РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.10.2023Справа № 910/5109/23
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Омега-Київ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Вашого Здоров`я»

про стягнення 2 518 790,16 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

Представники учасників справи:

від позивача: Григор`єва К.Є.;

від відповідача: Бойчук О.Я.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Омега-Київ» (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Вашого Здоров`я» (надалі-відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 2 961 108,48 грн, з яких: 1 373 550, 00 грн основний борг, 105 615,24 грн 3% річних, 417 394,60 грн штраф, 406 115, 41 грн пеня та 658 433,23 інфляційні втрати.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.11, 202, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 626, 629, 631, 634, 901, 902, 903 Цивільного кодексу України, ст.173, 175, 180, 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого грошового зобов`язання за договором №02-КДЛ про надання послуг від 01.07.2015, в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2023 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

25.04.2023 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі №910/5109/23, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.05.2023.

08.05.2023 від представника позивача на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи виписки банку про рух коштів між позивачем та відповідачем за період з 25.06.2021 по 05.05.2023.

30.05.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в зв`язку з неможливістю з`явитись у засідання через сімейні обставини.

У підготовче засідання 30.05.2023 з`явився представники позивача, відповідач у засідання не з`явився, повідомлявся про день та час розгляду справи належним чином. Суд, із урахуванням думки представника позивача, протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 відкладено підготовче засідання на 20.06.2023 та витребувано докази в порядку ст. 74 ГПК України.

08.06.2023 від представника позивача на виконання вимог ухвали суду надійшло клопотання про надання документів.

20.06.2023 від представника позивача надійшло клопотання про надання документів, у якому зазначено, що відповідачем у період з 14.02.2023 по 05.06.2023 частково сплачено заборгованість у розмірі 604 000, 00 грн. Також останнім подано клопотання про збільшення позовних вимог у частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а саме просить суд стягнути 115 762,10 грн 3% річних та 697 968,05 грн інфляційних втрат. Крім цього, позивачем подано клопотання про закриття провадження, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 604 000, 00 грн.

20.06.2023 від представника відповідача надійшли пояснення.

У підготовче засідання 20.06.2023 з`явились сторони. Суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання представника позивача про приєднання довідки банку про рух коштів між позивачем та відповідачем до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2023 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 18.07.2023.

14.07.2023 від представника позивача надійшли письмові пояснення на виконання ухвали суду.

17.07.2023 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи акту звіряння взаєморозрахунків.

18.07.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання 18.07.2023 з`явились представники позивача та відповідача, суд протокольною ухвалою прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог та постановив подальший розгляд здійснювати з її урахуванням. Крім цього, протокольною ухвалою суд долучив до матеріалів справи акт звіряння взаєморозрахунків, що поданий позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Омега-Київ» про закриття провадження в частині задоволено частково. Провадження в справі № 910/5109/23 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 492 000, 00 грн закрито, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 19.07.2023.

19.07.2023 від представника відповідача надійшла заява про зменшення штрафних санкцій на 80%.

У підготовче засідання 19.07.2023 з`явились сторони, враховуючи, що судом під час підготовчого провадження та, зокрема, в підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, протокольною ухвалою закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті на 05.09.2023.

05.09.2023 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів.

У судове засідання 05.09.2023 представники сторін не з`явились, повідомлялись про день та час розгляду справи належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 судове засідання відкладено на 03.10.2023.

У судовому засіданні 03.10.2023 представник позивача надала пояснення по суті позовних вимог та позов просила задовольнити, представник відповідача заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 03.10.2023 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір №02-КДЛ про надання послуг (надалі- договір), відповідно до п.1.1. якого виконавець зобов`язується надавати замовнику медичні послуги по клінічній лабораторній діагностиці (надалі за текстом - послуги) в межах переліку за ціною та в строки, визначені у «Прейскуранті послуг КДЛ «ОМЕГА-КИЇВ» Медичного центру ТОВ «ТД «ОМЕГА-КИЇВ», що є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1 до цього договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вартість наданих виконавцем послуг на умовах, у строки і в порядку, визначених цим договором.

Згідно із п.1.2. договору послуги надаються виконавцем за завданнями замовника, оформленими у вигляді направлень, що містять інформацію про необхідні послуги з переліку послуг, зазначених у «Прейскуранті послуг КДЛ «ОМЕГА-КИЇВ» Медичного центру ТОВ «ТД «ОМЕГА-КИЇВ» (надалі - прейскурант послуг).

