УХВАЛА

17 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 906/1081/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т. М. (головуючий), Бенедисюка І. М., Колос І. Б.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації (далі - Департамент, скаржник)

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023

у справі №906/1081/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Сучасні технології»

до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації

про стягнення 1 278 654, 18 грн,

ВСТАНОВИВ:

Департамент 06.10.2023 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, зокрема просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 (повний текст 18.09.2023) у справі №906/1081/22 про стягнення понесених витрат на проведення будівельних робіт по об`єкту: Амбулаторія на 1-2 лікаря з житлом по вулиці Каштанова, 4а у с. Гришківці Бердичівського району Житомирської області за 2020 рік у сумі 1 278 654, 18 грн, 19 179, 81 грн витрат зі сплати судового збору та 28 769, 71 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Житомирської області від 07.07.2023 у справі №906/1081/22 залишити без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.10.2023 для розгляду касаційної скарги у справі №906/1081/22 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т. М. - головуюча, Бенедисюка І. М., Колос І. Б.

Відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

У поданій касаційній скарзі Департамент з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що при винесенні оскаржуваної постанови апеляційний суд застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі №924/70/18; від 03.12.2019 у справі №909/574/18; від 11.10.2018 у справі №916/446/16; від 20.04.2021 у справі №905/411/17; від 01.10.2019 у справі №908/2109/18, а саме: неправильне застосування судом норм матеріального права, щодо статей 526, 527, 610, 837, 854, 879, 882 Цивільного кодексу України, статей 173, 193 Господарського кодексу України, а також норм процесуального щодо статей 74, 76-79, 86, 236 ГПК України без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування цих норм у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі №924/70/18, від 03.12.2019 у справі №909/574/18 та від 20.04.2021 у справі №906/411/17, що оформлення актів форми №КБ-2в, №КБ-3 передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором; від 11.10.2018 у справі №916/446/16, що виникнення зобов`язання з оплати робіт з фактом їх виконання і сам по собі акт приймання- передачі робіт не є визначальним для виникнення такого зобов`язального правовідношення; від 01.10.2019 у справі №908/2109/18, що відсутність доказів направлення відповідачу для підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3), які не містять зазначення періоду виконання позивачем будівельних робіт та не підписані керівником відповідача свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості; неправильно застосували норму частини 4 статті 882 ЦК України, оскільки не встановили та не дослідили обставини фактичного виконання позивачем робіт, їх перелік, вартість та відповідність умовам договору підряду, і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.12.2018 у справі №910/4103/18.

Департамент у скарзі з посиланням на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України зазначає на відсутності висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме статті 882 Цивільного кодексу України, стосовно строків повідомлення підрядником замовника про готовність до передання робіт та їх прийняття, виконаних за договором будівельного підряду, враховуючи припинення Договору внаслідок односторонньої відмови замовника на підставі частини 4 статті 849 ЦК України.

Також Департамент у касаційній скарзі з посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункти 1, 4 частини третьої статті 310 ГПК України зазначає й на те, що місцевим судом та апеляційним господарським судом при винесені оскаржуваних рішень в порушення норм процесуального права статей 86, 236 ГПК України: неналежним чином та не в повному обсязі оцінені умови договору згідно з наявними матеріалами у справі, не досліджено дії сторін стосовно оформлення актів форми №КБ-2в, №КБ-3, як не оцінено в призмі достовірності і наявні докази пересилання/надання актів, приймання-передача закінчених робіт, підстави та порядок проведення розрахунків з підрядником за фактично виконані роботи; в порушення статей 73, 74, 76 ГПК України, додано докази по яких фактично не можливо встановити, що ПП «Прогрес-Буд» протягом 2020 року виконувались роботи та понесло неоплачені витрати, а не узгоджені, не підписані №КБ-2в та №КБ-3 не є належними доказами по справі та не підтверджують заявлені вимоги позивача; не надано належної оцінки обставинам та не враховано, що позивач не повідомивши замовника про готовність до передання робіт та їх прийняття на тому етапі виконання робіт на якому завершені, не направивши Департаменту спірні акти виконаних робіт спрямовано до суду позов та заявлено до стягнення 1 278 654, 18 грн; судом було встановлені обставини на підставі недопустимих доказів.

Крім того Департамент у поданій касаційній скарзі з посиланням на частину третю статті 287 ГПК України зазначає, що: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; Департамент позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; судове рішення у справі становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення, що узгоджується з підпунктами «а»-«в» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. Вказані доводи та аргументи в контексті передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України є помилковими, адже вони є випадками для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а не підставами для касаційного оскарження судових рішень, а з огляду на предмет спору у цій справі, характер спірних правовідносин, вона не визначається як малозначна справа чи справа у якій ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, касаційна скарга Департаменту подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України, а саме пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Касаційна скарга подана в межах строку на касаційне оскарження, ураховуючи дату складання повного тексту оскаржуваної постанови з цієї справи.

Верховний Суд звертає увагу, що з 18 жовтня 2023 року вводиться в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX. Зокрема, приписами частини шостої статті 6 ГПК України (у редакції Закону, з урахуванням змін) унормовано, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Керуючись статтями 234, 235, 294 ГПК України, Верховний Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №906/1081/22 за касаційною скаргою Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2023 у справі №906/1081/22.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у засіданні Верховного Суду Касаційного господарського суду на 14 листопада 2023 року об 11:30 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 02 листопада 2023 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, або через «Електронний суд» та знайомитись з матеріалами справи через «Електронний суд». Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

4. Верховний Суд звертає увагу, що з введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» від 29.06.2023 №3200-IX передбачені процесуальні наслідки недотримання вимог статті 6 ГПК України.

5. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. З урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

6. Витребувати матеріали справи №906/1081/22 Господарського суду Житомирської області за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БК Сучасні технології» до Департаменту регіонального розвитку Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення 1 278 654, 18 грн.

7. Копію ухвали надіслати до Господарського суду Житомирської області та Північно-західного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос