ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2023 р. Справа№ 910/9763/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022

у справі № 910/9763/22 (суддя С.В. Балац)

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000»;

до Приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ»

про стягнення 166841,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000» звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ШУБКІВСЬКЕ» про стягнення 166841,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеною між сторонами спору угодою на організацію і надання послуг з охорони від 02.09.2020 № 3/09, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 166841,30 грн., з яких: 119989,44 грн. - основна заборгованість, 6584,39 грн. - 3 % річних та 40267,47 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.12.2023 у справі № 910/9763/22 позов задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЗПЕКА БІЗНЕС 2000» основну заборгованість в сумі 119989 грн. 44 коп., 3 % річних в сумі 6584 грн. 39 коп., інфляційні втрати в сумі 40267 грн. 47 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2502 грн. 62 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста 21.12.2022 у справі № 910/9763/22 та прийняти нове, яким відмовити в повному обсязі у задоволенні позову.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі № 910/9763/22, яке обґрунтовано тим, що скаржник отримав копію оскаржуваного рішення лише 17.02.2023.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не повно з`ясовано всі фактичні обставини справи та недосліжено докази, що мають значення для справи.

За доводами скаржника ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем надано послуги, які відповідач не оплатив, проте безпідставно відхилено аргументи відповідача в частині невиконання позивачем положень пункту 2.1.8 Угоди, оскільки передумою для надання послуг за угодою є первинний обов`язок відповідача надати пальне позивачу, тобто без надання відповідачем в порядку п.2.3.10 Угоди палива позивач фактично не міг виконувати послуги з охорони, що судом першої інстанції не враховано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.05.2023 поновлено Приватному акціонерному товариству «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі № 910/9763/22, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ» на рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі № 910/9763/22 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

29.05.2023 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 09.113/12333/23), згідно якого позивач зазначав, що викладені в апеляційній скарзі доводи відповідача є хибними та спростовуються матеріалами справи. Відсутність вмотивованої відмови відповідача від підписання актів наданих послуг та ненадання відповідачем обгрунтованих заперечень щодо обсягу наданих послуг у виначений п. 2.3.8 Угоди № 3/09 від 02.09.2020 строк, дають підстави вважати, що вказані акти підписані відповідачем без зауважень, тож засвідчують факт надання послуг, а послуги - підлягають оплаті.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволені апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Причиною спору зі справи стало питання про наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості за угодою на організацію і надання послуг з охорони від 02.09.2020 № 3/09, а також нарахованих 3 % річних та інфляційних втрат за неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань.

За приписами статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено судом першої інстанції, та підтверджується матеріалами справи, між позивачем, як виконавцем, та відповідачем, як замовником, укладено угоду на організацію і надання послуг з охорони від 02.09.2020 № 3/09 (далі Угода), відповідно до предмету якої відповідач доручає, а позивач приймає на себе зобов`язання забезпечити охорону об`єкта постами фізичної охорони чи технічними засобами (п. 1.1 Угоди).

Відповідно до пункту 2.1.6 Угоди виконавець зобов`язаний приступити до охорони об`єкта - від 3 (трьох) до 5 (п`яти) календарних днів з дня підписання акту приймання під охорону.

03.09.2020 між сторонами підписано акти приймання під охорону об`єкта ( поля згідно переліку) № 1, 2.

Пунктом 2.3.8 Договору визначено, що відповідач зобов`язаний приймати надані відповідно до умов Угоди послуги і, за відсутності мотивованих зауважень, підписати акт надання послуг в семиденний термін. Якщо замовник не має претензій до виконавця- вважати послугу надану в повному обсязі.

Відтак, у договорі сторони відступили від акту цивільного законодавства, яким не передбачено прийом-передачу послуг, як і оформлення послуг двосторонньо складеними документом.