Відповідно до пункту 3.3. договору сторони досягли згоди, що вартість послуг, наданих виконавцем замовнику в рамках цього договору протягом звітного періоду (місяця), сплачуються замовником в безготівковому порядку на підставі відповідного рахунку-фактури, наданого виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів замовником на поточний рахунок виконавця у наступному порядку:

1) по закінченню звітного періоду (місяця) виконавець готує акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг, відповідний рахунок-фактуру та направляє належним чином оформлені зі сторони виконавця документ замовнику.

2) протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від виконавця вказаних документів замовник зобов`язаний:

- підписати, скріпити печаткою акт наданих протягом звітного періоду (місця) послуг та в цей же строк один його примірник повернути виконавцю, а у разі наявності у замовника заперечень щодо переліку та вартості наданих виконавцем у звітному періоді (місяці) послуг - в цей же строк вжити вичерпних заходів щодо врегулювання із виконавцем наявних заперечень;

- оплатити вартість наданих виконавцем протягом звітного періоду (місяця) послуг.

У пункті 7.4. договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної та/або не в повному розмірі оплати замовником виконавцю вартості наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг згідно з умовами, визначеними цим договором:

1) виконавець має право призупинити надання замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці та призупинити прийом зразків, до моменту повного погашення замовником перед виконавцем існуючої заборгованості;

2) замовник зобов`язаний на вимогу виконавця сплатити на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення;

3) у разі, якщо прострочення замовника з оплати вартості наданих послуг на умовах цього договору триває більше 30 календарних днів, замовник зобов`язаний на вимогу виконавця сплатити на користь виконавця понад пеню, що передбачена підпунктом 2 п.7.4. договору, штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Згідно із п.8.1. договору він набуває чинності з моменту підписання і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2015. Якщо жодна із сторін за тридцять календарних днів до дати спливу строку дії цього договору письмово не повідомить іншу сторону про своє небажання продовжувати дію договору, договір вважаться автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік на тих самих умовах.

25.06.2021 сторонами погоджено графік погашення заборгованості за січень-березень 2021 року в загальній сумі 928 671, 00 грн, а саме до 31.07.2021 та до 31.08.2021 по 464 335,50 грн. Також сторони погодили відтермінування на 60 календарних днів строки оплати замовником вартості наданих виконавцем послуг, тобто не пізніше останнього робочого дня другого місяця, наступного за звітнім, а саме: за квітень 2021 року в сумі 384 595, 00 грн та травень 2021 року в сумі 280 085, 00 грн.

У пункті 3 графіку сторони досягли згоди, що у разі, якщо з боку замовника будуть порушуватися умови цього і заборгованості в частині строків погашення простроченої заборгованості (п.1) та/або в частині здійснення розрахунків за послуги, що надаються у поточних звітних періодах (поточна заборгованість) (п.2) ТОВ «ТД «ОМЕГА-КИЇВ» має право:

3.1. згідно з п.7.4. договору в будь-який момент без будь-якого попереднього повідомлення замовника призупинити надання замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці, призупинити прийом зразків та видачу результатів досліджень, до моменту повного погашення замовником перед виконавцем існуючої заборгованості;

3.2. в односторонньому порядку скасувати домовленості сторін щодо відтермінування на 60 календарних днів строків оплати замовником вартості наданих виконавцем у звітному місяці послуг шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу поштової електронної скриньки замовника. У цьому разі оплата замовником наданих виконавцем послуг здійснюється в строки, згідно з п.3.3. договору, починаючи з оплати послуг за звітний місяць, в якому виконавець повідомив замовника про скасування відстрочення платежів;

3.3. вимагати, а замовник зобов`язується сплатити неустойку у розмірі та в порядку, що визначені умовами договору про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року (пп. (2) і пп.(3) п.7.4. договору) і чинним законодавством України. При цьому нарахування і сплата неустойки здійснюється виконавцем за весь період існування простроченої заборгованості, починаючи з моменту її виникнення згідно з умовами договору про надання медичних послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і до моменту її повного погашення (не приймаючи до уваги цей графік погашення заборгованості (без його врахування));

3.4. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України вимагати, а замовник зобов`язується додатково до неустойки, визначеної умовами договору про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і п.3.3. цього графіка погашення заборгованості, сплатити 30% процентів річних від простроченої суми.

У пункті 4 графіку сторони дійшли згоди, що до вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) за договором про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і за цим графіком погашення заборгованості строк позовної давності складає 3 роки.

