СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
09 жовтня 2023 року м. Харків Справа №905/716/22
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Склярук О.І., суддя Хачатрян В.С.
за участю секретаря судового засідання Міракова Г.А.,
учасники справи не з`явились,
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТ ІНЖИНІРИНГ ГРУПП», м.Авдіївка, Донецька область,
до Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради, м.Авдіївка, Донецька область,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1. Фізична особа-підприємець Астахов Андрій Вікторович, м. Мирноград, Донецька область,
2. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕРВІС-БУДІНЖИНІРИНГ», м. Авдіївка, Донецька область,
про 1) стягнення 208441,09 грн, 2) розірвання договору підряду №04-09/Б/8 від 17.02.2022 «Капітальний ремонт квартири №35 житлового будинку за адресою: Гагаріна, 5, м. Авдіївка Донецької області» між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТ ІНЖИНІРИНГ ГРУПП» (Підрядник) та КП «СЄЗ» Авдіївської міської ради (Замовник) на підставі абзацу 4 п.11.2 договору підряду №04-09/Б/8 від 17.02.2022 «Капітальний ремонт квартири №35 житлового будинку за адресою: Гагаріна, 5, м. Авдіївка Донецької області», -
Відповідно до ч.3 ст.245 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
До судового засідання Східного апеляційного господарського суду 09.10.2023 учасники справи не з`явились. Про судове засідання учасники справи повідомлялись шляхом надсилання копій ухвали від 20.09.2023 рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.
Також згідно картки обліку вихідних документів №4647 від 21.09.2023 ухвала про призначення заяви до розгляду була надіслана на електронні адреси, які учасниками провадження у справі були зазначені як контактні, про що в системі «Діловодство спеціалізованого суду» містяться відомості про успішне доставлення електронних листів.
Крім того, з метою належного повідомлення учасників справи на веб-сайті «Судова влада України» здійснено публікацію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2023.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №905/716/22.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1-3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України докази розміру судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Під час судового засідання Східного апеляційного господарського суду 13.09.2023 представник апелянта зазначив, що докази розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Як вбачається з матеріалів справи, заява про ухвалення додаткового рішення була подана через систему «Електронний суд» до Східного апеляційного господарського суду 15.09.2023, тобто в межах встановленого законодавством строку.
Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
В підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду апеляційної інстанції:
- Договір №22 про надання правової допомоги від 26.08.2022;
- Додаткову угоду №2 від 18.05.2023 до Договору №22 від 26.08.2022;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №6033 від 28.04.2021;
- ордер серія АН №1168313 від 17.05.2023;
- акт виконаних робіт №1 від 13.09.2023 до додаткової угоди №2 від 18.05.2023 до договору №22 від 26.08.2022.
Відповідно до п. 1.2 Договору №22 про надання правової допомоги від 26.08.2022 «Клієнт» довіряє, а «Адвокат» приймає на себе обов`язок надання юридичної/правової допомоги при веденні справи в будь-яких судах України, з усіма правами позивача, відповідача, 3-ї особи, з правом вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа згідно процесуального законодавства України без обмеження повноважень представника - «Адвоката».
Згідно з п. 2.1 Договору «Клієнт» оплачує роботу «Адвоката» згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» за угодою в розмірах, передбачених розділом 4 цього Договору
Відповідно до пункту 4.1 Договору розмір і порядок оплати гонорару «Адвокату» визначається угодою сторін у фіксованій сумі і встановлюється у додатковій угоді до даного договору, яка є його невід`ємною частиною. Оплата гонорару за цим Договором за надання юридичної допомоги проводиться «Клієнтом» при підписанні цього договору (п.4.3 Договору).
Так, на виконання п.4.1 Договору між сторонами укладена Додаткова угода №2 від 18.05.2023.
- попереднє ознайомлення з рішенням суду першої інстанції по справі №905/716/22 1000,00 грн;
- визначення судової перспективи справи 2500,00 грн;
- перевірка бази норм матеріального та процесуального права 2500,00 грн;
- аналіз аналогічних справ в судовій практиці України 2500,00 грн;
- встановлення фактів, що мають юридичне значення 2500,00 грн;
- підготовка та складання клопотання про витребування доказів (2 клопотання) 4000,00 грн;
Згідно з частинами 3-5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6,7,9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правничу допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. За таких обставин, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правничу допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
До того ж, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проаналізувавши надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, враховуючи клопотання відповідача та заперечення заявника, апеляційний господарський суд, зазначає що предмет спору у даній справі та зміст позовних вимог не охоплюють значну кількість обставин та фактів, які підлягають ретельному дослідженню, вказана справа не містить завеликий об`єм документів, не передбачає здійснення складних розрахунків тощо.
Також в суді першої та апеляційної інстанції інтереси позивача представляв один і той самий адвокат. Обставини та доводи в процесі розгляду справи не змінювались, що свідчить про обізнаність адвоката з позицією учасників справи, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою.
Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що аналогічні клопотання про витребування доказів були надані до суду першої інстанції, а тому включення послуги з підготовки вказаних клопотань у суді апеляційної інстанції є необґрунтованим та спростовується матеріалами справи.
Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу не відповідає в повній мірі критерію розумної необхідності та співмірності таких витрат з огляду на обсяг виконаної роботи під час апеляційного розгляду справи, незмінність правової позиції учасників справи у суді апеляційної інстанції та часткове задоволення апеляційної скарги позивача.
Стосовно доводів представника ТОВ «СТ ІНЖИНІРІНГ ГРУПП» про те, що відсутні підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки відповідачем не було подано клопотання про зменшення таких витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність доводів відповідача стосовно необґрунтованості та неспіврозмірності витрат позивача на професійну правничу допомогу. А тому твердження заявника про відсутність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів, беручи до уваги викладене та зважаючи на зазначені положення законодавства, дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ТОВ «СТ ІНЖИНІРІНГ ГРУПП» адвоката Холостенко О.В. про стягнення з Комунального підприємства «Служба єдиного замовника» Авдіївської міської ради витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного перегляду в розмірі 10 000,00 грн.
Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено в Україні воєнний стан, який продовжено до 15.11.2023 (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27.07.2023 №3275-ІХ).
Відповідно до ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства в умовах воєнного стану забороняється.
При цьому, згідно Рекомендацій прийнятих Радою суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, рекомендовано керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні. У випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.
На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.244 ГПК України.
З урахуванням вищенаведеного, керуючись ст.ст.129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
Заяву представника ТОВ «СТ ІНЖИНІРІНГ ГРУПП» адвоката Холостенко О.В. про ухвалення додаткового рішення по справі №905/716/22 про стягнення судових витрат - задовольнити частково.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткової постанови складено 16.10.2023.
Головуючий суддя Р.А. Гетьман
Суддя О.І. Склярук
Суддя В.С. Хачатрян