Пунктом 3.2.1 Угоди визначено, що сума, яка підлягає до оплати за календарний місяць перераховується відповідачем на банківський рахунок позивача не пізніше п`ятого числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з пунктом 3.4 Угоди в день підписання угоди, або за 5 робочих днів до початку надання послуг замовник сплачує виконавцю авансовий платіж на суму 30% від загальної місячної вартості для здійснення організаційних заходів по охороні об`єкта замовника.

Місячна вартість охорони за домовленістю сторін складається з вартості години охорони - 81,96 грн., годин охорони - 24 год., середньої кількості днів-30,5.

На виконання умов п. 2.3.8. Угоди позивачем направлено підповідачу акти наданих послуг від 30.09.2020 № 220 на суму 53110,08 грн., від 31.10.2020 № 251 на суму 60978,24 грн., від 30.11.2020 № 291 на суму 59011,20 грн. на загальну суму 173099,52 грн., а також рахунки на оплату від 02.09.2020 № 186 на суму 18000,00 грн., від 28.09.2020 № 221 на суму 35110,08 грн, від 31.10.2020 № 258 на суму 60978,24 грн., від 30.11.2020 № 296 на суму 59011,20 грн. на загальну суму на загальну суму 173099,52 грн., які отриманні відповідачем 11.11.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням ПАТ «Укрпошта» № 123 та скріншотом з сайту mail.ukr.net про направлення електронного повідомлення від 28.09.2020 з актами та рахунками за вересень 2020.

Відповідачем частково сплачено грошові кошти на суму 53110,08 грн., що підтверджується платіжними дорученням № 901 від 08.09.2020 на суму 18000,00 грн. з призначенням платежу «аванс за фізичну охорону за вересень 2020, згідно рах.186 від 02.09.2020», № 5207 від 13.10.2020 на суму 35110,08 грн. з призначенням платежу «оплата за фізичну охорону вересень 2020 згідно рахунку 221 від 28.09.2020».

Враховуючи передачу відповідачем об`єктів під охорону позивача, що підтверджується актами приймання під охорону об`єкта № 1, 2 від 03.09.2020, здійснення відповідачем часткової оплати на суму 53110,08 грн. та направлення позивачем актів наданих послуг та рахунків фактури на суму 173099,52 грн., які залишені відповідачем без мотивованої відмови в оплаті, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 119989,44 грн.

Крім того, за порушення строків виконання грошового зобов`язання, позивачем правомірно на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Положеннями 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18). Визначене ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що він арифметично вірний.

Аргументи апелянта в частині невиконання позивачем п. 2.1.8 Угоди та відстуності у матеріалах справи доказів передачі відповідачем в порядку п. 2.3.10 Угоди палива, що свідчить про неможливість надання послуг з охорони є неспроможними, оскільки відсутність вмотивованої відмови відповідача від підписання актів наданих послуг та ненадання відповідачем обгрунтованих заперечень щодо якості наданих послуг у визначений п. 2.3.8 Угоди № 3/09 від 02.09.2020 строк, свідчить що послуги з охорони підлягають оплаті.

Посилання апелянта на вчинення крадіжки з охоронюваних позивачем об`єктів, які засвідчуються актами обстеження полів з насадженням кукурудзи від 06.11.2020 не звільняли відповідача від обов`язку при підписанні позивачем актів висловити умотивовані заперечення, щодо обсягу та вартості наданих послуг.

До того ж, згідно з ч.1, 2 ст.906 ЦК України відповідач не скористався своїм правом, хоча і не позбавлений такого права у подальшому на подання позову про відшкодування збитків з позивача.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності з частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані вище приписи процесуального закону покликані забезпечити змагальність судового процесу, а також забезпечити додержання принципу правової визначеності, одним з проявів якого є неможливість задоволення позовних вимог за відсутності доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Обов`язок (тягар) доказування обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Висновок суду

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Розподіл судових витрат

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО «ШУБКІВСЬКЕ» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі № 910/9763/22 - залишити без змін.

3. Поновити дію Господарського суду міста Києва від 21.12.2022 у справі № 910/9763/22.

4. Матеріали справи №910/9763/22 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України

Повний текст постанови складено 17.10.2023

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко