УХВАЛА

10 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 923/759/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт"

на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 (суддя Закурін М. К.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 (Колоколов С. І. - головуючий, судді Аленін О. Ю., Філінюк І . Г.) у справі

за позовом керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі:

1) Асканія-Нова селищної ради,

2) Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф. Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт"

про внесення змін до договору оренди землі,

(У судове засідання з`явилися: прокурор - Томчук М. О., представник відповідача - Абовян К. С.),

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2021 року Керівник Каховської окружної прокуратури Херсонської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Асканія-Нова селищної ради та Біосферного заповідника «Асканія-Нова» імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України (далі - Заповідник «Асканія-Нова») до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт»), у якому просив внести зміни до договору оренди землі, укладеного між Асканія-Нова селищною радою та ТОВ «ЮТС-Агропродукт», право оренди за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 18351835, шляхом викладення змісту пункту 8.1 договору у такій редакції: «На орендовану земельну ділянку встановлені наступні обмеження: - зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору; - організація території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив та використання засобів захисту рослин наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних, санітарно-оздоровчих заходів здійснювати відповідно до законодавства за погодженням із адміністрацією Біосферного заповідника «Асканія-Нова» імені Ф.Е. Фальц-Фейна. Також на земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді заборон: - будівництва промислових та інших об`єктів; - розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу; - прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів; - штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони; - застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами; - мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин; - влаштування місць для масового відпочинку населення; - випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що земельна ділянка площею 121,2900 га, що передано в оренду ТОВ «ЮТС-Агропродукт» за договором, межує із заповідною зоною Заповідника «Асканія-Нова», знаходиться в межах буферної зони, проте обмеження щодо її використання, що передбачено чинним законодавством, у зазначеному договорі оренди землі відсутні. З огляду на положення Закону України «Про природно-заповідний фонд», Земельного кодексу України (далі - ЗК), Закону України «Про оренду землі», Положення про Біосферний заповідник «Асканія-Нова» імені Ф.Е. Фальц-Фейна, затвердженого наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 04.01.2021 № 1 (далі - Положення), є необхідність у внесенні змін до зазначеного договору оренди землі в частині встановлення обмежень у використанні орендованої земельної ділянки.

2.1. Рішенням Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 позов задоволено частково.

Внесено зміни до договору оренди землі від 07.12.2016, укладеного між Асканія-Нова селищною радою та ТОВ "ЮТС-АГРОПРОДУКТ" в частині земельної ділянки з кадастровим номером :13:011:0001, яка знаходиться в буферній зоні Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України, виклавши його пункт 8.1. у наступній редакції:

«На орендовану земельну ділянку встановлені наступні обмеження:

- зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору,

- організація території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив та використання засобів захисту рослин наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних, санітарно-оздоровчих заходів здійснювати відповідно до законодавства за погодженням із адміністрацією Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України.

Також на земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді заборон:

- будівництво промислових та інших об`єктів,

- розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу,

- прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів,

- штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони,

- застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами,

- мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин,

- влаштування місць для масового відпочинку населення,

- випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону.».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

2.2. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 рішення Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 скасовано; позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Заповідника «Асканія-Нова» до ТОВ «ЮТС-Агропродукт» про внесення змін до договору оренди землі залишено без розгляду; відмовлено в задоволенні позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі Асканія-Нова селищної ради до ТОВ «ЮТС-Агропродукт» про внесення змін до договору оренди землі.

