РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2023Справа № 910/8136/23

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

про визнання недійсним договору

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Горенюк Т.О.

Представники учасників справи: не з`явились.

СУТЬ СПОРУ:

24 травня 2023 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (позивач) надійшла позовна заява № 06/1704 від 17.05.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (відповідач), в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку визнати недійсним з моменту укладання договір постачання природного газу № 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір постачання природного газу № 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 року за своїм змістом суперечить вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність правових підстав для визнання його недійсним.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що спірний договір виконувався позивачем, до договору укладались додаткові угоди, підписувались акти приймання-передачі природного газу, а також частково здійснювалась оплата, що свідчить про визнання Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» правомірності укладеного договору. Крім того, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач послався на те, що з урахуванням пункту 11.7. статуту у разі тимчасової відсутності генерального директора (відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність, тощо) його обов`язки покладаються на заступника генерального директора або на іншу особу згідно з наказом, виданим генеральним директором, або рішенням загальних зборів. Оскільки договір підписано Нагіною О.Є. , за наявності та на підставі наказу № 22 від 21.09.2021 року т.в.о. генерального директора, то підстави, для визнання оспорюваного правочину недійсним відсутні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8136/23, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 11.07.2023 року.

В підготовчому засіданні 11.07.2023 року судом оголошувалася перерва.

Крім того, в підготовчому засіданні 11.07.2023 року судом було розглянуте та відхилене клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання, про що судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 11.07.2023 року. Відхиляючи наведене клопотання суд виходив з того, що викладені у клопотанні обставини не підтверджені жодними доказами, зокрема, представник не надав суду доказів участі в іншому судовому засіданні. Крім того, позивач, не позбавлений можливості забезпечити представництво його інтересів іншим представником, який, в свою чергу зможе прибути у засідання або заявити клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції.

За частиною 4 статті 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 01.08.2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/8136/23 до судового розгляду по суті на 14.09.2023 року.

В судовому засіданні 14.09.2023 року судом оголошувалася перерва.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 28.09.2023 року не з`явилися.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ», як споживачем, укладено договір постачання природного газу №8345-МТТ-24 (надалі - договір), за якому якого постачальник зобов`язується постачати споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити (п. 1.1. договору).

Відповідно до пунктів 2.1., 2.1.1. договору постачальник передає споживачу на умовах договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з червня 2021 року до червня 2024 року, зокрема, з червня 2021 року до червня 2022 року в кількості 74302, 233 тис. куб. метрів.

Пунктом 13.1. договору передбачено, що договір набирає чинності з дати його укладення і діє до 30 червня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

У пункті 13.7. договору визначено, що споживач розуміє та погоджується, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору.

Договір зі сторони постачальника (відповідача) підписано виконуючим обов`язки генерального директора Нагіною Ольгою Євгенівною, діючої на підставі наказу № 22 від 21.09.2021 року та статуту.

Зі сторони споживача (позивача) договір підписано генеральним директором Щербанем Андрієм Павловичем та фінансовим директором Ревегою Ольгою Іванівною , які діяли на підставі статуту.

Договір постачання природного газу підписаний без зауважень, скріплений печатками та підписами сторін.

Рішенням № 174 від 26 квітня 2021 року учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Трейдинг» вирішено покласти виконання обов`язків генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Трейдинг» на Журавльову Ірину Леонідівну з 26.04.2021 року строком на 3 місяці.

Рішенням № 188 від 20 травня 2021 року учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Трейдинг» вирішено обрати особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Трейдинг» - Журавльову Ірину Леонідівну з 21.05.2021 року на період до обрання генерального директора товариства.

Наказом № 22 від 21.09.2021 року «По особовому складу» вирішено на період відпустки тимчасово виконуючої обов`язки генерального директора товариства Журавльової І.Л. покласти на начальника Відділу реалізації природного газу та контролю за розрахунками Нагіну О.Є. , за її згодою, виконання обов`язків генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».

Наказ № 22 від 21.09.2021 року «По особовому складу» підписано т.в.о. генерального директора Журавльовою І.Л.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність у Журавльової І.Л. повноважень щодо делегування обов`язків генерального директора іншій особі - Нагіній О.Є. За твердженнями позивача, Нагіна О.Є. мала б повноваження генерального директора виключно за наявності довіреності та з відповідним рішенням учасника про призначення її керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг». Також позивач стверджує, що у момент укладення договору позивач не мав можливості перевірити обсяг повноважень особи, що підписує (укладає) правочин від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдиннг». Лише у травні 2023 року позивач отримав примірник статуту відповідача та мав змогу дослідити законність вчиненого правочину. Позивач вважає, що договір з боку відповідача було підписано особою, яка не мала на те повноважень, тому договір є недійним на підставі статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Приписами частин 1, 2 статті 16, статті 202, частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України унормовано, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Так, згідно частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов`язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов`язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов`язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє (частини 1, 3 статті 207 Господарського кодексу України).

