але несвоєчасно: 18 жовтня 2022р. - у розмірі 83,38 гривень; 9 листопада 2022р. - у розмірі 1 857,60 гривень; 9 листопада 2022р. - у розмірі 2 421,36 гривень; 9 листопада 2022 р - у розмірі 12,00.гривень; 9 листопада 2022 р- у розмірі 3 857,40 гривень; 9 листопада 2022 р - у розмірі 152,83 гривень; 9 листопада 2022р.- у розмірі 15,84 гривень; 9 листопада 2022р. - у розмірі 1 338,00 гривень; 9 листопада 2022 р. - у розмірі 6 480,90 гривень; 9 листопада 2022 р. у розмірі 12,00 гривень; 9 листопада 2022 р. - у розмірі 4 576,80 гривень; 9 листопада 2022 р. - у розмірі 11 593,20 гривень; 16 листопада 2022 р. - у розмірі 12,00 гривень; 16 листопада 2022 р. - у розмірі 90,00 гривень; 16 листопада 2022 р. - у розмірі 19,20 гривень; 22 листопада 2022 р.- у розмірі 3 997,20 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 5 948,28 гривень; 22 листопада 2022р.-у розмірі 2 736,00 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 792,00 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 14 122,80 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 4 375,20 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 33 257,47 гривень; 22 листопада 2022 р - у розмірі 240,00 гривень; 22 листопада 2022 р.- у розмірі 12 686,28 гривень; 22 листопада 2022 р - у розмірі 9 190,80 гривень; 22 листопада 2022 р.- у розмірі 8 275,20 гривень; 22 листопада 2022р- у розмірі 1 868,40 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 294,00 гривень; 22 листопада 2022 р. - у розмірі 4 249,08 гривень; 30 листопада 2022 р. - у розмірі 324,00 гривень; 30 листопада 2022 р. - у розмірі 83 052,00 гривень; 30 листопада 2022 р. - у розмірі 26 100,24 гривень; 30 листопада 2022 р - у розмірі 240,00 гривень; 8 грудня 2022 р.- у розмірі 1 260,00 гривень; 8 грудня 2022 р - у розмірі 1 080,00 гривень; 8 грудня 2022 р - у розмірі 180,00 гривень; 8 грудня 2022 р. - у розмірі 32 000,00 гривень, 8 грудня 2022 р. - у розмірі 720,00 гривень; 12 грудня 2022 р. - у розмірі 180,00 гривень; 12 грудня 2022 р. - у розмірі 248,40 гривень; 13 грудня 2022 р. - у розмірі 148 865,04 гривень; 13 грудня 2022 р. - у розмірі 85 215,46 гривень; 15 грудня 2022 р. - у розмірі 2 280,00 гривень; 15 грудня 2022 р - у розмірі 2 865,60 гривень; 15 грудня 2022 р- у розмірі 2 268,00 гривень; 19 грудня 2022 р.-у розмірі 6 916,80 гривень; 20 грудня 2022 р. - у розмірі 124 590,24 гривень; 23 грудня 2022 р - у розмірі 69 153,60 гривень; 23 грудня 2022 р. - у розмірі 9 840,00 гривень; 23 грудня 2022 р. - у розмірі 8 457,60 гривень; 27 грудня 2022р.- у розмірі 91 491,00 гривень; 6 січня 2023 р. - у розмірі 200 000,00 гривень; 10 січня 2023 р. - у розмірі 100 000,00 гривень; 17 січня 2023 р. - у розмірі 55 834,92 гривень; 23 січня 2023 р. у розмірі 69 738,00 гривень; 23 січня 2023 р - у розмірі 20 508,00 гривень; 23 січня 2023 р - у розмірі 13 322,88 гривень; 23 січня 2023 р- у розмірі 27 915,60 гривень; 24 січня 2023 р. - у розмірі 71 680,00 гривень; 27 січня 2023 р. - у розмірі 30 156,00 гривень; 27 січня 2023 р. у розмірі 9 612,96 гривень; 27 січня 2023 р. - у розмірі 100 000,00 гривень; 30 січня 2023 р. - у розмірі 45 600,00 гривень; 7 лютого 2023 р. - у розмірі 50 000,00 гривень; 7 лютого 2023 р,- у розмірі 6 780,00 гривень; 21 лютого 2023 р.- у розмірі 50 000,00 гривень.

Загальна вартість оплаченого товару складає 1 683 031,56 гривень.

Згідно ч.І ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 ст. 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк для оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 ЦК України встановлює, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також той проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.

Таким чином, за порушення договірних зобов`язань постачальник має право вимагати, а покупець зобов`язаний сплатити інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу.

З огляду на вищезазначене ПрАТ "Солді і Ко" нарахував позивачу інфляційні втрати в сумі 223 337,66 грн., та 3% річних від суми боргу в розмірі 39 984,22 грн..

Однак здійснивши перерахунок вищевказаних нарахувань суд встановив що вони здійснені арифметично невірно та з порушенням актів законодавства, які передбачають їх нарахування, що підтверджується наступним.

У зустрічний позовні заяві ПрАТ "Солді і Ко" зазначає, що обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, наведено в додатку №1.

При дослідженні вищевказаного розрахунку судом встановлено, що в останньому в розрахунках інфляційних збитків не зазначено періодів їх нарахувань.

Відтак, за відсутності періодів нарахувань інфляційних збитків суд позбавлений можливості встановити правильність їх нарахувань, що в свою чергу, виключає можливість їх стягнення з відповідача за зустрічним позовом.

Посилання представника позивача за зустрічним позовом на те, що розрахунок інфляційних здійснено за той же період що і 3% річних, зазначених у розрахунку, не може братися до уваги, так як згідно норм процесуального закону саме позивачем у позовній заяві має бути зазначено обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Однак без зазначення періодів нарахування розрахунок інфляційних не може вважатися обгрунтованим.

При нарахуванні 3% річних на суму боргу за видатковою накладною №112911 від 22.02.2022р. позивачем за зустрічним позовом допущено помилки, а саме не враховано періодів часткових оплат та прийнято до розрахунку вихідні (святкові) дні, на які припадав день розрахунку, в той час, як відповідно до ч.5 статті 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши перерахунок 3% річних, за періоди зазначені позивачем за зустрічним позовом, суд встановив, що їх правильний розмір складає 32 913 грн. 70 коп..

Крім того, з огляду на поведінку сторін при ініціюванні вказаних позовів, та за результатами дослідження матеріалів справи, суд зазначає наступне.

За приписами ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

В той же час відповідно до ст.13 цього ж Кодексу цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.6 цієї статті у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Крім того, суд зазначає, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Президентом України підписаний Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який підтримано Верховною Радою. Воєнний стан в Україні введено з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №2212-IX від 21.04.2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2738-IX від 16.11.2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 07 листопада 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22.05.2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №8419 від 07.02.2023 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №3057-IX від 18.05.2023 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 18.05.2023 року №3057-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №9532 від 26.07.2023 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 26.07.2023 року №451 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" встановлено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відтак суд зазначає, що заявлення одна одній сторонами у справі вимог що стосуються відповідальності за невиконання зобов`язань за договором в період початку військової агресії росії, в той час коли Україна потерпала від рук окупанта і не могла дати належної відсічі, коли громадяни України повально вставали на захист своєї держави та віддавали останнє на Збройні Сили України, не можуть свідчити про дотримання сторонами моральних засад суспільства, а свідчать про недодержання особами при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою статті 13 Цивільного кодексу України, і, відповідно, можуть трактуватися як зловживання своїми правами.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З метою дотримання вищевказаного завдання господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічна за змістом норма передбачена у статті 551 Цивільного кодексу України: розмір неустойки (штраф, пеня), може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У Постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 у справі № 907/532/18 зазначено, що за змістом наведених вище норм, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню, Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Суд зазначає, що зобов`язання відповідачем було виконано в повному обсязі, про що свідчить поставка товару за наступними видатковими накладними; №112911 від 22.02.2022 р. на суму 1 151 319,72 грн, №169825 від 27.07.2022 р. на суму 399 175,68-гри, №170365 від 28.07.2022 р. на суму 37 093,20 грн, №182218 від 16.08.2022 р. на суму 42 634,56 грн, №208043 від 26.09.2022 р. на суму 52 808,40 грн. Загальна вартість поставленого товару згідна з зазначеними видатковими накладними становить 1 683 031,56 грн., що відповідає загальній сумі оплати.