2.3. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.03.2023 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2023 у справі № 923/759/21 у частині відмови в задоволенні позовних вимог Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Асканія-Нова селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» про внесення змін до договору оренди землі скасовано. Справу № 923/759/21 у частині позовних вимог Керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Асканія-Нова селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» про внесення змін до договору оренди землі передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 у справі № 923/759/21 залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що апеляційним судом не було враховано приписи законодавства та Положення щодо режиму буферної зони, не надав належної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, у тому числі кадастровій документації щодо обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду, функціонального зонування території заповідника у сукупності з кадастровим планом спірної земельної ділянки, планом її розташування, схемою функціонального зонування території Заповідника «Асканія-Нова» та землекористування у межах селищної ради станом на 01.01.2021, погодженій спеціальною адміністрацією Заповідника «Асканія-Нова» та затвердженій головою Асканія-Нова селищної ради, проектом організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника, що затверджено наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 27.01.2004 № 24.Крім того, судом апеляційної інстанції не надано оцінки обставинам та наявним у матеріалах справи доказам, поданим прокурором і позивачами на підтвердження позовних вимог, стосовно масової загибелі червонокнижних птахів, які перебувають під особливою охороною держави, від неконтрольованої господарської діяльності при здійсненні сільськогосподарських робіт на земельних ділянках, розташованих в буферній зоні заповідника, а відтак, з огляду на наведені норми законодавства, не надано оцінки обставинам щодо необхідності встановлення певних умов, у тому числі щодо дотримання режиму охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду, встановлення обмежень щодо окремих видів господарської діяльності, що можуть спричинити негативні наслідки на заповідні екосистеми тощо.

2.4. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 923/759/21 рішення Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 скасовано частково, викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1.Позовні вимоги Прокурора-керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" про внесення змін до договору оренди землі залишити без розгляду.

2.Позовні вимоги Прокурора-керівника Каховської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Асканії-Нової селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" про внесення змін до договору оренди землі задовольнити частково.

3. Внести зміни до договору оренди землі від 07.12.2016, укладеного між Асканія-Нова селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт", в частині земельної ділянки з кадастровим номером :13:011:0001, яка знаходиться в буферній зоні Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України, виклавши його пункт 8.1. у наступній редакції:

«На орендовану земельну ділянку встановлені наступні обмеження:

- зміна цільового призначення земельної ділянки на весь строк дії договору,

- організація території і сівозміни, обробіток ґрунту, внесення добрив та використання засобів захисту рослин наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних, санітарно-оздоровчих заходів здійснювати відповідно до законодавства за погодженням із адміністрацією Біосферного заповідника "Асканія-Нова" імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України.

Також на земельну ділянку встановлено обмеження у вигляді заборон:

- будівництво промислових та інших об`єктів,

- розвитку господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу,

- прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів,

- штучного зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони,

- застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами,

- мисливства та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин,

- влаштування місць для масового відпочинку населення,

- випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону».

Постанова аргументована тим, що безпідставним є визначення Біосферного заповідника «Асканія-Нова» імені Ф.Е. Фальц-Фейна Національної академії аграрних наук України як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах і позовна заява у цій частині підлягає залишенню без розгляду.

Орендована відповідачем серед інших земельних ділянок, які розташовані поблизу заповідника (загалом шість земельних ділянок позначені бузковим кольором та номером 18, без зазначення кадастрових номерів цих ділянок, проте з зазначенням площі кожної з цих ділянок), земельна ділянка площею 121,29 га, з кадастровим номером :13:011:0001 (що ідентифікована судом на даній картосхемі, саме, за відповідною площею земельної ділянки), межує з заповідною зоною заповідника (позивач-2) та, у своїй певній частині, знаходиться в межах буферної зони заповідника, що підтверджується узагальненою картосхемою функціонального зонування території заповідника та землекористування у межах селищної ради станом на 01.01.2021, погодженій спеціальною адміністрацією заповідника та затвердженій головою Асканія-Нова селищної ради (позивач-1).

Відповідач цього не спростував та доказів іншого (тобто, місцезнаходження зазначеної земельної ділянки поза межами буферної зони заповідника) стосовно вказаної земельної ділянки площею 121,29 га, з кадастровим номером :13:011:0001 не надав.

При цьому, інша частина цієї земельної ділянки, у відповідності до даних зазначеної картосхеми, перебуває поза межами буферної зони заповідника, а саме, - в зоні типового землекористування (антропогенних ландшафтів), що має інший правовий режим землекористування, ніж буферна зона заповідника.

