ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. Справа №907/1008/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді В.М. Гриців

Н.М. Кравчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області б/н від 24.05.2023 року (вх. №01-05/1649/23 від 24.05.2023 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 04.05.2023 року (суддя Пригуза П.Д.; повний текст рішення складено 13.05.2023 року)

у справі №907/1008/22

за позовом: Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" (надалі КП «Водоканал міста Ужгорода»)

до відповідача: Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (надалі Холмківська сільська рада)

про зобов`язання вчинити певні дії,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): Сочка В.І. адвокат (ордер серії АО №1078679 від 15.06.2023 року)

від відповідача: Лазорик О.М. (самопредставництво юридичної особи); Радь І.І. адвокат (ордер серії АО № 1080320 від 31.01.2023 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та письмових пояснень учасників справи

22.12.2022 року КП «Водоканал міста Ужгорода» звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Холмківської сільської ради про спонукання до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі № 907/710/18, шляхом стягнення річних відсотків в розмірі 82803,13 грн. (з врахуванням позовної заяви в новій редакції).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі № 907/710/18, в частині сплати відсотків за користування коштами (п. 3 мирової угоди), а також відсутність у вказаної ухвали статусу виконавчого документа відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. №02.3.1-02/1606/23 від 03.03.2023 року) заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що здійснивши дострокове повне погашення грошових зобов`язань, він повністю та достроково виконав умови мирової угоди, а тому прострочення виконання грошового зобов`язання з боку відповідача відсутнє. У зв`язку з відсутністю факту прострочення боржника, відсутні підстави для сплати спірних відсотків.

Позивач у відповіді на відзив відповідача (вх. № 02.3.1-02/1824/23 від 14.03.2023 року) стверджує, що сторони, укладаючи вказану вище мирову угоду, передбачили обов`язок по сплаті відсотків річних незалежно від невиконання чи несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань зі сплати платежів, передбачених п. 1 мирової угоди. На думку позивача, виконання мирової угоди в частині сплати визначених п. 1 платежів мирової угоди, не спростовує необхідності виконання в повному обсязі передбаченого п. 3 обов`язку зі сплати плати за користування чужими коштами. Тому позивач просить спонукати відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 у справі № 907/710/18, шляхом стягнення на користь КП «Водоканал міста Ужгорода» річних відсотків в розмірі 82803,13 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 04.05.2023 року у справі №907/1008/22 повністю задоволено позов КП «Водоканал міста Ужгорода». Стягнуто з Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" кошти в сумі 82803,13 грн. Судові витрати покладено на відповідача. Стягнуто з Холмківської сільської ради на користь КП «Водоканал міста Ужгорода» витрати зі сплати судового збору в сумі 2481,00 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що відповідач не виконав у повному обсязі п. 3 мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі № 907/710/18, яка передбачає сплату позивачу річних відсотків у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу. Дострокове виконання відповідачем мирової угоди в частині сплати визначених п. 1 мирової угоди платежів не спростовує необхідності виконання в повному обсязі обов`язку, передбаченого п.3 мирової угоди, зі сплати процентів за користування коштами за весь період, як було передбачено п. 1 такої мирової угоди. Суд, перевіривши розрахунок нарахування процентів, складений позивачем, зазначив, що такий складений вірно на виконання п. 3 мирової угоди. Зокрема, на суму здійсненого платежу у розмірі 292745,44 грн. були нараховані відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення платежу. Тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, шляхом стягнення з відповідача 82803,13 грн. річних процентів відповідно до ст. 536 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати рішення господарського Закарпатської області від 04.05.2023 року у справі №907/1008/22, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що 18.03.2022 року здійснив дострокове повне погашення залишку заборгованості за мировою угодою в сумі 292745,44 грн., у зв`язку з чим немає жодних підстав для висновку про те, що відповідач порушив умови мирової угоди та прострочив сплату коштів за мировою угодою. Навпаки, здійснивши дострокове повне погашення грошових зобов`язань, відповідач повністю достроково виконав умови мирової угоди, а тому відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання. У зв`язку з відсутністю факту прострочення боржника відсутня підстава для сплати відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України. Скаржник зауважує, що суд першої інстанції вдався до тлумачення умов п. 3 мирової угоди та застосував при вирішенні даного спору ст. 536 ЦК України, про застосування якої сторони в мировій угоді не домовлялися.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Звертає увагу на те, що укладена між сторонами мирова угода передбачає, що у зв`язку з користуванням сумою заборгованості за отримані послуги водопостачання та водовідведення, відповідач буде сплачувати річні відсотки на рівні 120 % НБУ, що нараховуються з одного місячного платежу від моменту укладення мирової угоди до моменту сплати такого платежу. Таке нарахування відсотків відповідає ст. 536 ЦК України, як нарахування відсотків в якості плати за користування коштами. Просить залишити без змін рішення господарського Закарпатської області від 04.05.2023 року у справі №907/1008/22, апеляційну скаргу Холмківської сільської ради без задоволення.