Відповідно до пункту 2.2 Договору загальна сума Договору (вартість продукції) - 1 638 031 (один мільйон шістсот вісімдесят три тисячі тридцять одна) гривня 56 коп..

Сума Договору повністю відповідає загальній вартості поставленого товару, а отже зобов`язання Постачальником було виконано в повному обсязі, про що також свідчить відсутність претензій з цього приводу з боку Позивача.

В даному випадку дії відповідача були вимушеними з огляду на ситуацію, яка склалась в Україні після 24.02.2022 року. Наявність воєнного стану, ускладнення логістики, активні бойові дії на територіях, де здійснює діяльність відповідач і його контрагенти - усе це обумовило причини такого виняткового порушення з боку ПАТ «Солді і Ко».

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (Постанова Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Верховний Суд відзначає, що поряд із засадою цивільного законодавства свобода договору (пункт 3 частини першої статті З ЦК України) також містить таку засаду як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6) (Постанова Верховного Суду від 09 березня 2023 року у справі № 902/317/22).

Також, на відміну від форс-мажору, який є підставою для повного звільнення від сплати будь-яких штрафних санкцій, для посвідчення обставин, якими обґрунтовується зменшення штрафних санкцій, не потрібно подавати сертифікат Торгово-промислової палати (Постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2019 р.).

З огляду на вищезазначене, з метою дотримання засад справедливості, добросовісності та розумності, з метою встановлення рівності учасників судового процесу перед законом і судом, суд доходить висновку про зменшення розміру штрафних санкцій, які нараховані ДП "НАЕК "Енергоатом", до суми 32 913 грн. 70 коп..

Така ж сума (32 913 грн. 70 коп.) підлягає стягненню з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" на користь ПрАТ "Солді і Ко" як відсотки річних в порядку ст.625 ЦК України.

В той же час, суд зазначає, що клопотання представника Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" про зменшення сум інфляційних та 3% річних, які нараховані позивачем за зустрічним позовом, задоволенню не підлягає, так як останні не є штрафними санкціями і не підлягають зменшенню.

Наведена вказаним представником судова практика не підлягає застосуванню, так як стосується інших правовідносин, а саме нарахування річних в розмірі який встановлено договором і який значно перевищує розмір зазначений у ст.625 ЦК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, суд доходить висновку про часткове задоволення як первісного так і зустрічного позовів в частині стягнення з відповідачів за вказаними позовами 32 913 грн. 70 коп. як штрафних санкцій та 32 913 грн. 70 коп., як відсотків річних. В той же час суд, користуючись правом, наданим йому ч.11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, проводить зустрічне зарахування вказаним сум.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" задоволити частково, а саме в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, ) 32 913 грн. 70 коп. штрафних санкцій.

2. В решті первісного позову відмовити у задоволенні.

3. Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" задоволити частково, а саме в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, ) на користь Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, ) 3% річних у сумі 32 913 грн. 70 коп..

4. В решті вимог зустрічного позову у задоволенні відмовити.

5. Провести зустрічне зарахування вищевказаних сум.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, ) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, ) судовий збір у сумі 2684 грн. 00 коп..

7. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032, ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (м. Вараш, Рівненська область, 34400, ) на користь Приватного акціонерного товариства "СОЛДІ І КО" (04073, м. Київ, вул. Сирецька, 28/2, ) судовий збір у сумі 493 грн.73 коп..

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.