У пункті 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Пунктом 2.5.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що слід мати на увазі, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом, є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому, для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону.

У разі здійснення підприємницької діяльності, особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (аналогічна правова позиція викладена у пункті 6.42. постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року у справі № 910/15484/17).

Кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею тих чи інших дій.

Частина 1 статті 92 Цивільного кодексу України визначає поняття цивільної дієздатності юридичної особи та передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Отже, цивільну дієздатність, тобто здатність власними діями і у власному інтересі створювати відповідні права та обов`язки, юридична особа реалізує через свої органи, які формуються та діють відповідно до установчих документів та вимог законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник), в особі виконуючої обов`язки Генерального Директора Нагіної Ольги Євгенівни, яка діє на підставі Наказу № 22 від 21 вересня 2021 року та Статуту, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» (споживач), в особі Генерального директора Щербаня Андрія Павловича та Фінансового директора Ревеги Ольги Іванівни, що діють на підставі Статуту, з іншої сторони, було укладено договір постачання природного газу № 8345-МТТ-24, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві, а споживач оплатити і прийняти природний газ на умовах договору.

Як зазначалося судом вище, договір № 8345-МТТ-24 від 27 вересня 2021 року підписаний від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» виконуючою обов`язки Генерального директора Нагіною Ольгою Євгенівною, яка діяла на підставі наказу № 22 від 21 вересня 2021 року та Статуту.

У матеріалах справи міститься копія статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (в редакції чинній на момент укладення оскаржуваного правочину), затверджений рішенням учасника від 16.12.2020 № 137.

Відповідно до пунктів 2.1., 2.2. статуту товариство є юридичною особою приватного права, створеною у формі товариства з обмеженою відповідальністю за законодавством України, та набуває прав юридичної особи з дати його державної реєстрації. Товариство діє як самостійний суб`єкт господарювання відповідно до законодавства та статуту.

Пунктом 2.6. статуту передбачено право товариства вчиняти будь-які правочини, не заборонені законодавством.

Органами товариства є: загальні збори - вищий орган товариства та генеральний директор - одноосібний виконавчий орган товариства, який здійснює управління поточною діяльністю товариства (пункти 9.1., 9.1.1., 9.1.2. статуту).

Відповідно до пункту 9.2. статуту посадовими особами органів товариства є генеральний директор та інші особи згідно із законом.

Посадові особи органів товариства зобов`язані діяти в інтересах товариства відповідно до вимог законодавства, статуту, внутрішніх документів товариства (пункт 9.3. статуту).

Згідно з пунктом 11.1. статуту генеральний директор здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції генерального директора належать всі питання діяльності товариства, крім тих, що віднесені до виключної компетенції загальних зборів та компетенції директора дивізіону та/або Уповноваженого керівника корпоративної функції згідно із статутом (пункт 11.5. статуту).

Відповідно до положень пунктів 11.6, 11.6.1., 11.6.3., 11.6.5. з урахуванням обмежень, встановлених статутом та законодавством генеральний директор: здійснює управління поточною діяльністю товариства, в межах власної компетенції видає накази та розпорядження, обов`язкові до виконання всіма працівниками товариства, без довіреності діє від імені товариства, представляє інтереси товариства та вчиняє від його імені правочини, у т.ч. значні правочини, самостійно або з урахуванням обмежень, передбачених статутом або рішеннями загальних зборів.

Відповідно до пункту 11.7. статуту у разі тимчасової відсутності генерального директора (відрядження, відпустка, тимчасова непрацездатність, тощо) його обов`язки покладаються на заступника генерального директора або на іншу особу згідно з наказом, виданим генеральним директором, або рішенням загальних зборів.

Рішенням № 188 від 20 травня 2021 року учасника ( ОСОБА_5 ) Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» припинено повноваження Генерального директора товариства Віллєма Коппульса та звільнено його з 20.05.2021 року відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України. Обрано особою, яка тимчасово здійснюватиме повноваження Генерального директора товариства, Журавльову Ларису Леонідівну з 21.05.2021 року на період до обрання Генерального Директора Товариства.

21 вересня 2021 року т.в.о. Генерального директора Ірина Журавльова видала наказ № 22, яким уповноважила на період своєї відпустки покласти виконання обов`язків Генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на начальника Відділу реалізації природного газу та контролю за розрахунками Нагіну О.Є. , за її згодою.

