ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" жовтня 2023 р. Справа № 911/2927/23

До Господарського суду Київської області через канцелярію надійшла заява від Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанку» (далі- АТ КБ «Приватбанк»/заявник) до Фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (далі- ФОП ОСОБА_1 /боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржника заборгованості за договором б/н про надання кредиту від 25.02.2019 в загальному розмірі 67290,80 грн, яка складається з :

- 45000,00 грн заборгованості за кредитом;

-7366,66 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.3 та 3.2.8.9.1 Умов;

-9000,00 грн заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2 та 3.2.8.9 Умов;

-5924,13 грн заборгованості з пені, нарахованої згідно пункту 3.2.8.10.1 Умов.

Вказана заява обґрунтована тим, що 25.02.2019 між АТ КБ «Приватбанк» та ФОП ОСОБА_1 , шляхом підписання боржником через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, укладено договір про надання кредиту.

Водночас в заяві вказано, що Умови та правила надання банківських послуг, до яких доєднався боржник, розміщенні на офіційному вебсайті АТ КБ «Приватбанк»- https://privatbank.ua/.

До того ж на підтвердження обставин укладення між заявником та боржником кредитного договору до заяви додано: копію заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ» та файл перевірки електронного цифрового підпису.

Приписами частини 2 статті 12, частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно приписам пункту 5 частини 2, пунктів 3, 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

З системного аналізу вказаних вище норм процесуального права слідує, що:

- наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів, що підтверджують правильність і безспірність грошових вимог, видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення;

- судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, тобто, звертаючись до суду із заявою в порядку статті 147 Господарського процесуального кодексу України, заявник зобов`язаний довести обставини виникнення у нього права відповідної грошової вимоги у порядку та спосіб, передбачені Главою 5 Докази та доказування Господарського процесуального кодексу України.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 73, частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів пункту 2 частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі чи в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно частини 2 статті 96 Господарського процесуального кодексу України, електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Однак, в порушення наведених вище приписів процесуального права, вказуючи про приєднання боржником до Умов та правил надання банківських послуг, заявником не надано суду таких Умов та правил надання послуг «КУБ», як невід`ємної частини договору про надання кредиту.

Вказане ж заявником гіперпосилання на загальну (головну) сторінку АТ КБ «Приватбанку» оцінюється судом критично, оскільки такий спосіб подання доказів не є належним, адже заявник не зазначив конкретну редакцію Умов та правил надання послуг «КУБ», які підписав ФОП ОСОБА_1 , а також точне гіперпосилання на вказані Умови у електронному вигляді, з огляду на що суд позбавлений можливості перевірити обставини, на яких ґрунтуються відповідні вимоги АТ КБ «Приватбанку».

За таких обставин суд дійшов висновку, що до заяви не додано документів на підтвердження обставин, якими АТ КБ «Приватбанку» обґрунтовує свої вимоги, зокрема щодо підписання та приєднання боржником до Умов та правил надання послуг «КУБ», як наслідок виникнення у останнього грошового зобов`язання за договором про надання кредиту від 25.02.2019

Отже, заява АТ КБ «Приватбанку» в порушення приписів статті 150 Господарського процесуального кодексу України не містить документів або їх копій, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та як наслідок із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за поданою АТ КБ «Приватбанк» заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про стягнення 67290,80 грн за договором про надання кредиту від 25.02.2019, з підстав пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до частини 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись статтями 148, 150, 152, 234, 235,Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за поданою Акціонерним товариство комерційного банку «Приватбанк» () заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (номер картки платника податків НОМЕР_2 ) про надання кредиту від 25.02.2023, з підстав пункту 1 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала складена та підписана 11.10.2023, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до частини 2 статті 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до частини 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема