ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 Справа № 914/1208/23

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Яворської В.В.,

розглянувши матеріали справи за позовом: керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області, м. Яворів

в інтересах держави в особі

позивача-1: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів

позивача-2: Новояворівської міської ради, м. Новояворівськ Яворівського району Львівської області

позивача-3: Івано-Франківської селищної ради, смт. Івано-Франкове Яворівського району Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс", с. Старичі Яворівського району Львівської області

про: відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в розмірі 223 510,56 грн.

Представники сторін:

від прокурора:Твардовська М.М. прокурор відділу Львівської обласної прокуратури

від позивача-1: Валько В.Р. представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи

від позивача-2: не з`явився

від позивача-3: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області поступила позовна заява керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі позивача 1: Державної екологічної інспекції у Львівській області, позивача 2: Новояворівської міської ради, позивача 3: Івано-Франківської селищної ради до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства в розмірі 223 510,56 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2023 р., справу № 914/1208/23 розподілено для розгляду судді Долінській О.З.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.04.2023 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 24.05.2023 р.

21.04.2023 р. представником позивача-1 подано на адресу суду в систему Електронний суд додаткові пояснення у даній справі з додатками за вх. № 9887/23, відповідно до яких, позивач-1 просить суд позовні вимоги задоволити повністю з підстав, викладених у поданих додаткових поясненнях.

23.05.2023 р. представником позивача-2 подано на електронну адресу суду клопотання за вх. № 12983/23, в якому позивач-2 зазначає, що позов підтримує повністю і просить розгляд справи № 914/1208/23 проводити без участі повноважного представника позивача-2 та винести рішення за наявними в матеріалах справи доказах.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.05.2023 р., підготовче судове засідання призначено на 14.06.2023 р.

30.05.2023 р. від представника позивача-3 надійшло клопотання за вх. № 13523/23, в якому позивач-3 зазначає про те, що Івано-Франківська селищна рада повністю підтримує позовні вимоги та просить прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.06.2023 р., закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1208/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.07.2023 р.

12.07.2023 р. представником позивача-1 подано на адресу суду клопотання про повернення до розгляду справи № 914/1208/23 у підготовчому провадженні за вх. № 17354/23.

12.07.2023 р. представником позивача-1 подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання про долучення доказів з додатками за вх. № 17343/23 та клопотання про долучення доказів з додатком за вх. № 17341/23.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.07.2023 р., постановлено клопотання представника позивача-1 про повернення до розгляду справи № 914/1208/23 у підготовчому провадженні за вх. № 17354/23 від 12.07.2023 р. задоволити. Повернутися до розгляду справи № 914/1208/23 у підготовчому провадженні. Задоволено клопотання прокурора про продовження строку підготовчого провадження у справі № 914/1208/23 на тридцять днів за вх. № 2713/23 від 12.07.2023 р. Продовжено строк підготовчого провадження у справі № 914/1208/23 на тридцять днів. Підготовче засідання призначено на 02.08.2023 р.

13.07.2023 р. представником позивача-1 подано на адресу суду в систему Електронний суд клопотання про долучення доказів з додатками за вх. № 17473/23.

Прокурор та представник позивача-1 в судовому засіданні 02.08.2023 р. просили долучити до матеріалів справи докази, що подані представником позивача-1 клопотанням за вх. № 17473/23 від 13.07.2023 р. Таке клопотання з доданими до нього доказами судом задоволено і долучено такі до матеріалів справи в судовому засіданні 02.08.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2023 р., закрито підготовче провадження та призначено справу № 914/1208/23 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 13.09.2023 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.09.2023 р., розгляд справи по суті призначено на 27.09.2023 р.

27.09.2023 р. прокурор в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

27.09.2023 р. представник позивача-1 в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, у додаткових поясненнях за вх. № 9887/23 від 21.04.2023 р. та поясненнях, наданих в судових засіданнях.

27.09.2023 р. представник позивача-2 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

23.05.2023 р. представником позивача-2 подано на електронну адресу суду клопотання за вх. № 12983/23, в якому позивач-2 зазначає, що позов підтримує повністю і просить розгляд справи № 914/1208/23 проводити без участі повноважного представника позивача-2 та винести рішення за наявними в матеріалах справи доказах.