Відповідно до частин 1-4 статті 39 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» виконавчий орган товариства здійснює управління поточною діяльністю товариства.

До компетенції виконавчого органу товариства належить вирішення всіх питань, пов`язаних з управлінням поточною діяльністю товариства, крім питань, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників та наглядової ради товариства (у разі утворення).

Виконавчий орган товариства підзвітний загальним зборам учасників і наглядовій раді товариства (у разі утворення) та організовує виконання їхніх рішень.

Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є "директор", якщо статутом не передбачена інша назва.

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5, організаційно-розпорядча документація, що є одним з класів управлінської документації, поділяється на:

організаційну, що містить правила, норми, що визначають статус, компетенцію, структуру, штатну чисельність і посадовий склад установи, функціональний зміст діяльності установи та її підрозділів (положення або статут установи, положення про структурні підрозділи установи, посадові інструкції, штатні розписи, договори тощо);

розпорядчу, що фіксує рішення нормативно-правового або організаційно-розпорядчого характеру з основних питань діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових (особового складу) питань (постанови, рішення, накази, розпорядження);

інформаційно-аналітичну, що містить інформацію, на підставі якої приймаються певні управлінські рішення (акти, довідки, доповідні записки, заяви, пояснювальні записки, протоколи, службові листи тощо).

Право на видання певного виду розпорядчого документа (постанови, рішення, наказу, розпорядження) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється правовим статусом установи та порядком прийняття управлінських рішень (на підставі єдиноначальності або колегіальності).

Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, в сукупності з пунктом 11.7 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (у редакції чинній на момент укладення оскаржуваного правочину), суд дійшов висновку, що до компетенції т.в.о. Генерального директора Ірини Журавльової, як одноосібного виконавчого органу товариства, належали повноваження щодо видачі наказу № 22 від 21.09.2021 року про тимчасове покладення обов`язків генерального директора на іншу особу.

Крім того, пункт 11.7. статуту містить сполучник «або», що означає, що тимчасове покладення обов`язків генерального директора на іншу особу допускається як на підставі наказу, так і на підставі рішення загальних зборів. Але не виключно на підставі рішення загальних зборів.

Таким чином, твердження позивача, що Нагіна О.Є. мала право діяти лише на підставі довіреності або рішення про призначення її керівником не заслуговують на увагу.

Твердження позивача щодо необізнаності зі змістом установчого документу відповідача (статуту) у момент укладення договору також не заслуговують на увагу, оскільки, якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2018 року у справі № 906/100/17 та від 12.06.2018 року у справі № 927/976/17).

За таких обставин, договір укладено з дотриманням вимог статтей 203 та 215 Цивільного кодексу України, а тому відсутні підстави для визнання вказаного правочину недійсним.

Також суд зазначає, що під час дії договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» було укладено ряд додаткових угод до оскаржуваного договору, зокрема, № 1 від 01.10.2021 року, № 1/2 від 20.10.2021 року, № 2 від 23.10.2021 року, № 3 від 16.11.2021 року, № 4 від 10.12.2021 року, № 5 від 06.01.2022 року, № 6 від 17.01.2022 року, № 7 від 20.01.2022 року, № 7/2 від 26.04.2022 року, № 7/3 від 18.05.2022 року, № 8 від 13.09.2022 року.

Відповідно до довідки № 15932/730/2023 від 10.01.2023 року Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» за період з 27.09.2021 року по 30.11.2022 року, надходження на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчуцька ТЕЦ» склали 211 723 512,58 грн.

Зокрема, з вказаної довідки вбачається, що 29.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 15 646,96 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 29.11.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 18 768 148,31 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 15.12.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 9020,60 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 15.12.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 10 819 996,33 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 30.12.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 7415,02 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 30.12.2021 року позивач перерахував на користь відповідача 59 514 755,03 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 14.01.2022 року позивач перерахував на користь відповідача 25 506 323,56 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за жовтень 2021 року; 14.01.2022 року позивач перерахував на користь відповідача 3177,87 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за листопад 2021 року; 28.01.2022 року позивач перерахував на користь відповідача 2159,96 грн., призначення платежу: оплата по договору 8345-НГТ-24 від 27.09.2021 за природний газ за грудень 2021 року.

Таким чином, матеріали справи свідчать про часткове виконання позивачем договору поставки.

На переконання суду, виконання спірного договору поставки свідчить про визнання позивачем правомірності договору та повну згоду з його умовами. Разом із тим, пунктом 13.7. договору визначено, що споживач розуміє та погоджується з тим, що отримав повну, достовірну та достатню інформацію, необхідну для підписання договору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів наявність правових підстав для визнання недійсним договору, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 12.10.2023 року.

Суддя О.В. Котков