ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023м. ХарківСправа № 922/2544/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

при секретарі судового засідання Іванії К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (місцезнаходження: 02152, місто Київ, проспект Павла Тичини, будинок 1В; )
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" (місцезнаходження: 63343, Харківська область, Красноградський район, село Наталине, вулиця Свято-Троїцька, будинок 39; ) , 2. Фізичної особи ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 1 097 749,83 грн.
за участю представників:

позивача : не з`явився;

відповідача 1: не з`явився;

відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" (відповідач 1) та Фізичної особи ОСОБА_1 (відповідач 2) заборгованості за Кредитним договором № 50019833 від 09.08.2021 в розмірі 1 097 749,83 грн. В рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ "Укрнафтагазресурс" перед позивачем за Кредитним договором № 50019833 від 09.08.2021, розмір якої станом на 31.05.2023 становить 1 097 749,83 грн., звернути стягнення на предмет застави - Автомобіль марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, об`єм двигуна 2 967 куб.см., 2021 року, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс", шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Підставою позову позивач визначив неналежне виконання першим відповідачем зобов`язань в частині повернення кредитних коштів Кредитним договором № 50019833 від 09.08.2021, за виконання яких поручився ОСОБА_1 (другий відповідач).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17 червня 2023 року позовну заяву ТОВ "Порше Мобіліті" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2544/23, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Розгляд справи № 922/2544/23 в підготовчому засіданні неодноразово відкладався задля забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин. Також ухвалою суду від 17.07.2023 строк підготовчого провадження було продовжено на 30 днів - до 16 вересня 2023 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" та Фізичної особи ОСОБА_1 , разом з тим, наданими відповідачам процесуальними правами не скористалися, відзив (заперечення) на позовну заяву ТОВ "Порше Мобіліті" до суду не подали.

За результатами підготовчого засідання 04.09.2023 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу № 922/2544/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 18 вересня 2023 року, на підставі частини другої статті 185, частини першої статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

18.09.2023 у зв`язку з тим, що станом на дату судового засідання у матеріалах справи відсутні рекомендовані повідомлення про вручення/одержання відповідачами ухвали суду від 04.09.2023, приймаючи до уваги необхідність забезпечення принципу змагальності та реалізації прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи в умовах дії в Україні воєнного стану, судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи № 922/2544/23 по суті на 09.10.2023.

В судове засідання 09.10.2023 представники сторін не з`явилися.

29.09.2023 до Господарського суду Харківської області через систему Електронний суд від позивача надійшла заява (вх.№26468 від 29.09.2023) про розгляд справи без його участі.

Відповідачі про причини неявки суд не повідомили. З матеріалів справи вбачається, що всі поштові відправлення Господарського суду Харківської області у справі №922/2544/23 (ухвали в паперовій формі) надіслано рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою першого відповідача, вказаною у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а також за адресою реєстрації другого відповідача ( ОСОБА_1 ). Однак, зазначені відправлення не вручено адресатам та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджується довідками про причини повернення/досилання відділення поштового зв`язку Укрпошти.

У відповідності до частини шостої статті 120 Господарського процесуального кодексу України, суд також намагався повідомити ТОВ "УКРНАФТАГАЗРЕСУРС" про розгляд даної справи телефонограмою. Проте за номером, який вказано у позовній заяві, телефонограма не була прийнята (номер не відповідає). Відомостей щодо інших засобів зв`язку із першим відповідачем матеріали справи не містять.

Відомості щодо засобів зв`язку з другим відповідачем суду невідомі.

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання; відповідачі мали достатньо часу підготувати заперечення на позовну заяву і визнаються такими, що були належним чином повідомленими про розгляд даної справи (згідно частини 6 статті 242 ГПК України).

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідачі мають доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи те, що неявка учасників справи в судове засідання, відповідно до приписів частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду справи по суті, а також приймаючи до уваги обмежені строки розгляду справи по суті, визначені частиною другою статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу № 922/2544/23 за відсутності представників позивача та відповідачів за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

09 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРНАФТАГАЗРЕСУРС» (далі - відповідач) було укладено кредитний договір № 50019833 (далі - договір), а також підписано невід`ємні додатки до договору, а саме: Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані сторонами у відношенні кредиту.

Відповідно до п.1.1. Загальних умов позивач зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі, визначений у кредитному договорі.

Відповідно до умов кредитного договору, які містяться в розділі «Основні умови Кредиту»,позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 1 164 357,60 грн. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, кузов № НОМЕР_2 , об`ємом двигуна 2967 куб.см., рік випуску 2021.

Крім того, позивач у позовній заяві зазначає, що надав, а відповідач отримав додатковий кредит в розмірі 584211,95 грн з цільовим призначенням «сплата страхових платежів відповідно до договору страхування».

Сторонами було визначено строк кредитування, який складає 60 місяців.

За використання кредиту у межах встановленого терміну кредитування позичальник, згідно з п.2.1. Загальних умов, сплачує позивачу проценти за процентною ставкою, визначеною у кредитному договорі. Зазначену процентну ставку, за умовами кредитного договору, сторони визначили на рівні 4,99% на рік ( застосовується для розахунку з 1-го по 24-й щомісячний платіж, фіксована ставка) Ставка 11,99% річних - застосовується для розрахунку починаючи з 25-го щомісячного платежу, та передбачили, що вона є змінною відповідно до п 2.2 Загальних умов кредитування (а.с.14).

Відповідно до окремих положень п. 1.3.1 Загальних умов кредитування - розмір платежів, що підлягають сплаті Відповідачем у повернення Кредиту та Додаткового кредиту, визначено у гривні на день укладання Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому Відповідач сплачує платежі у повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до виставлених Позивачем рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі.

Згідно з пп. 1.4.1, 1.4.2 Загальних умов кредитування надання Кредиту здійснюється починаючи з дати укладення Кредитного договору. Датою надання Кредиту є дата списання коштів у розмірі Суми кредиту з рахунку Компанії відповідно до умов Кредитного договору. Повернення Кредиту здійснюється Позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальним умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту.

Позичальник, згідно з п.1.2. Загальних умов кредитування, зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за користування кредитами та інші платежі відповідно до умов кредитного договору.

Графік погашення кредиту до Кредитного договору №50010687, крім того, передбачає, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях.

В п. 2.1.Загальних умов кредитування вказано, що за використання Кредиту у межах встановленого кредитування Відповідач сплачує Позивачу проценти за процентною ставкою визначеною в Договорі.

За п. 2.4. Загальних умов кредитування нарахування процентів здійснюється щомісячно, відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.19). Період нарахування процентів починається з першого календарного дня і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць гається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів).

Відповідно до п. 2.5 Загальних умов кредитування строк сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів.

Відповідно до п.3.2. та п.3.2.1. Загальних умов передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення кредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць.

Позивач стверджує, що з 01.11.2022 відповідачем не здійснювалися розрахунки за кредитним договором, внаслідок чого непогашена сума заборгованості з оплати чергових платежів становить 230 148,19 грн.

Крім того, пунктом 1.6. Умов кредитування, сторони домовились , що виконання зобов`язання позичальника за цим Кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Сторони можуть домовитись про надання позичальником додаткових засобів забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, в тому числі застави іншого майна та поруки третіх осіб.

Щодо звернення стягнення на предмет застави позивач зазначає, що у Кредитному договорі визначено, що зобов`язання відповідача перед позивачем за Кредитним договором забезпечено заставою, згідно з умовами якої відповідач надав в заставу автомобіль марки VW Touareg 3.0 V6 TDI. кузов № НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2967 куб.см., рік випуску 2021.(а.с.16)

Таким чином, за посиланням позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" в рахунок погашення заборгованості відповідача має право на пред`явлення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За умовами поруки сторони погодили, що поручитель несе солідарну відповідальність за виконання всіх зобов`язань позичальника на підставі або у зв`язку з Кредитним договором або будь-якою його невід`ємною частиною, а також за будь-якого позичальника (боржника) в разі переводу боргу чи смерті позичальника; зобов`язання поручителя включають, окрім іншого, платежі за Кредитом та/або Додатковим кредитом відповідно до Графіка погашення кредиту та умов Кредитного договору, проценти, штрафні санкції та відшкодування збитків, якщо такі будуть завдані позичальником; у повному обсязі відшкодовує всі платежі, що підлягають сплаті у відповідності до Кредитного договору протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання відповідного письмового повідомлення від компанії; окрім підписання Кредитного договору, жодних інших юридичних формальностей не вимагається для того, щоб зобов`язати поручителя виконати зобов`язання, передбачені цими умовами поруки (а.с. 16,39).

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем -1 умов кредитного договору та порушеня термінів повернення кредиту, позивач 20.03.2023 звернувся до ТОВ "Укрнафтагазресурс" та до поручителя ( ОСОБА_2 ) із вимогою за вих. №50019833 про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, що разом становила 1 067 588,97 грн. Вказана вимога була направлена 23 березня 2023 року.(а.с.44-45; 49-51).

Крім того, зазначеною вимогою відповідачі були повідомлені, що до моменту повного виконання зобов`язань за договором їм щомісяця будуть нараховуватись відсотки за користування неповернутою сумою кредиту.

Пунктом 3.3. Загальних умов встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб-підприємців та юридичних осіб).

Таким чином, позивач у позовній заяві зазначає, що відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання за кредитним договором та наразі за відповідачами рахується заборгованість в розмірі 1 097 749,83 грн. ( по виставленим рахункам за період з листопада 2022 року по травень 2023 року - 230 148,19 грн., дострокове повернення кредиту на суму 867 601,64 грн (а.с.12).

Враховуючи невиконання першим відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором, та з урахуванням вищевказаних умов поруки, позивач звернувся до Господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно 1 097 749,25 грн. заборгованості та звернути стягенння на предмет застави.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що незважаючи на погоджені умови та положення цивільного законодавства, починаючи з листопада 2022, відповідач перестав виконувати свої зобов`язання за договором щодо сплати щомісячних платежів.

Оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у останнього утворилась заборгованість з непогашеної суми кредиту у розмірі 230 148,19 грн.

Як було встановлено судом вище, 23.03.2023 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу відповідача вимогу за вих. № 50019833 від 20.03.23 про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України, згідно з частиною І якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сторони у кредитному договорі окремо не визначили його строк, проте погодили строк кредитування (графік погашення кредиту з розстроченням платежу), термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Позивач скористався передбаченим ч.2 статті 1050 Цивільного кодексу України правом та пунктом 3.2 Загальних умов кредитування та направив 23.03.2023 року відповідачу вимогу за вих. № 50019833 від 20.03.23 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором.

Позивачем до позовної заяви не додано доказів щодо отримання відповідачем вимоги за вих. № 50019833 від 20.03.23 про дострокове повернення кредиту, отже згідно п. 3.3. Загальних умов кредитування терміном повернення кредиту необхідно вважати 29 березня 2023 року.

Направивши на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання зобов`язань, ТОВ "Порше Мобіліті" змінило передбачені кредитним договором умови виконання основного зобов`язання щодо періодичності платежів та відповідно, терміни повернення кредиту.

Враховуючи наведені вище обставини справи та приписи діючого закондавства, суд дійшов висновку про обгрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення з ТОВ "Укрнафтагазресурс" заборговності в сумі 1 097 749,83 грн. ( по виставленим рахункам за період з листопада 2022 року по травень 2023 року - 230 148,19 грн., дострокове повернення кредиту на суму 867 601,64 грн.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено вище, умовами Кредитного договору передбачено виконання зобов`язань ТОВ "УКРНАФТАГАЗРЕСУРС" (першого відповідача) поручителем - ОСОБА_1 (другим відповідачем).

Отже, другий відповідач поручився за належне виконання першим відповідачем зобов`язань за Кредитним договором та несе солідарну відповідальність за зобов`язаннями, які виникли на підставі Кредитного договору разом з першим відповідачем.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Отже до загальних умов кредитування другий відповідач (Поручитель) відповідає перед позивачем (Кредитором) як солідарний Боржник у випадку невиконання першим відповідачем (Боржником) зобов`язань за Кредитним договором.

В даному випадку позивач 23.03.2023 пред`явив вимогу №50019833 від 20.03.2023 до другого відповідача про погашення заборгованості за Кредитним Договором. Дана вимога залишилась без виконання.