27.09.2023 р. представник позивача-3 в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

30.05.2023 р. від представника позивача-3 надійшло клопотання за вх. № 13523/23, в якому позивач-3 зазначає про те, що Івано-Франківська селищна рада повністю підтримує позовні вимоги та просить прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

27.09.2023 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 19.04.2023 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Частиною 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81052, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Так, відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 588, ухвалу суду від 02.08.2023 р. про закриття підготовчого провадження у даній справі, відповідачем отримано 08.08.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 000, ухвалу суду 13.09.2023 р., про призначення справи № 914/1208/23 до розгляду справи по суті на 27.09.2023 р., відповідачем отримано 16.09.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2023 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання за вх. № 13761/23, в якому відповідач просив суд проводити підготовче судове засідання, яке призначено на 14.06.2023 р. без участі повноважного представника відповідача.

Аналогічне клопотання подано представником відповідача на електронну адресу суду 14.06.2023 р. (за вх. № 14804/23) про проведення судового засідання 14.06.2023 р. без участі повноважного представника відповідача.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Відтак, відповідач належно обізнаний про розгляд справи № 914/1208/23 Господарським судом Львівської області.

З огляду на вказане вище, відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час, дату та місце розгляду справи, проте, своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судові засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

При цьому, суд враховує, що у разі, якщо ухвалу про відкриття провадження у справі було надіслано за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі, офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

З огляду на викладене, суд встановив, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання сторонами своїх доводів, заперечень, відзиву, доказів тощо, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі №914/1208/23.

В судовому засіданні 27.09.2023 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція прокурора.

У позовній заяві прокурор зазначає про те, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області у період з 29.09.2021 р. по 08.10.2021 р. проведено перевірку щодо дотримання ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Перевіркою Державної екологічної інспекції у Львівській області встановлено, що відповідачем порушуються вимоги вимог п. п. 3, 6 ч.1 ст. 44 та п.6 ч. 3 ст. 110 ВК України, п. 6 Правового режиму зон санітарної охорони водних об`єктів, затвердженого Постановою КМУ №2044 від 18.12.1998, а саме: здійснюється скид зворотних (стічних) вод випусками №№ 1,2 у водні об`єкти з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів ГДС, що призводить до забруднення поверхневих вод річок Терешка та Верещиця; здійснюється скид зворотних (стічних) вод випуском 2 у р. Верещиця з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів скидання забруднюючих речовин (ГДС), чим порушено екологічні умови висновку з оцінки впливу на довкілля №03.02-5/2 від 11.07.2019; порушено водоохоронний режим на водозаборі, а саме: виявлено пошкодження першого поясу зони санітарної охорони на свердловинах №№ 2, 3, що знаходяться в с. Свидниця Яворівського району Львівської області. Прокурор посилається на те, що згідно з даними розрахунку збитків Державної екологічної інспекції у Львівській області від 20.01.2022, внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Терешка через струмок без назви, район басейну річки Сян) зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 158 799,14 грн.

Згідно з даними розрахунку збитків ДЕІ від 20.01.2022, внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Верещиця, район басейну річки Дністер) зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 64 711,42 грн. Загальна сума збитків становить 223 510,56 грн.

Прокурор зазначає, що станом на момент подання позову, заподіяні ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» збитки державі, внаслідок здійснення наднормативного скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти у період з 21.01.2021 по 29.09.2021 на загальну суму 223 510,56 грн. відповідачем не відшкодовані, що і слугувало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Позиція позивача.

У поданих додаткових поясненнях за вх. № 9887/23 від 21.04.2023 р. позивач посилається на те, що Державною екологічною інспекцією у Львівській області у період з 29.09.2021 по 08.10.2021 проведено позапланову перевірку дотримання ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якої Інспекцією було складено Акт від 08.10.2021 №754/04/996; внесено припис від 08.10.2021 №445-04; проведено відбір проб зворотних (стічних) вод, що скидаються з випусків №№ 1, 2; винесено постанову про накладення адміністративного стягнення відносно директора підприємства Терлецького В.М. за ч. 1 ст. 59 КУпАП; розраховано збитки, заподіяні водному об`єкту річці Терешка, внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених у дозвільному документів нормативів, на суму 158 799,14 грн. та водному об`єкту річці Верещиця, внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених у дозвільному документів нормативів, на суму 64 711,42 грн.; на адресу Відповідача направлено претензії з вимогою добровільно відшкодувати шкоду. Позивач зазначає, що у результаті проведення перевірки Інспекцією було виявлено та встановлено, що ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» допущено скид забруднюючих речовин зі зворотними водами у водні об`єкти здійснювався з перевищенням встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також недотримувались умови дозволу та правила спеціального водокористування. Згідно з даними розрахунку збитків Інспекції від 20.01.2022, внаслідок здійснення Відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Терешка через струмок без назви, район басейну річки Сян) зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 158 799,14 грн. Згідно з даними розрахунку збитків ДЕІ від 20.01.2022, внаслідок здійснення Відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Верещиця, район басейну річки Дністер) зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 64 711,42 грн. Позивач вказує на те, що станом на момент подання позову, заподіяні ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» збитки державі, внаслідок здійснення наднормативного скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти у період з 21.01.2021 по 29.09.2021 в загальній сумі 223 510,56 грн., відповідачем не відшкодовані, що і слугувало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Позиція відповідача.

В судові засідання з розгляду даної справи відповідач явки свого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 19.04.2023 р. не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Ухвали суду у даній справі скеровувались відповідачу за адресою: 81052, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23, тобто за його місцезнаходженням, зазначеному у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Так, відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 588, ухвалу суду від 02.08.2023 р. про закриття підготовчого провадження у даній справі, відповідачем отримано 08.08.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Згідно відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ Укрпошта, щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 000, ухвалу суду 13.09.2023 р., про призначення справи № 914/1208/23 до розгляду справи по суті на 27.09.2023 р., відповідачем отримано 16.09.2023 р. (докази містяться в матеріалах справи).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2023 р. представником відповідача подано на адресу суду клопотання за вх. № 13761/23, в якому відповідач просив суд проводити підготовче судове засідання, яке призначено на 14.06.2023 р. без участі повноважного представника відповідача.

Аналогічне клопотання подано представником відповідача на електронну адресу суду 14.06.2023 р. (за вх. № 14804/23) про проведення судового засідання 14.06.2023 р. без участі повноважного представника відповідача.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду в процесі розгляду даної справи, не поступало.

Відтак, відповідач належно обізнаний про розгляд справи № 914/1208/23 Господарським судом Львівської області.

Таким чином, відповідач у даній справі повідомлявся судом завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи, в розумінні ст.ст. 120, 122, 242 ГПК України.

Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України.

Крім того, явка учасників справи не визнавалась судом обов`язковою, як вбачається із ухвал Господарського суду Львівської області, що постановлені у даній справі.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, заслухавши пояснення учасників справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Львівській області у період з 29.09.2021 р. по 08.10.2021 р. проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки щодо дотримання відповідачем у справі - ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Основним видом господарської діяльності відповідача, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (основний).

За результатами вказаної перевірки, органом контролю складено Акт від 08.10.2021 р. №754/04/996; внесено припис від 08.10.2021 №445-04; проведено відбір проб зворотних (стічних) вод, що скидаються з випусків №№ 1, 2; винесено постанову про накладення адміністративного стягнення стосовно директора підприємства Терлецького В.М. за ч. 1 ст. 59 КУпАП; розраховано збитки, які заподіяні водному об`єкту - річці Терешка, внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених у дозвільному документів нормативів, на суму 158 799,14 грн. та водному об`єкту - річці Верещиця, внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених у дозвільному документів нормативів, на суму 64 711,42 грн.

Позивачем-1 на адресу відповідача були направлені претензії (№ 35 за вих. № 13-449 від 28.01.2022 р. та № 36 за вих. № 13-450 від 28.01.2022 р.) з вимогою добровільно відшкодувати шкоду, заподіяної державі порушенням законодавства про охорону та раціональне використання природних ресурсів.