Суд не взяв до уваги доводи про те, що остання редакція Проекту організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника "Асканія-Нова" ім. Ф.Е. Фальц-Фейна НААН перебуває на погодженні (через несприятливу епідеміологічну ситуацію з СOVID-19), тому, фактично, не може вважатись офіційним документом та прийматись до уваги у розгляді даного питання. Оскільки до моменту затвердження нового проекту організації території установа природно-заповідного фонду у своїй діяльності керується попереднім проектом організації, а також, оскільки на теперішній час у розпорядженні спеціальної адміністрації заповідника знаходяться офіційно затверджені "Положення про Біосферний заповідник «Асканія-Нова» ім. Ф.Е. Фальц-Фейна НААН" та кадастрова документація (картка первинного обліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду України (за формою 1ДКПЗФ), з визначенням функціонального зонування території заповідника.

За таких обставин посилання відповідача на відсутність проекту організації території та охорони природних комплексів Біосферного заповідника "Асканія-Нова" ім. Ф.Е. Фальц-Фейна НААН у матеріалах справи є обумовленою об`єктивними причинами (обставинами) - значним обсягом даного документу, а саме, - 675 стор. з додатками, а також тим, що у розпорядженні спеціальної адміністрації заповідника знаходиться єдиний офіційно затверджений екземпляр проекту.

Таким чином, у зв`язку з знаходженням частини орендованої відповідачем земельної ділянки 121,29 га, з кадастровим номером :13:011:0001 у буферній охоронній зоні заповідника щодо такої земельної ділянки існують законодавчі обмеження у її використанні, а саме:- певний порядок організація території і сівозміни, обробітку ґрунту, внесення добрив наземним способом на полях, проведення лісомеліоративних, протипожежних, рекреаційних та санітарно-оздоровчих заходів відповідно до законодавства, - забороняється: будівництво промислових та інших об`єктів; розвиток господарської діяльності, яка може призвести до негативного впливу; прокладання доріг і трубопроводів, розміщення нових населених пунктів, промислових підприємств і господарських об`єктів; штучне зрошення полів ближче 1000 м від заповідної зони; застосування мінеральних добрив та хімічних засобів захисту рослин літальними апаратами; мисливство та полювання, відстрілювання і відловлювання тварин; влаштування місць для масового відпочинку населення; випалювання стерні, бур`янів, інших видів господарської діяльності, які можуть спричинити негативний вплив на заповідну зону.

Проте, всупереч приписів, зокрема, статті 40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", з урахуванням статті 111 Земельного кодексу України, та змісту п.4.5. - п. 4.7., п. 4.17 Положення, у договорі оренди землі, на умовах якого відповідач орендує вказану земельну ділянку, відсутні відповідні встановлені законом, з урахуванням зазначених законом та цим Положенням, обмеження у землекористуванні щодо земельної ділянки, яка, частково, знаходиться у буферній зоні заповідника.

Відповідно до норм чинного законодавства та згідно з положеннями пункту 12.1 договору оренди землі, на умовах якого відповідач орендує земельну ділянку площею 121,29 га, з кадастровим номером :13:011:0001, передбачена можливість внесення змін до договору, у тому числі за рішенням суду.

3. ТОВ "ЮТС-Агропродукт" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження, з урахуванням нової редакції касаційної скарги, є пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), а саме судом не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 914/2649/17.

4. Дослідивши доводи, викладені у касаційній скарзі, та матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття касаційного провадження у справі № 923/759/21 з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають із подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Отже для розгляду касаційної скарги у межах підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України необхідно встановити, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норму права, всупереч наявним висновкам Верховного Суду щодо застосування такої норми у правовідносинах, які є подібними зі справою, яка розглядається.

Однак Верховний Суд зауважує, що справа, на яку посилається скаржник на обґрунтування підстави касаційного оскарження, стосується інших обставин, які не можна вважати релевантними щодо відносин у справі яка розглядається.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17.

