ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2023 Справа № 917/1230/23

За позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (ідентифікаційний ; адреса: вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

про стягнення 68 234, 93 грн

Суддя Господарського суду Полтавської області Пушко І.І.

Секретар судового засідання Біла І.М.

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до ст. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 68 234,93 грн заборгованості за кредитним договором від 11.12.2020 № 20.56., з якої 46 591,45 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6992,52 грн заборгованості за процентами, 8650,96 грн заборгованості за винагородою, 1000 грн штрафу (фіксована складова) і 5000 грн штрафу (змінна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного між сторонами кредитного договору від 11.12.2020 № 20.56. в частині своєчасного повернення отриманого від позивача кредиту.

Ухвалою від 12.07.2023 (а.с. 39-40) суд залишив позовну заяву без руху з підстав п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 174 ГПК України (а.с. 39-40).

Позивач в термін, визначений судом, усунув недоліки позовної заяви (а.с. 42-46).

Ухвалою від 28.08.2023 (а.с. 57-58) суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня отримання ухвали та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Зазначена ухвала суду надсилалась сторонам, в т.ч. позивачу в його електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» (довідка про доставку електронного листа від 28.08.2023, а.с. 59) та відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 38).

Згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 60), відповідач отримав копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі 01.09.2023.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не надав.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

11.12.2020 між Акціонерним товариством "Акцент-Банк" (далі - Банк) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 20.56. (далі Договір, а.с. 5-11), відповідно до умов якого Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього Договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього Договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі - "кредит") надається Банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п. 1.1 Договору).

Згідно п. 1.3. Договору, усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього Договору - «Істотні умови кредитування» (п. 1.3 Договору), зокрема:

- вид кредиту строковий кредит (п. А1 Договору);

- ліміт цього договору 100 000,00 грн: на фінансування поточної діяльності (п. А2 Договору);

- термін повернення кредиту 10 грудня 2022 року. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

Згідно зі ст. 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення Позичальником будь якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього Договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення Позичальником заборгованості за цим Договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 10 грудня 2022 року (п. А3 Договору);

- за користування кредитом Позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 19,90% річних (п. А6 Договору);

- нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з Графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день (п. А8 Договору);

- Позичальник щомісячно оплачує Банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п. А.2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п. А10 Договору).

Відповідно до п. 2.3.2 Договору, при порушенні Позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, Банк має право змінити умови цього Договору - зажадати від Позичальника дострокове повернення кредиту, сплати процентів за його користування, виконання інших зобов`язань за цим Договором у повному обсязі шляхом відправлення повідомлення. При цьому згідно зі ст. 212, 611, 651 ЦКУ за зобов`язаннями, терміни виконання яких не наступили, терміни вважаються такими, що наступили, у зазначену у повідомленні дату. У цю дату Позичальник зобов`язується повернути Банку суму кредиту у повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов`язання за цим Договором.

Згідно п. 5.8 Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

На виконання умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 100 000,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.16081615.16172.64999 від 11.12.2020, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 20).

В свою чергу позичальник неналежним чином виконував покладені на нього зобов`язання, визначені кредитним договором, в частині своєчасного та повного повернення кредитних коштів, а також сплаті відсотків за користування кредитними коштами та щомісячної винагороди за кредитне обслуговування, що підтверджується банківською випискою по рахунку за період з 11.12.2020 по 27.05.2023. Внаслідок цього станом на 27.05.2023 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за кредитним договором від 11.12.2020 № 20.56. в загальному розмірі 68 234,93 грн, в тому числі: 46 591,45 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6992,52 грн заборгованості за процентами, 8650,96 грн заборгованості за винагородою, 1000 грн штрафу (фіксована складова) і 5000 грн штрафу (змінна складова).

Позивач надсилав відповідачу вимогу від 17.04.2023 про сплату заборгованості по Договору у розмірі 62 253,97 грн до 24.04.2023 (а.с. 12-14), яка відповідачем не виконана (а.с. 43-49).