В судовому засіданні представники відповідача підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Обставини справи

З наявних у справі копій документів видно, що 11.04.1997 року між Виробничим управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода, правонаступником якого є КП «Водоканал міста Ужгорода» та Коритнянською сільською радою Ужгородського району, правонаступником якої є Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, укладено договір, відповідно до якого Водоканал зобов`язується поставляти абоненту воду, відводити господарсько-побутові, виробничі і дощові стоки, а абонент щомісячно оплачувати за споживання води і пропуск стічних вод у відповідності з показниками водовимірів по тарифу (а.с.33-34, т.1).

В 2018 році КП «Водоканал міста Ужгорода» звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до Коритнянської сільської ради Ужгородського району про стягнення 334941,32 грн. заборгованості за надані послуги за договором на постачання води від 11.04.1997 року.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 04.03.2019 року у справі №907/710/18 повністю задоволено позов КП «Водоканал міста Ужгорода». Стягнуто з Коритнянської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області на користь КП «Водоканал міста Ужгорода» суму 334941,32 грн. заборгованості за надані послуги та суму 5024,12 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (а.с.35-38, т.1).

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі №907/710/18 задоволено заяву сторін про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення. Затверджено мирову угоду на стадії виконання рішення суду у справі №907/710/18 за позовом КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода" до Коритнянської сільської ради Ужгородського району про стягнення заборгованості за надане водопостачання (а.с.39-49, т.1).

Мирова угода, затверджена ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі №907/710/18 містить наступні умови:

Сторони погодили, що погашення заборгованості у сумі 339965,44 грн. здійснюється відповідачем щомісячними рівними платежами до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року, протягом 18 років згідно погодженого сторонами графіку (пункт 1 мирової угоди).

В графіку погашення заборгованості, який складається з 216 пунктів, визначено розмір щомісячних платежів - 1 574,00 грн., кінцеву дату платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року до вересня 2037 року.

Пунктом 2 мирової угоди передбачено, що несплата кожного чергового платежу прирівнюється до невиконання мирової угоди в цілому і дає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

За змістом пункту 3 мирової угоди, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач сплачує позивачу річні відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу. На суму кожного платежу з річних відсотків позивач виписує відповідачу рахунок протягом 5 календарних днів після платежу, який підлягає оплаті відповідачем протягом 10 календарних днів з дня виписки. Для отримання цього рахунку відповідач протягом 5 календарних днів з дати здійснення ним платежу за цією мировою угодою зобов`язаний з`явитися до позивача. Не оплата цього рахунку, незважаючи на факт отримання чи не отримання ним рахунку, є невиконанням мирової угоди і надає право позивачу на стягнення всього залишку суми за мировою угодою одразу.

Відповідно до пункту 4 мирової угоди відповідач має право достроково повністю чи частково виконати свої зобов`язання за мировою угодою.