Як зазначає прокурор, акт №754/04/996 від 08.10.2021 р. вручений під підпис директору ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» Терлецькому В.М., яким не зазначено жодних заперечень чи зауважень. Дії і бездіяльність працівників Держаної екологічної інспекції у Львівській області упродовж проведення перевірки у порядку адміністративного судочинства відповідачем не оскаржувалися.

За результатами проведення перевірки встановлено, що відповідачем допущено порушення вимог п. п. 3, 6 ч. 1 ст. 44 та п.6 ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України, зокрема, скид забруднюючих речовин зі зворотними водами у водні об`єкти здійснювався з перевищенням встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також недотримувались умови дозволу та правила спеціального водокористування.

Уповноваженими особами позивача-1 з`ясовано, що водокористування ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» здійснює на підставі дозволу про спеціальне водокористування від 01.10.2020 №172/ЛВ/49д-20 зі строком дії до 01.10.2023 р. Мета водокористування - питні та санітарно-гігієнічні потреби підприємства; виробничі потреби; передача води населенню; передача води вторинним водокористувачам. Ліміти скидання забруднюючих речовин (ГДС) у поверхневі водні об`єкти визначені у Дозволі.

Перевіркою Державної екологічної інспекції у Львівській області встановлено, що відповідачем порушуються вимоги вимог п. п. 3, 6 ч.1 ст. 44 та п.6 ч. З ст. 110 ВК України, п. 6 Правового режиму зон санітарної охорони водних об`єктів, затвердженого Постановою КМУ №2044 від 18.12.1998, а саме: здійснюється скид зворотних (стічних) вод випусками №№ 1,2 у водні об`єкти з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів ГДС, що призводить до забруднення поверхневих вод річок Терешка та Верещиця; здійснюється скид зворотних (стічних) вод випуском № 2 у річку Верещиця з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів скидання забруднюючих речовин (ГДС), чим порушено екологічні умови висновку з оцінки впливу на довкілля №03.02-5/2 від 11.07.2019; порушено водоохоронний режим на водозаборі, а саме: виявлено пошкодження першого поясу зони санітарної охорони на свердловинах №№ 2, 3, що знаходяться в с. Свидниця Яворівського району Львівської області.

Позивач-1, проаналізувавши довідки ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» про середньодобовий скид зворотніх вод №403 від 08.10.2021 по випуску №1 р. Терешка з 21.01.2021 по 29.09.2021 та №404 від 08.10.2021 по випуску №2 р. Верещиця з 21.01.2021 по 29.09.2021 та обсягів скиду забруднюючих речовин, встановлених у Дозволі, було встановлено, що скид здійснюється з перевищенням встановленого нормативу ГДС. Відповідачем порушуються вимоги п. п. 3, 6 ч.1 ст. 44 та п.6 ч. 3 ст.110 ВК України, п. 6 Правового режиму зон санітарної охорони водних об`єктів, затвердженого Постановою КМУ №2044 від 18.12.1998, а саме ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» здійснюється скид зворотних (стічних) вод випусками №№ 1,2 у водні об`єкти з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування нормативів ГДС, що призводить до забруднення поверхневих вод річок Терешка та Верещиця; здійснюється скид зворотних (стічних) вод випуском 2 у р. Верещиця з перевищенням встановлених у дозволі на спеціальне водокористування лімітів скидання забруднюючих речовин (ГДС), чим порушено екологічні умови висновку з оцінки впливу на довкілля №03.02-5/2 від 11.07.2019; порушено водоохоронний режим на водозаборі, а саме: виявлено пошкодження першого поясу зони санітарної охорони на свердловинах №№ 2, 3, що знаходяться в с. Свидниця Яворівського району Львівської області.

Державними інспекторами позивача-1 розраховано збитки, заподіяні державі ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» у результаті порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Розрахунок розміру відшкодування збитків проведено у відповідності до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №389 від 20.07.2009, та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №767/16783 від 14.08.2009 з наступними змінами та доповненнями.

Згідно з даними розрахунку збитків позивача-1 від 20.01.2022, внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Терешка через струмок без назви, район басейну річки Сян) зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 158 799,14 грн.

Згідно з даними розрахунку збитків позивача-1 від 20.01.2022, внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Верещиця, район басейну річки Дністер) зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 склав 64 711,42 грн.

Поруч з цим, провідним та головним спеціалістами Державної екологічної інспекції у Львівській області, з метою усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, винесено припис №445-04 від 08.10.2021 з вимогами не допускати скиду стічних вод, що скидаються з очисних споруд ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» в с. Старичі та смт. Івано-Франкове з перевищенням встановлених нормативів ГДС, з метою недопущення забруднення поверхневих вод річок Терешка та Верещиця, терміном виконання з 08.10.2021 і постійно (п. 1 припису); вжити заходів щодо дотримання екологічних умов висновку з оцінки впливу на довкілля №03.02-5/2 від 11.07.2019, терміном виконання з 08.10.2021 і постійно (п. 2 припису); усунути пошкодження першого поясу зони санітарної охорони на свердловинах №2, 3, що знаходяться в с. Свидниця Яворівського району Львівської області, терміном виконання до 08.12.2021 (п. 3 припису), який для виконання отримано директором ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» Терлецьким В.М. без зауважень та заперечень.

Як підтверджується матеріалами справи, припис від 08.10.2021 Державної екологічної інспекції у Львівській області, складений за результатами перевірки, відповідачем не оскаржувався.

Крім того, за вказаними фактами Державної екологічної інспекції у Львівській області, стосовно директора ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.10.2021 № 019871 за ч. 1 ст. 59 КУпАП (порушення правил охорони водних ресурсів, а саме недотримання лімітів скидання забруднюючих речовин із зворотними водами у водний об`єкт, встановлених у Дозволі) та накладено адміністративне стягнення (постанова від 13.10.2021 за №1539-04). Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності Терлецьким В.М. не оскаржувалася, штраф сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією №69 від 25.10.2021, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Судом встановлено, що позивач-1 звертався до відповідача з претензіями №35 (за вих.№ 13-450 від 28.01.2022) та №36 (за вих.№ 13-449 від 28.01.2022), скерованих листом 31.05.2022, в яких пропонував останньому добровільно сплатити збитки. Проте, на вказані листи відповідачем надано відповідь листом за вих. №193 від 15.06.2022, в якому відповідач просить відкласти розгляд претензій до офіційного закінчення воєнного стану.

Збитки, які були заподіяні державі внаслідок здійснення наднормативного скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти у період з 21.01.2021 р. по 29.09.2021 р. на загальну суму 223 510,56 грн. відповідачем не відшкодовані, що і слугувало підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Оцінка суду.

За приписами ч. 1 ст. 13, ст. 14 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до положень ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб тощо.

Статтею 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об`єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров`я людей. Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов`язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Відповідно до положень ст. ст. 66, 68 Конституції України, ст. ст. 49, 153 Господарського кодексу України та ст. ст. 41, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювана та шкодою; вини заподіювана шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Стосовно підстав для стягнення збитків у сфері охорони водних ресурсів, суд зазначає наступне

Водні відносини в Україні регулюються Водним кодексом України, Законами та іншими актами законодавства.

Завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування (ст. 2 ВК України).

Відповідно до преамбули Водного кодексу України, всі води (водні об`єкти) на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ екологічного розвитку і соціального добробуту.

Усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд, води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування (ст. ст. З, 6 ВК України).

Згідно з вимогами ст. 1 Водного кодексу України водокористування - це використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); ліміт скиду забруднюючих речовин - граничний обсяг скиду забруднюючих речовин у поверхневі водні об`єкти, який встановлюється в дозволі на спеціальне водокористування.

Статтею 46 ВК України та ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що використання природних ресурси в Україні, у тому числі і водних, здійснюється в порядку загального та спеціального.

Частинами першою та другою статті 48 ВК України унормовано, що спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб.

У відповідності до ст. 49 ВК України спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування.

При цьому водокористувачі зобов`язані дотримуватися встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу тощо (ст. 44 ВК України).

Статтею 70 ВК України передбачено, що скидання стічних вод у водні об`єкти допускається лише за умови наявності нормативів гранично допустимих концентрацій та встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин. Водокористувачі зобов`язані здійснювати заходи щодо запобігання скиданню стічних вод чи його припинення, якщо вони перевищують гранично допустимі скиди токсичних речовин та містять збудників інфекційних захворювань та за обсягом скидання забруднюючих речовин перевищують гранично допустимі нормативи.

Окрім того, відповідно до положень п. 15 Правил охорони поверхових вод від забруднення зворотними водами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №465 від 25.03.1999, скидання зворотних вод у водні об`єкти допускається тільки за умови одержання в установленому порядку дозволу на спеціальне водокористування, а п. 17 Правил визначено, що граничний обсяг скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти встановлюється у дозволі на спеціальне водокористування.

Зазначені правила є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами, організаціями та громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, діяльність яких щодо скидання зворотних вод у водні об`єкти впливає або може вплинути на стан поверхневих вод.

Згідно зі ст. 33 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Усі води, як визначає ст. 95 ВК України (водні об`єкти) підлягають охороні від забруднення, засмічення, вичерпання та інших дій, які можуть погіршити умови водопостачання, завдавати шкоди здоров`ю людей, спричинити зменшення рибних запасів та інших об`єктів водного промислу, погіршення умов існування диких тварин, зниження родючості земель та інші несприятливі явища внаслідок зміни фізичних і хімічних властивостей вод, зниження їх здатності до природного очищення, порушення гідрологічного і гідрогеологічного режиму вод.

Згідно із п. 6 ч. 3 ст. 110 ВК України відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування.

Судом встановлено, що внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Терешка через струмок без назви, район басейну річки Сян) зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 становить 158 799,14 грн.

Крім того, згідно з даними розрахунку збитків позивача-1 від 20.01.2022, внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт (річка Верещиця, район басейну річки Дністер) зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), розмір завданих збитків за період з 21.01.2021 по 29.09.2021 становить 64 711,42 грн.

Загальна сума збитків, заподіяних державі внаслідок здійснення відповідачем наднормативного скиду забруднюючих речовин у водні об`єкти у період з 21.01.2021 р. по 29.09.2021 р. становить 223 510,56 грн.

Враховуючи наведене, відповідачем допущено порушення вимог ст. ст. 44, 70 ВК України, ст. ст. 33, 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та умов дозволу про спеціальне водокористування від 01.10.2020 № 172/ЛВ/49д-20. Зокрема, відповідачем здійснювався скид забруднюючих речовин зі зворотними водами у річку Терешку (район басейну річки Сян) та річку Верещицю (район басейну річки Дністер) у період з 21.01.2021 по 29.09.2021 з перевищенням встановленого нормативу гранично допустимих скидів.

Крім того, згідно з п.1.6 Роз`яснень Вищого Господарського суду України Про деякі питання вирішення спорів, пов`язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього середовища від 27.06.2001 № 02-5/744, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарському суду слід виходити з презумпції вини правопорушника. Отже, позивач не повинен доводити наявність вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу, навпаки, відповідач повинен довести, що у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічна правова позиція щодо презумпції вини відповідача у заподіянні шкоди навколишньому природному середовищу викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.10.2018 у справі № 925/119/18 та від 27.05.2021 у справі № 761/12945/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 ВК України, підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Отже, чинним законодавством встановлено самостійні підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

За таких обставин, суд вважає, що наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, що є підставою для настання цивільно-правової відповідальності відповідача, а збитки, заподіяні внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів в сумі 223 510,56 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Щодо звернення до Господарського суду Львівської області керівника Яворівської окружної прокуратури Львівської області з даною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з положеннями ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

За ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Ключовим для застосування цих норм є поняття «інтерес держави».

У Рішенні від 08.04.1999 № З-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), у тому числі відносин відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. ст. 13, 14, 16 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, а забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави.

Великою Палатою Верховного суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначено, що сам факт незвернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Окрім вказаного, розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому бездіяльність компетентного органу (не здійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Постановою Верховного суду від 06.07.2021 у справі №922/3025/20 визначено, що однією з підстав для представництва прокурора є бездіяльність компетентного органу. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Пунктом 26 Постанови Верховного суду від 06.07.2021 у справі № 922/3025/20 визначено, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необгрунтованим.