За змістом частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

За своєю правовою природою строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), і його закінчення є підставою для припинення поруки.

Враховуючи умови договору поруки, наведені вище приписи законодавства та встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що у другого відповідача виник солідарний обов`язок сплатити заборгованість з повернення кредитних коштів в розмірі 1 097 749,83 грн, з яких: непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам 230 148,19 грн. та заборгованість по сумі кредиту у розмірі 867 601,64 грн.

Щодо вимог позивача про звернення стягнення на предмет застави- Автомобіль марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, об`єм двигуна 2 967 куб.см., 2021 року, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс", шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору, виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна. А саме позичальник з метою забезпечення виконання зобов`язань заставляє майно, а саме автомобіль з наступними характеристиками: Автомобіль марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, об`єм двигуна 2 967 куб.см., 2021 року, вартість 1 663 368,00 грн.

Відповідно положень ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

При цьому з приписами вказаної статті кореспондуються норми ст. 19 Закону України "Про заставу", згідно якого за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором; якщо предмет одного договору застави складають дві або більше речей (два чи більше прав), стягнення може бути звернено на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (на будь-яке з прав) за вибором заставодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 2 Закону України "Про заставу" визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.

Згідно ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

В постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі № 910/17648/18 визначено, що зазначена відповідальність заставодавців не обмежена саме вартістю предмета застави, визначеною сторонами у відповідних договорах застави, адже початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 591 Цивільного кодексу України, визначається в порядку, встановленому договором або законом, зокрема, може бути визначена в рішенні суду (тобто обов`язкове визначення вартості не передбачається у рішенні суду).

Згідно з частиною першою статті 576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Статтею 589 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень статті 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 21 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів).

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" зобов`язань за договором кредиту № 50019833 від 09.08.2021 року, то в силу приписів ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України "Про заставу", ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок переданого в заставу майна шляхом звернення стягнення.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; 6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про задоволення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Так, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, в тому числі, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження зокрема шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Частиною першою статті 591 ЦК України встановлено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Частиною другою цієї ж статті визначено, що початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" зобов`язань за договором кредиту № 50019833 від 09.08.2021 та встановлене в кредитному договорі право заставодавця звернути стягнення на предмет застави, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню на суму боргу, яка була присуджена до стягнення із відповідача.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

З урахуванням ст. 129 ГПК України, судовий збір в сумі 16 466, 25 грн. покладаються на відповідачів порівну, а саме по 8 233,13 грн. з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,ст. 6, 11, 526, 541, 546, 553, 554, 559, 572, 574, 576, 628, 629, 1049, 1054, Цивільного кодексу України, ст. 20 Закону України "Про Заставу", ст. 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті"

задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" (місцезнаходження: 63343, Харківська область, Красноградський район, село Наталине, вулиця Свято-Троїцька, будинок 39; ) та ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (місцезнаходження: 02152, місто Київ, проспект Павла Тичини, будинок 1В; ) заборгованість за Кредитним договором № 50019833 від 09.08.2021 в розмірі 1 097 749,83 грн.

В рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" за Кредитним договором № 50019833 від 09.08.2021 у розмірі 1 097 749,83 грн., звернути стягнення на предмет застави - Автомобіль марки VW, модель VW Touareg 3.0 V6 TDI, об`єм двигуна 2 967 куб.см., 2021 року, що належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс"(місцезнаходження: 63343, Харківська область, Красноградський район, село Наталине, вулиця Свято-Троїцька, будинок 39; ), шляхом продажу вказаного автомобіля з публічних торгів відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", встановивши його початкову вартість на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтагазресурс" (місцезнаходження: 63343, Харківська область, Красноградський район, село Наталине, вулиця Свято-Троїцька, будинок 39; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (місцезнаходження: 02152, місто Київ, проспект Павла Тичини, будинок 1В; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 233,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті" (місцезнаходження: 02152, місто Київ, проспект Павла Тичини, будинок 1В; ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 233,13 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "18" жовтня 2023 р.

Суддя В.В. Рильова

Справа №922/2544/23