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про кредитний договір.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 Цивільного кодексу України).

Водночас за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (частина 1 статті 1066, частини 1, 2 статті 1067 Цивільного кодексу України).

Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач (Позичальник) 11.12.2020 отримав від позивача кредитні кошти в межах кредитного ліміту в сумі 100 000 грн, що підтверджується меморіальним ордером № TR.16081615.16172.64999 від 11.12.2020 (а.с. 20).

Станом на 27.05.2023 у відповідача виникла заборгованість за наданим по Договору кредитом (тілом кредиту) у розмірі 46 591,45 грн, що підтверджується випискою банку по рахунку відповідача за період з 11.12.2020 по 27.05.2023.

Доказів сплати заборгованості суду не надано.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до умов п. А3 Договору, термін повернення кредиту 10 грудня 2022 року. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з Графіком платежів (Додаток № 1 цього Договору).

Враховуючи вищевикладене, строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором є таким, що настав, а вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 46 591,45 грн є правомірною та обґрунтованою. Отже зазначена вимога підлягає задоволенню у повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 6992,52 грн заборгованості по сплаті процентів та 8650,96 грн заборгованості за винагородою, нарахованих по 30.04.2023 (розрахунок заборгованості - а.с. 15) суд зазначає наступне.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.03.2023 по справі № 300/438/18, встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Раніше Верховний Суд вже висловлювався з цього приводу і формулював висновки, аналогічні наведеному вище.

Так, у постанові від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення процентів та винагороди, передбачених умовами Договору, лише до дати погодженої сторонами у п. А3 кредитного договору № 20.56. від 11.12.2020, тобто по 10.12.2022. Докази внесення змін до вказаного пункту договору позивачем не надані.

Оскільки, як свідчить доданий до позовної заяви розрахунок позовних вимог, позивачем фактично здійснено нарахування процентів та винагороди по 30.04.2023, вимоги про стягнення зазначених платежів за період з 11.12.2022 по 30.04.2023 визнаються судом необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Суд здійснив перерахунок заборгованості по сплаті процентів та за винагородою та дійшов висновку про правомірність заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по сплаті процентів в сумі 6091,89 грн та заборгованості за винагородою в сумі 6320,00 грн, нарахованих по 10.12.2022. В іншій частині вимоги щодо стягнення заборгованості по сплаті процентів та за винагородою відхиляються як необґрунтовані.

Щодо нарахованих позивачем штрафів суд враховує таке.

В силу ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

З огляду на те, що відповідач не повернувши суму позики в обумовлений Договором строк, чим порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Згідно з п. 5.8 Договору, у випадку порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку до судових органів, Позичальник сплачує Банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000 грн + 5% від суми встановленого у п. А.2 цього Договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Позивач заявив до стягнення з відповідача 1000 грн штрафу (фіксована складова) та 5000 грн штрафу (змінна складова) за порушення відповідачем термінів оплати платежів по Договору.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок штрафу, визнав його арифметично вірним, однак позов в частині вимог про стягнення з відповідача штрафу не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з Законом України від 16.06.2020 «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцяти денний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення".

Отже, положеннями вказаного закону охоплені правовідносини у сфері кредитування (позики).

В силу норм ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», на всій території України встановлено карантин з 12.03.2020.

Відтак, починаючи з 12.03.2020 позичальники звільняються від відповідальності щодо сплати неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором.

Таким чином, на період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, окремим законом звільнено позичальників від сплати штрафів за прострочення зобов`язання за договором позики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу суд відмовляє.

Також судом враховується, що згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог частково і стягнення з відповідача 46 591,45 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6091,89 грн заборгованості за процентами та 6320,00 грн заборгованості за винагородою.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 2320,88 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного банку «Акцент-Банк» (вул. Батумська, 11, м. Дніпро, 49074, ) 46 591,45 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 6091,89 грн заборгованості за процентами, 6320,00 грн заборгованості за винагородою; 2320,88 грн витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

4. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Згідно із ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 256 ГПК України та п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя І.І. Пушко