03.06.2022 позивачем та відповідачем укладено графік погашення заборгованості, згідно якого відповідач визнав наявність простроченої заборгованості за надані позивачем послуги у звітних періодах травень-грудень 2021 року в загальній сумі 1 895 105, 00 грн, за січень-лютий 2022 року у загальній сумі 271 120, 00 грн, всього 2 166 225, 00 грн.

Так, згідно із п.3.1. графіка від 03.06.2022 відповідач зобов`язався погасити заборгованість в загальній сумі 2 166 225, 00 грн, що еквівалентно 78 338, 88 дол. США, з червня 2022 року до 31 січня 2023 року по 9 792, 36 доларів США щомісячно.

Відповідно до п.3.2. графіку від 03.06.2022 погашення заборгованості здійснюється замовником шляхом перерахування на банківський рахунок виконавця грошових коштів у національній валюті України - гривні.

У пункті 3.3. графіку від 03.06.2022 сторони погодили, що графік погашення простроченої заборгованості передбачає здійснення платежів будь-якими частинами на розсуд замовника, проте, у будь-якому разі замовник гарантує, що станом на останній робочий день, що передує граничній даті платежу, як вона визначена в п.3.1., виконавцю буде перерахована сума, визначена цим графіком. Замовник має право в будь-який момент погасити прострочену заборгованість та/або будь-яку її частину достроково.

Згідно із п.4. графіку від 03.06.2022 платежі за медичні послуги, що надані/надаються у поточних звітних періодах (поточна заборгованість), відповідач зобов`язується сплачувати ва рахунок позивача в строки та в порядку, згідно з умовами договору про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року (п. 3.3.), та у будь-якому випадку не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за звітним.

У пункті 5 графіку від 03.06.2022 сторони досягли згоди, що у разі, якщо з боку замовника будуть порушуватися умови цього графіка заборгованості в частині строків погашення простроченої заборгованості (п.1) та/або в частині здійснення розрахунків за послуги, що надаються у поточних звітних періодах (поточна заборгованість) (п.2) ТОВ «ТД «ОМЕГА-КИЇВ» має право:

5.1. згідно з п.7.4. договору в будь-який момент без будь-якого попереднього повідомлення замовника призупинити надання замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці, призупинити прийом зразків та видачу результатів досліджень, до моменту повного погашення замовником перед виконавцем існуючої заборгованості;

5.2. вимагати, а замовник зобов`язується сплатити неустойку у розмірі та в порядку, що визначені умовами договору про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року (пп. (2) і пп.(3) п.7.4. договору) і чинним законодавством України. При цьому нарахування і сплата неустойки здійснюється виконавцем за весь період існування простроченої заборгованості, починаючи з моменту її виникнення згідно з умовами договору про надання медичних послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і до моменту її повного погашення (не приймаючи до уваги цей графік погашення заборгованості (без його врахування));

5.3. на підставі ст.625 Цивільного кодексу України вимагати, а замовник зобов`язується додатково до неустойки, визначеної умовами договору про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і п.3.3. цього графіка погашення заборгованості, сплатити 30% процентів річних від простроченої суми.

У пункті 6 графіку від 03.06.2022 сторони дійшли згоди, що до вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) за договором про надання послуг №02-КДЛ від 01 липня 2015 року і за цим графіком погашення заборгованості строк позовної давності складає 3 роки.

08.08.2022 сторонами були внесено зміни до графіка від 03.06.2022, згідно п.2. якого відповідач прийняв на себе зобов`язання і гарантував позивачу погашення заборгованості в сумі еквівалентній 66 161, 31 дол. США, а саме до 31.08.222 - 6 617, 31 дол. США та в період з вересня 2022 року по 31.05.2023 року по 6 616, 00 дол. США щомісячно.

Спір у даній справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором по оплаті наданих послуг у період з січня 2020 року по квітень 2022 року, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 881 550, 00 грн основного боргу, 105 762,10 грн 3% річних, 417 394,60 грн штрафу, 406 115, 41 грн пені та 697 968,05 інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договір, що укладений між позивачем та відповідачем є договором надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання в т.ч. Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення в його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст.629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами (ст.11, 629 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання в силу вимог ст.525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України закріплено обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, встановлених у договорі, якщо останнім передбачено надання такої послуги за плату.

Як установлено судом та визнається обома сторонами на виконання умов договору позивачем у період з січня 2020 року по квітень 2022 року було надано відповідачу послуги на загальну суму 8 196 354, 00 грн. У свою чергу відповідачем сплачено позивачу до 15.02.2023 лише 6 822 804, 00 грн.

