УХВАЛА

м. Київ

10.10.2023Справа № 910/4422/23

Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Крисько О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №910/4422/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол"

до Акціонерного товариства "Київгаз"

про визнання дій неправомірними

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства "Київгаз" (далі - відповідач) про визнання дій неправомірними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було направлено позивачу вимогу від 13.02.2023 про самостійне припинення споживання природного газу, яку позивач вважає неправомірною та такою, що створює загрозу порушення його прав та інтересів, а тому просить визнати дії відповідача щодо пред`явлення вимоги про самостійне припинення споживання природного газу неправомірними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 відкрито провадження у справі №910/4422/23 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.05.2023 року через відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки законодавством не передбачено такий спосіб захисту, як визнання протиправними дій суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не призведе до захисту прав, а може лише бути використаним для захисту інших прав або інтересів, відтак встановлення певних обставин не є належним способом захисту прав та інтересів. При цьому зауважує на тому, що під час повторної перевірки вузла обліку газу на об`єкті позивача виявлено несанкціоноване відновлення газопостачання, у зв`язку з чим було складено акт про порушення №496 від 22.01.2021, за результатами розгляду якого комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ від 25.02.2021 позивачу було розраховано необлікований (донарахований) об`єм та обсяг природного газу з 19.09.2020 по 22.01.2021 року на суму 115161,34 грн, що оплачено позивачем. Жодних доказів, що в період несанкціонованого відновлення газоспоживання споживачем відповідні послуги замовлялися та оплачувалися діючому постачальнику природного газу позивачем не надано.

У судовому засіданні 02.05.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про встановленням учасникам справи процесуальних строків для подання заяв по суті спору та відкладення підготовчого засідання у справі.

10.05.2023 року через відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошує на тому, що відповідачем не доведено факту несанкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки жодних порушень чинного законодавства, зокрема, Кодексу ГРМ не зафіксовано ні в акті про пломбування ВОГ від 18.09.2020, ні в акті про порушення від 22.01.2021.

У судовому засіданні 20.06.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви у судовому засіданні до 11.07.2023.

10.07.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: копій скарги щодо порушення АТ "Київгаз" вимог ліцензійної діяльності та відповіді Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №6583/14.2.2/7-23 від 24.06.2023.

10.07.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, за якою просить визнати недійсним повністю та скасувати акт суб`єкта господарювання - Акціонерного товариства "Київгаз", оформлений вимогою від 13.02.2023 про самостійне припинення споживання природного газу, яка пред`явлена для виконання Товариству з обмеженою відповідальністю "Хімопол", як такий, що суперечить законодавству, ущемляє права та законні інтереси споживача.

У судовому засіданні 11.07.2023 оголошено перерву до 21.07.2023.

Втім, судове засідання, призначене на 21.07.2023, не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Васильченко Т.В. на лікарняному, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2023 призначено судове засідання у справі на 15.08.2023.

У судовому засіданні 15.08.2023 відповідачем подано відзив на заяву про зміну предмету позову, в якому наголошує на тому, що за результатами двох перевірок комерційного вузла обліку газу уповноваженими представниками оператора ГРМ спільно із представником споживача було виявлено та зафіксовано несанкціоноване відновлення газоспоживання, відсутність проектної документації на комерційний вузол обліку, а також розбіжність між показами лічильника газу, що підтверджується актами про порушення №469 від 22.01.2021 та №652 від 18.05.2021. Вказані акти підписані представником позивача без заперечень, при цьому, зауважує, що несанкціоноване відновлення газопостачання підтверджується заявою ТОВ "СП "Хімопол" від 27.05.2021, що є порушенням вимог підпункту 2 пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015.

У судовому засіданні 15.08.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про задоволення клопотання позивача про долучення додаткових доказів та прийняття їх до розгляду, оголошення перерви у судовому засіданні до 17.08.2023.

17.08.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зупинення провадження у справі на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України. Подана заява обґрунтована тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/9741/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол" до Акціонерного товариства "Київгаз" про визнання недійсним рішення постійно діючої Комісії з розгляду актів про порушення, викладеного у протоколі від 25.02.2021, щодо задоволення у повному обсязі акту про порушення №496 від 22.01.2021. Тоді як, в межах даної справи, оскаржується вимога про самостійне припинення споживання природного газу №456/28 і повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 13.02.2023 року, що є наслідком прийняття рішення постійно діючою Комісією з розгляду актів про порушення у зв`язку з розглядом акту про порушення №496 від 22.01.2021, що свідчить про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення вищевказаної справи.

У судовому засіданні 17.08.2023 суд, у відповідності до частини 4, 5 статті 233 ГПК України, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду заяви позивача про зміну предмету позову та відкладення підготовчого засідання у справі на 05.09.2023.

23.08.2023 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якій наголошує на тому, що у вимозі від 13.02.2023 про самостійне припинення споживання природного газу не зазначена конкретна підстава виникнення права припинення газопостачання та вказує, що відповідач не повідомляв його у встановленому законом порядку про наявність у нього заборгованості з несплати не облікованого об`єму природного газу.

З огляду на перебування судді Васильченко Т.В. у відпустці 05.09.2023, ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2023 призначено судове засідання у справі на 10.10.2023 року.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про його отримання. В свою чергу, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач був повідомлений про розгляд даної справи і не надав суду доказів наявності поважних причин неявки в судове засідання, а позивач просив провести розгляд справи без його участі, суд керуючись приписами статті 202 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе проводити судове засідання за їх відсутності.

Розглянувши подану заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол" про зупинення провадження у справі суд дійшов такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вказана норма встановлює обов`язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з`ясовує, як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти що мають преюдиціальне значення.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі, тобто господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: а) непідвідомчості; б) обмеженості предметом позову; в) неможливості розгляду тотожної справи; г) певної черговості розгляду вимог.

Таким чином, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов`язаною з даною справою є така справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Згідно з частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/9741/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол" до Акціонерного товариства "Київгаз" про визнання повністю недійсним рішення постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення Акціонерного товариства "Київгаз", викладене у протоколі №10/25-02/496 від 25.02.2021, щодо задоволення у повному обсязі акту про порушення №496 від 22.01.2021.

Позовні вимоги у справі №910/9741/23 обґрунтовані тим, що прийняте постійно діючою комісією з розгляду актів про порушення 25.01.2021 рішення про задоволення в повному обсязі акту про порушення №496 від 22.01.2021 суперечить приписам законодавства, порушує права та інтереси позивача.

У той же час, у даній справі, предметом спору є оскарження пред`явленої відповідачем вимоги про самостійне припинення споживання природного газу №456/28 і повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 13.02.2023 року, що є наслідком прийняття рішення постійно діючою Комісією з розгляду актів про порушення за результатом розгляду акту про порушення №496 від 22.01.2021.

Таким чином, враховуючи, що правовою підставою для заявлених у цій справі позовних вимог є твердження позивача про неправомірність дій відповідача щодо виставлення вимоги про самостійне припинення споживання природного газу №456/28 і повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 13.02.2023 року, а при розгляді справи №910/9741/23 підлягатимуть встановленню саме обставини щодо прийняття постійно діючою комісією з розгляду актів про порушення 25.01.2021 рішення про задоволення в повному обсязі акту про порушення №496 від 22.01.2021, які не входять в предмет доказування у даній справі, це вплине на з`ясування обставин щодо правомірності виставлення вимоги про самостійне припинення споживання природного газу №456/28 і повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 13.02.2023 року.

Викладене вище свідчить про наявність об`єктивної неможливості розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/9741/23, оскільки, в даному випадку, суд у даній справі №910/4422/23 обмежений предметом позову та черговістю розгляду вимог, що у відповідності до приписів статті 227 Господарського процесуального кодексу України є достатньою процесуальною підставою для зупинення провадження у справі №910/4422/23.

При цьому, судом враховано, що статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006 визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За приписами частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Зазначене в статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття розумності строку розгляду справи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слід розглядати як порушення не лише з точки зору довготривалості розгляду. Занадто швидкий розгляд справи також може свідчити про порушення розумності строку її розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 у справі №924/491/17.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини оцінка у конкретній справі: обґрунтованість тривалості проваджень відповідно до статті 6 §1 має бути оцінена окремо для кожної справи відповідно до обставин (Frydlender v. France [GC] (Фрайдлендер проти Франції) [ВП], §43), що може встановити загальну оцінку (Obermeier v. Austria (Обермайєр проти Австрії, §72).

Таким чином, розумний строк судового розгляду є оціночним поняттям та становить ідеальну часову модель відправлення правосуддя без визначення конкретних строків з огляду на ті дії (рішення), які суд ухвалює для справедливого та неупередженого розгляду справи з метою постановлення обґрунтованого, як це визначено в статті 236 Господарського процесуального кодексу України, рішення, що повинно бути ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що зібрані у справі докази не дозволяють, виходячи з предмета доказування у даній справі, встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду у справі №910/9741/23, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про зупинення провадження у справі №910/4422/23 до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі №910/9741/23.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пункту 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Керуючись статтями 46, 226, 227, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне підприємство "Хімопол" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/9741/23 задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №910/4422/23 до набрання законної сили судовим рішенням в господарській справі №910/9741/23.

3. Зобов`язати учасників справи негайно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі №910/4422/23.

Ухвала набирає законної сили 10.10.2023 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.10.2023.

Суддя Т.В. Васильченко