На виконання умов мирової угоди відповідач в період з 21.10.2019 року по 12.03.2022 року сплачував на користь позивача по 1574,00 грн. (всього 30 платежів на суму 47220,00 грн), що підтверджується розрахунком здійснених оплат Холмківською сільською радою згідно мирової угоди по справі №907/710/18, складеним позивачем (а.с. 62, т.1).

Залишок боргу в сумі 292745,44 грн. відповідач достроково сплатив позивачу 18.03.2022 року, що також відображено в зазначеному розрахунку.

Також позивач склав Розрахунок здійснених оплат річних відсотків Холмківською сільською радою, з якого вбачається, що в період з 26.10.2019 по 28.03.2022 року відповідач на виконання мирової угоди у справі №907/710/18 сплатив річні відсотки у загальній сумі 6671,21 грн. (а.с. 63, т.1).

Листом №786 від 21.06.2022 позивач надіслав відповідачу рахунки на сплату річних відсотків по мирових угодах, зокрема рахунок-фактуру №РБ-0000007-1 від 21.06.2022 на суму 90175,39 грн. по мировій угоді у справі №907/710/18 (а.с.57-58, т.1).

04.07.2022 позивач звернувся до Управління Державної казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області з заявою про стягнення з Холмківської сільської ради на його користь 90175,39 грн. в примусовому порядку, в якості заборгованості по оплаті річних відсотків по укладеній мировій угоді (а.с.55-56, т.1).

У листі-відповіді № 02-10-06/355 від 08.07.2022 Управління Державної Казначейської служби України в Ужгородському районі Закарпатської області зазначило, що вказані зобов`язання не відносяться до безспірного списання коштів з рахунків боржника. В Казначейства відсутні повноваження виконувати зобов`язання, взяті на себе іншим органом. На підставі вищевказаного, Управління Казначейства повернуло позивачу ухвалу суду від 20.08.2019 по справі №907/710/18 у зв`язку з тим, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про виконавче провадження" (а.с.59-61, т.1).

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало те, що відповідач не сплатив відсотки в сумі 82803,13 грн, нараховані на суму, яка була достроково сплачена останнім. Згідно з розрахунком позивача, загальний розмір відсотків за користування коштами за період з 21.08.2019 (день наступний за днем затвердження мирової угоди) по 18.03.2022 (день дострокового погашення боргу) становить 89474,34 грн. Відтак, за мінусом сплаченої відповідачем суми відсотків річних - 6671,21 грн, позивач заявив до стягнення 82803,13 грн. відсотків річних.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційних скарг

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Правовідносини (взаємні права та обов`язки) між сторонами у справі виникли на підставі укладеного між ними договору на постачання води від 11.04.1997 року, у зв`язку з невиконання умов якого у відповідача виникла заборгованість в сумі 334941,32 грн., що встановлено рішенням господарського суду Закарпатської області від 04.03.2019 року у справі №907/710/18.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Мирова угода у розумінні змісту статей 202, 203 Цивільного кодексу України за своєю правовою природою є правочином, а, отже, і підставою виникнення прав та обов`язків для сторін, що її уклали, і згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України підлягає обов`язковому виконанню.

Відповідно до частин 1-4 статті 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень (ст. 193 Господарського процесуального кодексу України).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 викладено правову позицію, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення. На відміну від звичайного договору, мирова угода у позовному провадженні укладається в процесі розгляду справи у господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення.

При цьому, якщо ухвала суду про затвердження мирової угоди не відповідає вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ.

У даній справі встановлено, що Господарським судом Закарпатської області на стадії виконання рішення суду у справі №907/710/18 затверджено укладену між КП "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Ужгорода" та Коритнянською сільською радою Ужгородського району мирову угоду, про що винесено ухвалу від 20.08.2019 року, відповідно до якої відповідач, як правонаступник Коритнянської сільської ради, зобов`язався сплатити заборгованість у сумі 339965,44 грн згідно графіку у строки та в порядку, узгодженому сторонами, шляхом сплати щомісячних платежів.

Вище зазначено, що в графіку погашення заборгованості, який складається з 216 пунктів, визначено розмір щомісячних платежів - 1 574,00 грн., кінцеву дату платежу до 24 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2019 року до вересня 2037 року.

Відповідно до п. 3 мирової угоди, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відповідач сплачує позивачу річні відсотки у розмірі 120% ставки НБУ, чинної на момент здійснення кожного платежу. Нарахування річних відсотків здійснюється позивачем щоразу після кожного платежу за період з моменту затвердження судом мирової угоди до дня здійснення платежу.

Суд встановив та сторони не заперечують, що на виконання умов мирової угоди відповідач в період з 21.10.2019 року по 28.03.2022 року сплатив позивачу 47220,00 грн (всього 30 платежів по 1574,00 грн), також річні відсотки в загальній сумі 6671,21 грн.

18 березня 2022 року відповідач скористався правом, передбаченим п.4 мирової угоди, та здійснив дострокове повне погашення залишку заборгованості за мировою угодою в сумі 292745,44 грн.

Предметом спору у розглядуваній справі № 907/1008/22 є спонукання відповідача до виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Закарпатської області від 20.08.2019 року у справі № 907/710/18, шляхом стягнення на користь позивача річних відсотків -120% ставки НБУ в розмірі 82803,13 грн., нарахованих на суму, яка була достроково сплачена.

При ухваленні оскарженого рішення суд першої інстанції помилково не врахував, що укладена між сторонами мирова угода не передбачає права позивача нараховувати та обов`язку відповідача сплачувати у відповідності до ст. 625 ЦК України річні відсотки у разі дострокового повного виконання відповідачем своїх зобов`язань за мировою угодою.

За приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевказану обставину про виконання відповідачем умов мирової угоди, відсутні підстави вважати, що відповідач порушив умови мирової угоди та прострочив сплату коштів.

Навпаки, здійснивши дострокове повне погашення грошових зобов`язань, відповідач повністю достроково виконав умови мирової угоди, у зв`язку з чим прострочення виконання грошового зобов`язання зі сторони відповідача відсутнє.

Під час розгляду справи позивач не заперечував, що відповідач не порушив строків сплати грошових коштів за мировою угодою.

На переконання колегії суддів, вищенаведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що відповідач достроково сплатив позивачу грошові кошти на виконання умов мирової угоди, якою не передбачено нарахування та сплату відсотків у разі дострокового виконання зобов`язань за мировою угодою, тобто на суму такого дострокового платежу.

Суд першої помилково застосував до спірних правовідносин положення статті 536 Цивільного кодексу України, про застосування якої сторони в мировій угоді не домовлялися.

Зазначеною нормою ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Водночас, в пункті 3 мирової угоди, умов якої відповідач жодним чином не порушив, сторони узгодили сплату річних відсотків у відповідності до ст. 625 ЦК України, яка передбачає сплату відсотків річних від «простроченої», а не «достроково сплаченої» суми коштів.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів визнає правомірними вимоги апеляційної скарги відповідача щодо скасування оскарженого судового рішення та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Частинами 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наслідками апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що висновки, викладені в оскарженому рішенні суду першої інстанції, не відповідають встановленим обставинам справи, тому його необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області б/н від 24.05.2023 року (вх. № 01-05/1649/23 від 24.05.2023 року) задовольнити.

Рішення господарського суду Закарпатської області від 04.05.2023 року у справі №907/1008/22 скасувати. Прийняти нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покласти на позивача.

Стягнути з Комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Ужгорода" (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Митна, 1, ) на користь Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області (89422, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, с. Холмок, вул.Свободи, 50, ) 3721,50 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Н.М. Кравчук