УХВАЛА

м. Київ

18.10.2023Справа № 910/11475/23

За позовом Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларєв"

2. ОСОБА_1

3. ОСОБА_2

про стягнення 183 260,34 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларєв" (далі - відповідач-1), ОСОБА_1 (далі - відповідач-2) та ОСОБА_2 (далі - відповідач-3) про солідарне стягнення грошових коштів у загальному розмірі 183 260,34 грн., з яких: 176 336,97 грн. - основний борг, 4 539,70 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 383,67 грн. - заборгованість за комісійною винагородою за управління лімітом овердрафту.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов укладеного 15.01.2021 року між ним та позивачем договору про надання банківської послуги - овердрафт "Легкий" № МБ-КІЕ-Ов-11416 в частині повного та своєчасного повернення суми кредиту в межах встановленого ліміту овердрафту та сплати нарахованих процентів і комісійної винагороди. Оскільки виконання Товариством зобов`язання за вказаним правочином забезпечено порукою за укладеними між Банком та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договорами поруки від 15.01.2021 року № МБ-КІЕ-П-11416/1 та від 15.01.2021 року № МБ-КІЕ-П-11416/2 відповідно, позивач просив суд стягнути на його користь суму простроченої заборгованості за кредитом, процентами та комісійною винагородою з позичальника і поручителів солідарно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.10.2023 у справі № 910/11475/23 у задоволенні позову відмовлено.

13.10.2023 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача 11 500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу (передана до відділення поштового зв`язку 10.10.2023 року).

Також, у вказаній заяві відповідач-2 просив поновити йому строк для подання такої заяви.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою учасника справи, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарського процесуального кодексу України.

Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарським процесуальним кодексом України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Господарським процесуальним кодексом України не встановлено заборони поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 року в справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 року в справі № 909/359/19.

Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Оскільки справа № 910/11475/23 була розглянута судом по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, заслуховування в судовому засіданні їх пояснень та проведення судових дебатів, до моменту отримання копії рішення суду сторонам не було відомо про час розгляду справи по суті та про результати розгляду справи та, відповідно, було неможливо остаточно визначити точний період часу, протягом якого можливо звернутись із заявою про стягнення судових витрат.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність поновлення ОСОБА_1 строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення з долученими до неї документами на підтвердження розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги.

При цьому, суд зауважує, що згідно з положеннями частин 3, 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, у випадку задоволення заяви сторони про розподіл судових витрат, щодо яких сторона доказів не подавала, поданої на підставі статті 221 Господарського процесуального кодексу України питання про розподіл судових витрат має розглядатись на засадах змагальності та рівності.

Отже, у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони.

Отже, положення частини четвертої 244 Господарського процесуального кодексу України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 221 ГПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

З огляду на викладене, враховуючи, що розгляд справи № 910/11475/23 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд дійшов висновку про необхідність прийняття до розгляду заяви відповідача-2 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу та встановлення позивачу строку для подання пояснень з викладенням правової позиції щодо заявленого відповідачем-2 розміру судових витрат.

Беручи до уваги вищенаведене та керуючись ст. ст. 119, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Поновити ОСОБА_1 строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення.

2. Прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 від 10.10.2023 про ухвалення додаткового рішення.

3. Запропонувати позивачу строк до 26.10.2023 року подати письмові пояснення щодо заяви відповідача-2 про ухвалення додаткового рішення.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (18.10.2023 року) та оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Ломака