СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

17 жовтня 2023 року м. Харків Справа № 922/3692/18

Східний апеляційний господарський суд у складі судді Шевель О.В.,

дослідивши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Шаркова Олександра Олександровича, м. Харків, (вх. 2063 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.09.2023, постановлену суддею Жиляєвим Є.М. у приміщенні Господарського суду Харківської області (ухвалу підписано 11.09.2023) у справі №922/3692/18

за позовом Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

до Фізичної особи - підприємця Шаркова Олександра Олександровича, м. Харків,

про стягнення коштів, розірвання договору та звільнення приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.09.2023 у справі №922/3692/18 у задоволенні скарги фізичної особи - підприємця Шаркова Олександра Олександровича на дії державного виконавця (вх. №22010 від 17.08.23) відмовлено.

Ухвалу підписано 11.09.2023, отже, встановлений ч.1 ст. 256 ГПК України строк її апеляційного оскарження тривав по 21.09.2023.

05.10.2023, тобто після закінчення зазначеного строку, ФОП Шарков О.О. подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить вищевказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу на дії державного виконавця.

Заявник також просить поновити пропущений строк подання апеляційної скарги, посилаючись на те, що не брав участі в розгляді своєї скарги на дії державного виконавця в Господарському суді Харківської області, копію оскаржуваної ухвали не отримував, дізнався про її існування з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.09.2023.

З метою перевірки вищевказаних обставин, які мають значення для вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, враховуючи, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, ухвалою суду від 10.10.2023 було витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3692/18, відкладено вирішення питань щодо подальшого руху апеляційної скарги до отримання Східним апеляційним господарським судом матеріалів справи.

12.10.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали даної справи.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги, стосовно клопотання апелянта про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної ухвали від 05.09.2023, надіслану господарським судом на адресу ФОП Шаркова О.О. ( АДРЕСА_1 ), яку також зазначено і в апеляційній скарзі, було 20.09.2023 повернуто відділенням зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.164).

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 ГПК України, за змістом пункту 4 частини шостої якої днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Тобто, з урахуванням приписів вищевказаної норми, копію ухвали від 05.09.2023 вручено ФОП Шаркову О.О. 20.09.2023.

Відповідно до ч.2 ст.256 ГПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Отже, апеляційну скаргу подано заявником 05.10.2023 з пропуском строку, визначеного ч.2 ст.256 ГПК України.

Згідно з ч.3 ст.256 ГПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Апелянт стверджує, що дізнався про існування оскаржуваної ухвали з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.09.2023. Разом з тим, ним не наведено посилань на об`єктивні обставини, що перешкодили йому дізнатися про ухвалу від 05.09.2023 раніше, враховуючи, що її оприлюднено в реєстрі 13.09.2023, а також з огляду на ті обставини, що вказану ухвалу постановлено за результатами розгляду поданої до господарського суду скарги ФОП Шаркова О.О. на дії державного виконавця. Тобто заявник знав про здійснення відповідного судового провадження, також він був повідомлений про судове засідання 05.09.2023 (в якому постановлено оскаржувану ухвалу) телефонограмою від 22.08.2023 (а.с.125).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що заявникові слід обґрунтувати поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження з урахуванням викладених вище обставин.

Згідно з ч.3, 4 ст.260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Перевіркою матеріалів апеляційної скарги також було встановлено, що заявником не дотримано вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, а саме - не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У відповідності до приписів ч.1, пп. 7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду підлягає сплаті 2684,00 грн.

Заявник, посилаючись на те, що дана справа №922/3692/18 безпосередньо пов`язана з виконанням військового обов`язку, оскільки стосується обмеження права розпорядження коштами, отриманими ОСОБА_1 при виконанні військового обов`язку, просить звільнити його від сплати судового збору в порядку п.12 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" або відповідно до вимог ч.2 ст.8 Закону України Про судовий збір просить суд звільнити його від сплати судового збору.

На доказ тих обставин, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 01.07.2022, до скарги додано копію військового квитка та копію довідки від 15.04.2023 з військової частини.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Тобто пільги, надані цим Законом особі, відповідно до її статусу та у пов`язаних з його реалізацією справах, не розповсюджуються на подання позовів, відмінних за характером спору.

Таким чином, для звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" особа повинна мати статус військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, а спір у справі повинен бути пов`язаним з виконанням військового обов`язку, тобто професійною діяльністю особи, пов`язаною із обороною України.

Як уже зазначалося, на підтвердження факту перебування на військовій службі апелянт надав довідку станом на 15.04.2023, тоді як апеляційну скаргу подано 05.10.2023.

Також, як вбачається з матеріалів справи, предмет спору у ній не пов`язаний з виконанням відповідачем військового обов`язку та не виник під час виконання ним відповідних службових обов`язків. Навпаки, відповідно до позовних вимог спір пов`язаний із здійсненням відповідачем як фізичною особою-підприємцем господарської діяльності, а тому судовий збір повинен сплачуватися на загальних підставах.

Подібної правової позиції неодноразово дотримувався і Верховний Суд, зокрема, в ухвалах від 26.07.2023 у справі №755/25044/14-ц, від 24.07.2023 у справі №520/5951/19, від 07.02.2022 у справі №990/23/22, 17.02.2020 у справі №9901/517/19, 12.08.2019 у справі №9901/329/19, 13.08.2019 у справі №640/7310/19 тощо.

Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади. Отже, саме лише посилання на наявність статусу військовослужбовця не може вважатися підставою для звільнення від сплати судового збору у справах, не пов`язаних із обороною Держави.

За приписами ч.2 ст.8 Закону України "Про судовий збір", на яку також посилається заявник суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У ч.1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" наведено вичерпний перелік таких підстав, а саме, зазначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Разом з тим, як уже зазначалося вище, ФОП Шарков О.О. є в даній справі не позивачем, а відповідачем, окрім того, предметом позову не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Зазначене виключає можливість звільнення апелянта від сплати судового збору в порядку ст.8 Закону України "Про судовий збір". Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, в ухвалі Верховного Суду від 12.06.2023 у справі № 902/183/22.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не доведено наявності передбачених законом підстав для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у зв`язку з чим відповідне клопотання задоволенню не підлягає. Отже апелянту слід надати суду докази сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Окрім того, як вбачається з доданого до апеляційної скарги опису вкладення до цінного листа, заявником направлено на адресу позивача (Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради) скаргу на дії державного виконавця, а не апеляційну скаргу.

Отже, апелянтом не дотримано вимог п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України, відповідно до якого до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ч.2 ст.260 ГПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162,164,172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 258, 259, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Фізичній особі - підприємцю Шаркову Олександру Олександровичу в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шаркова Олександра Олександровича залишити без руху.

3. Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення йому копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

4. Роз`яснити апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260, 261 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.В. Шевель