РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.10.2023Справа № 910/9422/23

За позовом Фізичної особи-підприємця Попова Вячеслава Євгеновича

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компания "Омега"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО"

про стягнення 27 334,36 грн

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Ратківська А.Р.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Попов Вячеслав Євгенович (далі - позивач, ФОП Попов В.Є.) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Страхова компания "Омега" (далі - відповідач, АСК "Омега") про стягнення 27 334,36 грн страхового відшкодування.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду за захистом своїх прав, відповідно до якого ФОП Попов В.Є. просить суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою та поновити строк на звернення до суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2023 позовну заяву ФОП Попова В.Є. залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

23.06.2023 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2023 позовну заяву ФОП Попов В.Є. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9422/23, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі № 910/9422/23.

В матеріалах справи містяться повідомлення про доставку електронного листа позивачу на його електронну адресу та відповідачу на його електронну адресу , в яких зазначено, що ухвала про відкриття провадження у справі № 910/9422/23 від 05.07.2023 доставлена 05.07.2023.

07.07.2023 в системі "Електронний суд" сформовані та зареєстровані в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" додаткові пояснення позивача у справі.

17.07.2023 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-03/22916 від 14.07.2023 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № АО/523363.

21.07.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з тим, що АСК "Омега" є неналежним відповідачем у справі, а вимоги позивача є незаконними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" (далі - ПРАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО"), запропоновано ПРАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ВУСО" в строк до 25.09.2023 надати суду та направити сторонам письмові пояснення стосовно предмету спору, зобов`язано позивача та відповідача в строк до 18.09.2023 направити копії позовної заяви, відзиву та доданих до них документів третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, докази чого надати суду.

19.09.2023 в системі "Електронний суд" позивачем сформована та зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" заява про виконання ухвали суду від 12.09.2023.

21.09.2023 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 12.09.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву та додані до них докази, заяви на виконання вимог ухвали суду, а також докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

01.07.2019 між ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладений Договір № 5-01 добровільного страхування наземного транспорту «Наша Автоцивілка» (далі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору страхування визначений з 02.07.2019 до 01.07.2020.

28.10.2019 в м. Києві на пл. Перемоги, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Згідно постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 13.12.2019 у справі №761/43412/19 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 16.12 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн в дохід держави.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахований ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Вартість матеріалів та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля «Subaru Legasy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до рахунку-фактури № РІ-0001020 від 27.11.2019, виставленого СТО - ФО ОСОБА_3 , становила 64 759,50 грн без ПДВ.

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 15434-02 від 05.12.2019, складеним ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» по договору страхування було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 64 759,50 грн. Платіжним дорученням № 32765 від 05.12.2019 ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» сплатило на користь ФОП Ріга О.І. 64 759,50 грн.

Cудом встановлено, що транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому у ПРАТ «Страхова компанія «ВУСО» транспортному засобу, взято на страхування Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Омега" (відповідачем), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, визначений в сумі 100 000,00 грн, франшиза у сумі 1000,00 грн, строк дії полісу діючий на дату спірної дорожньо-транспортної пригоди полісом № АО/000523363.

У січні 2021 р. ПРАТ «СК «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПРАТ «АСК «ОМЕГА» про стягнення коштів у розмірі 37 425,14 грн. Предметом позову була вимога про стягнення страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком у розмірі 37 425,14 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/63/21, яке набрало законної сили 20.07.2021, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ПРАТ «АСК «Омега» на користь ПРАТ «СК «ВУСО» 36 475,14 грн страхового відшкодування та 2 048,64 грн судового збору, відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/63/21 судом встановлено, що:

- згідно акта від 24.01.2020 № БН-7080 з надання послуг по технічному обслуговуванню та ремонту автомобіля виконані роботи на суму 64 759,50 грн без ПДВ;

- відповідно до Консультативного висновку про визначення вартості ремонту КТ3 №19210, складеного 16.06.2020 ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 0,68;

- у зв?язку зі здійсненою страховою виплатою за вищеописаною ДТП, до ПРАТ «СК «ВУСО» перейшло право вимоги на суму відшкодування в розмірі 37 425,14 грн з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 0,68 та франшизи - 1 000 грн;

- 05.07.2019 було здійснено надходження грошових коштів на рахунок позивача від відповідача по договору страхування № 5-01 у розмірі 950 грн згідно довідки ПРАТ «СК «ВУСО» від 15.10.2020 №7388.

- враховуючи сплату відповідачем по договору страхування № 5-01 суми у розмірі 950 грн, вимога ПРАТ «СК «ВУСО» про стягнення з відповідача 37 425,14 грн страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Отже, рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/63/21, яке набрало законної сили, має преюдиційне значення для суду при вирішенні даної справи № 910/9422/23, а встановлені цим рішенням обставини повторного доведення не потребують.

Виплата страхового відшкодування у вказаному розмірі була здійснена ПРАТ «АСК «Омега» на користь ПРАТ «СК «ВУСО», що підтверджується платіжними дорученнями №1663 від 15.07.2021 на суму 36 475,14 грн та №1665 від 16.07.2021 на суму 2 998,64 грн.

02.08.2021 між ПРАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та ФОП Попов В.Є. (новий кредитор, позивач) укладений Договір №02/08/2021 про відступлення права вимоги (далі - Договір), відповідно до якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор (позивач) набуває права вимоги первісного кредитора щодо відшкодування збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. Зокрема, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором страхування № 5-01 від 01.07.2019.

17.12.2021 ФОП Попов В.Є. звернувся до «Моторного (транспортного) страхового бюро України» із заявою про доплату страхового відшкодування.

29.12.2021 «Моторне (транспортне) страхове бюро України» листом №3-01-б/47116 відмовило ФОП Попову В.Є. у відшкодуванні шкоди з огляду на те, що транспортний засіб «Chevrolet Aveo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату спірної ДТП був застрахований ПРАТ «АСК «Омега».

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з вимогою про доплату страхового відшкодування №ВФ/15434-02 від 28.04.2023, відповідно до якої просив відшкодувати суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 27 334,36 грн.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму (регламентну виплату), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента (особи, яка винна у скоєнні ДТП) та потерпілого.

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у ДТП особи на різницю між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30.10.2019 у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21.02.2020 у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22.04.2020 у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) та від 15.10.2020 у справі № 755/7666/19.

Оскільки, вартість майнового збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевищує виплачений відповідачем розмір страхового відшкодування, то різниця між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, винної у ДТП.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про відшкодування відповідачем завданого збитку у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Subaru Legacy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

З огляду на те, що відповідачем здійснено виплату суми страхового відшкодування за полісом № АО/000523363 належним чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача різниці між фактичними витратами та виплаченою сумою страхового відшкодування.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 684,00 грн та правничої допомоги в розмірі 4 000,00 грн.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач не поніс судових витрат і не очікує їх понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та відмову у задоволенні позову, судові витрати у сумі 2 684,00 грн судового збору та 4 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76 - 80, 86, 123, 124, 129, 236 - 238, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 17.10.2023.

Суддя Оксана ГУМЕГА