Так у вказаній справі Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Управління) звернулось до господарського суду з позовом до Приватного підприємства «Міська оренда» (далі - ПП «Міська оренда»), в якому просило внести зміни до договору оренди нежитлових приміщень від 15.10.1997 № 4280 (далі - Договір), укладеного Управлінням комунального майна Львівської міської ради (на сьогодні - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) та Відкритим акціонерним товариством «Львівський хлібокомбінат» (правонаступником якого у частині, що стосується цього договору, є ПП «Міська оренда») щодо встановлення ринкової вартості об`єкта оренди станом на 30.06.2017, нового розміру орендної плати та методики її обчислення, а також строку оплати та наслідків прострочення сплати орендної плати у вигляді дострокового розірвання договору, зміни розміру пені, що належить до стягнення. Відповідно просило викласти в редакції, наведеній у прохальній частині позовної заяви, абзац 1 розділу 1.1., пункт 1.1, пункт 4 Договору.

Господарський суд Львівської області рішенням у задоволенні позову відмовив повністю. Суд вказав, що єдиною правовою підставою розгляду по суті запропонованих позивачем змін до правочину може бути лише наявність спору між сторонами, а оскільки позивач не надсилав відповідачу пропозиції щодо внесення змін у договір, то спір між сторонами щодо таких змін не виникав. Тому, враховуючи положення частини першої статті 638, частини другої статті 652 ЦК України, статті 181, частин другої та четвертої статті 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України) правові підстави для розгляду судом запропонованих змін по суті відсутні, а позов заявлений передчасно.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Львівської області скасовано та прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Управління задоволено, внесено зміни у договір. Суд апеляційної інстанції зазначив, що за рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп-2002 право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежено законом, іншими нормативно-правовими актами; за правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2012 року у справі № 28/5005/640/2012, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов`язком позивача, тому недотримання позивачем вимог частини другої статті 188 ГК України не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 зазначила, що на розгляд суду можуть передаватися вимоги про внесення змін до договору чи його розірвання не з будь-яких підстав, а у випадках, передбачених законом або договором. При цьому Велика Палата Верховного Суду розглядала спір щодо внесення зміни до договору оренди нежитлових приміщень і враховувала, що майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, зокрема, регулює Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Таким чином, зазначений скаржником правовий висновок Верховного Суду не може бути розцінений як такий, що прийнятий у подібних правовідносинах, оскільки відмінні як за фактичними обставинами, так і правовим регулюванням, яке є ключовим у контексті доводів касаційної скарги.

5. З наведеного слідує, що, звертаючись із касаційною скаргою, обґрунтованою підставою оскарження, передбаченою пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник хоча і посилався на висновки Верховного Суду, але не врахував, що відповідні постанови повинні бути прийняті у подібних відносинах. Тобто важливим було довести, що суди попередніх інстанцій не врахували, що відповідні норми матеріального або процесуального права саме у подібних відносинах застосовуються інакше і на цьому вже акцентував увагу Верховний Суд. Саме виконання зазначених вимог надає Верховному Суду повноваження у межах приписів 300 ГПК України для перегляду судових рішень.

Оскільки зазначених вимог заявник не здійснив, а висновок щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду, на яку посилався скаржник, обґрунтовуючи вимоги, заявлені у скарзі, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 923/759/21, колегія суддів відповідно до пункту 5 частини 1 статті 296 цього Кодексу дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 923/759/21.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ спосіб, у який стаття 6 Конвенції (право на справедливий суд) застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France", № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23.10.1996; "Brualla Gуmez de la Torre v. Spain", № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19.12.1997).

Усталена практика ЄСПЛ наголошує, що право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це зумовлено виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким має на меті забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай запроваджуються для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

Чинне законодавство України надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в пункті 5 частини 1 статті 296 ГПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТС-Агропродукт" на рішення Господарського суду Херсонської області від 07.09.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.06.2023 у справі № 923/759/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