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», одним з основних принципів охорони навколишнього природного середовища є пріоритетність вимог екологічної безпеки, обов`язковість додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності.

Отже, закріплений обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України у взаємозв`язку з закріпленим в законі принципом щодо обов`язковості додержання екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу у забезпеченні реалізації зазначених положень.

З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від недотримання зазначених положень, державні органи повинні діяти у найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.

Відповідно до статей 20-2, 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та пунктів 1 і 7 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 №275, Держекоінспекція є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію у Львівській області, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України №51 від 02.02.2021 (далі - Положення), Державна екологічна інспекція у Львівській області є територіальним орган Державної екологічної інспекції України, та їй підпорядковується.

Пунктом 2 розділу II Положення про Державну екологічну інспекцію у Львівській області передбачено, що остання здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами, зокрема: вимог законодавства про охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів, щодо наявності та додержанні умов дозволів, установлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин, лімітів забору і використання води та скидання забруднюючих речовин, тощо.

Згідно пункту 6 розділу II Положення Інспекція звертається до суду із позовом про визнання протиправними дій чи бездіяльності фізичних і юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх посадових осіб, про визнання недійсними індивідуальних актів або їх окремих частин, правочинів, що порушують вимоги законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

До функцій Інспекції також належить вжиття в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступ позивачем та відповідачем у судах (п. 10 вище зазначеного Положення).

У даному випадку саме спеціалістами Державної екологічної інспекції у Львівській області встановлено факт порушення шляхом скиду забруднюючих речовин зі зворотними водами з перевищенням встановлених нормативів ГДС у річку Терешку, яка належить до басейну річки Сян та річку Верещицю, яка належить до басейну річки Дністер, та нараховано шкоду.

Як зазначалось вище, позивачем-1 була проведена перевірка стану додержання відповідачем вимог природоохоронного законодавства упродовж вересня - жовтня 2021 року, претензії №35 (вих. №13-449 від 28.01.2022 на суму 158 799,14 грн.) та №36 (вих. №13-450 від 28.01.2022 на суму 64 711,42 грн.) про шкоду, заподіяну внаслідок скидів забруднюючих речовин зі зворотними водами у водні об`єкти з перевищенням установленого нормативу ГДС скеровані на адресу відповідача 31.05.2022, що підтверджується поштовою квитанцією про скерування рекомендованого листа.

Листом від 21.12.2022 №11-4178 позивач-1, на запит окружної прокуратури скерував матеріали проведеного заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання ТзОВ «Енергія-Тепловодосервіс» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. У вказаному листі зазначено, що позов про примусове стягнення не подавався у зв`язку з відсутністю коштів для сплати судового збору.

Органами, уповноваженими здійснювати відповідні функції у вказаних правовідносинах є також Новояворівська міська рада та Івано- Франківська селищна ради.

За ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції забезпечують реалізацію екологічної політики України, екологічних прав громадян; затверджують місцеві екологічні програми; організовують вивчення навколишнього природного середовища; здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до цього та інших законів України.

Згідно з ст. 42 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», в Україні фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища здійснюється за рахунок Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільних внесків та інших коштів.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.1 ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища.

Приписами ч. 3 ст. 29, ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України визначено, що грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, сплачуються на рахунки спеціальних фондів Державного, обласних та місцевих бюджетів в розмірах ЗО, 20 та 50 відсотків відповідно.

Відповідно до зазначеної норми завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби в подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.

Беручи до уваги те, що вищеописані порушення виявлено органом контролю на території Новояворівської міської ради та Івано-Франківської селищної ради, зокрема, Відповідачем здійснювався наднормативний скид забруднюючих речовин у водний об`єкт - річку Терешку через струмок без назви зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), та у водний об`єкт - річку Верещиця зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), сума збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства, підлягає зарахуванню на відповідні рахунки вказаних органів місцевого самоврядування.

Новояворівська міська рада та Івано-Франківська селищна рада, як компетентні органи, які знали про факти здійснення наднормативних скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти на території рад, мали повноваження для захисту таких інтересів, при цьому, відповідних заходів не вживали.

Окружною прокуратурою в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру», листами від 09.02.2023 за вих. №14.59/05-23-456вих.-23 та за вих. №14.59/05-23-457вих.-23 повідомлено Новояворівську міську раду та Івано- Франківську селищну раду про наявність порушень вимог природоохоронного законодавства та запропоновано вжити заходів з метою захисту прав таких шляхом звернення до суду і стягнення заподіяних збитків.

З отриманої відповіді Новояворівської міської ради від 15.02.2023 за №486/10 вбачається, що останньою не вжито заходів позовного характеру щодо стягнення завданої шкоди, оскільки раді не було відомо про проведення Державною екологічною інспекцією перевірки та зазначено, що проведення претензійно-позовної роботи є виключно диспозитивним правом, а тому орган місцевого самоврядування просить окружну прокуратуру з метою захисту публічного інтересу, який полягає у захисті прав великого числа громадян, здійснити представництво інтересів держави в особі Новояворівської міської ради.

Також, з отриманої відповіді Івано-Франківської селищної ради від 16.02.2023 за №04-07/776 вбачається, що останньою не вжито заходів позовного характеру щодо стягнення завданої шкоди, оскільки в раді відсутні документи по даному факту, а тому орган місцевого самоврядування просить окружну прокуратуру здійснити представництво інтересів держави в особі Івано-Франківської селищної ради.

Так, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор в даних правовідносинах із дотриманням належної процедури, реалізуючи представницькі повноваження, виконує субсидіарну роль та замінює в судовому провадженні суб`єкта владних повноважень.

У рішенні ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства, суд наголосив, що засіб захисту повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Подання позову прокурором за таких умов є ефективним засобом захисту порушених інтересів держави.

Станом на момент ухвалення рішення у даній справі, матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем шкоди, заподіяної державі порушенням законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів в розмірі 223 510,56 грн.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, протилежного суду не довів.

Враховуючи те, що прокурором подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано доказів, які б спростовували позовні вимоги, відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення і стягнення з відповідача 223 510,56 грн. шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Беручи до уваги те, що вказані порушення виявлено органом контролю на території Новояворівської міської ради та Івано-Франківської селищної ради, зокрема, Відповідачем здійснювався наднормативний скид забруднюючих речовин у водний об`єкт - річку Терешку через струмок без назви зі зворотними водами випуском №1 за межами села Старичі Яворівського району Львівської області (Новояворівська територіальна громада), та у водний об`єкт - річку Верещиця зі зворотними водами випуском №2 за межами села Страдч Яворівського району Львівської області (Івано-Франківська територіальна громада), сума збитків, завданих порушенням вимог природоохоронного законодавства, підлягає зарахуванню на відповідні рахунки вказаних органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку, що прокурором подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів на підтвердження позовних вимог, відтак такі підлягають до задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Прокурором при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 5 368,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 612 від 05.04.2023 р.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 368,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 120, 122, 123, 129, ч. 2 ст. 178, ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202, п. 1 ч. 3 ст. 202, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (81052, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23; ) шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в сумі 158 799,14 грн. на спеціальний рахунок Новояворівської міської ради за реквізитами: одержувач - ГУК Львів/Новояворівська ТГ/24062100; розрахунковий рахунок - UA0013923, ЄДРПОУ - 38008294, банк - Казначейство України (ЕАП), ККДБ: 24062100, «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням вимог законодавства про охорону природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (81052, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23; ) шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в сумі 64 711,42 грн. на спеціальний рахунок Івано-Франківської селищної ради за реквізитами: одержувач - ГУК Львів/Івано-Франківська ТГ/24062100; розрахунковий рахунок UA 0013921, ЄДРПОУ - 38008294, банк - Казначейство України (ЕАП), ККДБ: 24062100, «грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням вимог законодавства про охорону природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Тепловодосервіс» (81052, Львівська область, Яворівський район, с. Старичі, вул. Шевченка, 23; ) на користь Львівської обласної прокуратури (м. Львів, пр. Шевченка, 17/19; ) 5 368,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 16.10.2023 р. у зв`язку із участю судді Долінської О.З. у підготовці суддів місцевих господарських судів.

Суддя Долінська О.З.