Відповідно до пункту 3.3. договору сторони погодили, що вартість послуг, наданих виконавцем замовнику в рамках цього договору протягом звітного періоду (місяця), сплачуються замовником в безготівковому порядку на підставі відповідного рахунку-фактури, наданого виконавцем, шляхом перерахування грошових коштів замовником на поточний рахунок виконавця у наступному порядку:

3) по закінченню звітного періоду (місяця) виконавець готує акт наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг, відповідний рахунок-фактуру та направляє належним чином оформлені зі сторони виконавця документ замовнику.

4) протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання від виконавця вказаних документів замовник зобов`язаний:

- підписати, скріпити печаткою акт наданих протягом звітного періоду (місця) послуг та в цей же строк один його примірник повернути виконавцю, а у разі наявності у замовника заперечень щодо переліку та вартості наданих виконавцем у звітному періоді (місяці) послуг - в цей же строк вжити вичерпних заходів щодо врегулювання із виконавцем наявних заперечень;

оплатити вартість наданих виконавцем протягом звітного періоду (місяця) послуг.

Вказані обставини не є спірними та визнаються учасниками справи, а тому відповідно до положень ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу доказуванню не підлягають.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У той же час, як встановлено судом, відповідачем сплачено заборгованість за товар несвоєчасно.

Окрім того, з метою погашення заборгованості, сторонами 25.06.2021 та 03.06.2022 погоджувались графік погашення заборгованості, які також були порушені відповідачем.

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 1 373 550, 00 грн основного боргу.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Суд зазначає, що закриття провадження в справі на підставі зазначеної норми статті 231 Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження в справі. Вказана правова позиція є сталою та викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1584/15.

Як убачається з матеріалів справи позивач звернувся до суду з позовом 03.04.2023, що підтверджується штампом про одержання Господарського суду міста Києва.

Разом з тим, як зазначають сторони та вбачається з виписок банку, що наявні в матеріалах справи в період з 03.04.2023 по 23.05.2023 відповідачем сплачено на користь позивача 492 000, 00 грн основного боргу. Крім того, 17.07.2023 відповідачем сплачено 72 000, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №377 від 17.07.2023 та 01.09.2023 - 697 550, 00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №464 від 01.09.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2023 було частково задоволено клопотання позивача про закриття провадження в частині та закрито провадження в справі № 910/5109/23 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 492 000, 00 грн, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Разом з тим, як зазначено судом вище відповідачем 17.07.2023 сплачено 72 000, 00 грн, та 01.09.2023 - 697 550, 00 грн, всього 769 550, 00 грн.

Враховуючи те, що сума заборгованості в розмірі 769 550, 00 грн сплачена відповідачем після відкриття провадження в справі, суд закриває провадження в справі №910/5109/23 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 769 550, 00 грн, у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Також, як зазначено судом в ухвалі від 18.07.2023 підстави для закриття провадження в частині стягнення 112 000, 00 грн основного боргу відсутні, оскільки вказані кошти сплачені відповідачем до 03.04.2023, тобто до звернення до суду з позовом, у зв`язку з чим судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про закриття провадження в цій частині.

Враховуючи зазначене, оскільки судом закрито провадження в справі в частині стягнення основного боргу в загальній сумі 1 261 550, 00 грн, а як зазначено судом вище підстави для закриття провадження в частині стягнення 112 000, 00 грн відсутні (1 373 550, 00 грн - 769 550, 00 грн - 492 00, 00 грн), оскільки вказана заборгованість відповідача перед позивачем сплачена до пред`явлення позову до суду, тобто предмет спору був відсутній і до звернення до суду з позовом, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову про стягнення суми основного боргу в розмірі 112 000, 00 грн.

Крім цього, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором та своєчасно не здійснив оплату послуг у погоджений договором строк, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 105 762,10 грн 3% річних, 417 394,60 грн штрафу, 406 115, 41 грн пені та 697 968,05 інфляційних втрат за загальний період з 01.03.2020 по 05.06.2023.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У пункті 7.4. договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної та/або не в повному розмірі оплати замовником виконавцю вартості наданих протягом звітного періоду (місяця) послуг згідно з умовами, визначеними цим договором:

1) виконавець має право призупинити надання замовнику медичних послуг по клінічній лабораторній діагностиці та призупинити прийом зразків, до моменту повного погашення замовником перед виконавцем існуючої заборгованості;

2) замовник зобов`язаний на вимогу виконавця сплатити на користь виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення;

3) у разі, якщо прострочення замовника з оплати вартості наданих послуг на умовах цього договору триває більше 30 календарних днів, замовник зобов`язаний на вимогу виконавця сплатити на користь виконавця понад пеню, що передбачена підпунктом 2 п.7.4. договору, штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок суми пені за загальний період з 01.03.2020 по 05.06.2023 (т.1, а.с. 146-154) судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 406 115,41 грн підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє, як необґрунтовані посилання відповідача на те, що позивачем нараховано пеню більше ніж за 6 місяців, оскільки за перерахунком суду при розрахунку пені за кожен місяць заборгованості окремо позивач не вийшов за межі 6 місячного строку від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Також перевіривши розрахунок штрафу наданий позивачем у розмірі 417 394, 60 грн, судом визнано його обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим, вимога позивача про стягнення штрафу підлягає задоволенню.

Крім цього, статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за користування коштами.

Передбачені викладеними вище нормами законодавства, наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов`язання щодо своєчасної оплати отриманих послуг, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Вказана позиція також викладена в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних за період 01.03.2020 по 05.06.2023 (т.1, а.с. 146-154) судом встановлено, що розрахунок відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 115 762,10 грн підлягають задоволенню.

Також перевіривши здійснений позивачем за первісним позовом розрахунок інфляційних втрат за період з березня 2020 року по травень 2023 року (т.1, а.с.146-154), суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення інфляційних втрат у сумі 697 968,05 грн підлягає задоволенню.

Разом з тим, розглянувши клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій до 80%, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

У даному випадку суд враховує, що порушення виконання зобов`язань за договором не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (зворотного матеріали справи не містять).

Приймаючи до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, яке на даний час повністю виконане, ціну договору, поведінку відповідача щодо виконання зобов`язання за договором, його майновий стан, суд, враховуючи принцип справедливості, балансу інтересів сторін, дійшов висновку про зменшення розміру пені та штрафу на 70%.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 125 218, 38 грн штрафу та 121 834, 62 грн пені.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

На підставі викладеного, враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 125 218, 38 грн штрафу, 121 834, 62 грн пені, 697 968, 05 грн інфляційних втрат та 115 762, 10 грн 3% річних.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також представником позивача подано клопотання про повернення судового збору.

Окремо суд зазначає, що порядок та правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюється Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 4 Закону встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст.4 зазначеного Закону визначений розмір ставок судового збору, що справляється за подання позовних заяв до господарського суду, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення заборгованості в загальному розмірі 2 961 108,48 грн, яка має майновий характер.

Отже, за подання даної позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у розмірі 44 416,63 грн ( 1,5 відсотка ціни позову).

У подальшому позивачем зменшено позовні вимоги, окрім того судом 18.07.2023 закрито провадження в справі № 910/5109/23 в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 492 000, 00 грн та закриває провадження в справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 769 550,00 грн, в зв`язку з відсутністю предмета спору.

Як убачається з матеріалів справи позивачем було сплачено за подання позовної заяви судовий збір за платіжною інструкцією №659 від 28.02.2023 у розмірі 44 341,63 грн та квитанцією № від 02.04.2023 у розмірі 75,00 грн, всього 44 416,63 грн.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, в зв`язку зі зменшенням позовних вимог та закриттям провадженням у частині, в зв`язку з відсутністю предмета спору, позивач має право на повернення судового збору в загальному розмірі 18 178,28 грн.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що рішення суду не є виконавчим документом, у зв`язку з чим, питання про повернення судового збору буде вирішено окремою ухвалою суду.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Провадження в справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 769 550,00 грн закрити.

2. У іншій частині позов задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Академія Вашого Здоров`я» (02094, місто Київ, вулиця Червоногвардійська, будинок 12, приміщення 163, ідентифікаційний код 39232850) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Омега-Київ» (01004, місто Київ, вулиця Кропивницького, будинок 18, ідентифікаційний код 31305675) 125 218 (сто двадцять п`ять тисяч двісті вісімнадцять) грн 38 коп. штрафу, 121 834 (сто двадцять одну тисячу вісімсот тридцять чотири) грн 62 коп. пені, 697 968 (шістсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн 05 коп. інфляційних втрат, 115 762 (сто п`ятнадцять тисяч сімсот шістдесят дві) грн 10 коп. 3% річних та 24 558 (двадцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят вісім) грн 60 коп. судового збору.

4. У задоволені іншої частини позову відмовити.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

6. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст складено та підписано 11.10.2023.

Суддя Я.А.Карабань