УХВАЛА

17 жовтня 2023 року

м. Київ

cправа № 10/17-703-2011 (521/10766/18)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Кібенко О.Р.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Одеського апеляційного господарського суду

(головуючий - Бойко Л.І., судді - Величко Т.А., Таран С.В.)

від 02.08.2011

у справі за позовом ОСОБА_2

до: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Нива-1";

2. ОСОБА_1 ;

3. ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4

про визнання правовідношення припиненим та визнання права власності на частку у статутному капіталі товариства,

ВСТАНОВИВ:

1. У лютому 2011 року ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ), Товариства з обмеженою відповідальністю "НИВА-1" (надалі - Товариство) про визнання участі ОСОБА_1 у Товаристві припиненою та визнання за ОСОБА_2 право власності на частку в статутному капіталі Товариства в розмірі 50%, що дорівнює 2 442,00 грн.

2. Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.05.2011 у задоволенні позову відмовлено.

3. Суд виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав, не відповідає встановленому законом способам захисту, що є підставою для відмови у задоволені позову. Правовим наслідком припинення участі у Товаристві у зв`язку із зверненням стягнення на всю частку учасника в статутному капіталі товариства є зміни у складі учасників Товариства, зменшення статутного капіталу та перерозподіл розміру часток учасників, що потребує прийняття рішення про внесення змін до статуту Товариства. Вирішення питання про внесення змін до статуту щодо зміни розміру статутного фонду є виключною компетенцією загальних зборів Товариства, тому не може відбуватися за рішенням суду, оскільки вирішення цього питання не належить до компетенції суду і означало б втручання у внутрішню діяльність Товариства.

4. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 рішення суду першої інстанції скасовано частково, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, участь ОСОБА_1 у Товаристві визнано припиненою, у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено, у решті рішення суду залишено без змін.

5. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що участь ОСОБА_1 у Товаристві припинилася 20.02.2004 року з моменту продажу на прилюдних торгах майна Товариства, пропорційного всій його частці, на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18.08.2003.

6. Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.07.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 повернуто скаржнику, оскільки її подано після закінчення строку, встановленого для її подання.

7. 01.07.2021 ОСОБА_1 звертався до Південно-західного апеляційного господарського суду з заявою про перегляд постанови суду апеляційної інстанції за виключними обставинами.

8. Заява мотивована тим, що судді винні у вчиненні правопорушення, внаслідок якого ухвалено судове рішення, яке він оскаржує. Вина суду в тому, що умисно прийняв незаконне рішення, а також застосував норми частини другої статті 149 Цивільного кодексу України, яким скаржника припинено членство ТОВ "Нива-1" та неправильно встановив, що 34% АЗС належало тільки ОСОБА_1 , а 66% АЗС належали ТОВ "Нива-1".

9. Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 відмовлено, а постанову суду апеляційної інстанції залишено в силі.

10. Суд виходив з того, що наведені у заяві обставини не можуть вважатися виключними відповідно до статті 320 ГПК України.

11. 06.10.2021 ОСОБА_1 звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 і закрити провадження у справі.

12. Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2021 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 відповідно до частини другої статті 293 ГПК України.

13. Суд касаційної інстанції виходив з того, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, оскільки норма частини третьої статті 320 ГПК України містить вичерпний перелік обставин, за якими судові рішення можуть бути переглянуті за виключними обставинами, а заява скаржника не містить викладення таких обставин.

14. 26.09.2023 ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 та ухвалити нове рішення, яким повернути майно АЗС власнику ОСОБА_1 , а також стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 52 583 179,00 грн за 20 років утримання чужого майна у своєму володінні.

15. У касаційній скарзі скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 287 ГПК України. Також посилається на пункт 2 частини другої статті 321 ГПК України щодо перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

16. Верховний Суд вивчив касаційну скаргу та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

17. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

18. Цьому конституційному положенню кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", частина перша статті 17 ГПК України.

19. Підпунктом 14 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України передбачено, що судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

20. Отже, судові рішення, ухвалені судами апеляційної інстанції до 15.12.2017, можуть бути оскаржені в касаційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, проте розгляд таких скарг здійснюється за правилами, встановленими ГПК України в редакції, чинній з 15.12.2017 (ухвала ВС від 10.02.2022 у cправі № 51/328).

21. Статтею 110 ГПК України, в редакції чинній до 15.12.2017, було визначено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

22. Згідно з частиною третьою статті 105 ГПК України, в редакції чинній до 15.12.2017, постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

23. Як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Одеського апеляційного господарського суду ухвалена 02.08.2011 та оприлюднена в реєстрі 12.08.2011.

24. Натомість касаційна скарга подана до Верховного Суду 26.09.2023, тобто після спливу більше десяти років з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

25. Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України, в редакції після 15.12.2017, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

26. Статтею 288 ГПК України визначено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

27. Відповідно до частини четвертої статті 293 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення непереборної сили.

28. Так, зазначеною нормою передбачені два виключні випадки, за відсутності яких, суд касаційної інстанції незалежно від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

29. Установлене процесуальним законодавством обмеження права на касаційне оскарження відповідає вимогам вищевказаної статті 129 Конституції України.

30. Необхідність перегляду судового рішення, що набрало законної сили та чинне понад 10 років, має бути зумовлена виключними обставинами (оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення), наявність яких є очевидною та безспірною, що обґрунтовувало би порушення принципу правової визначеності, який вимагає поваги до остаточного рішення суду, та виправдовувало таке порушення необхідністю відновлення прав та охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду за таким переглядом, а також неможливістю цієї особи відновити свої права шляхом використання передбачених законом інших способів захисту (постанови Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 5/452/06, від 06.12.2018 у справі № 922/2269/16).

31. Верховний Суд зауважує, що касаційна скарга не містить виключних випадків, передбачених частиною четвертою статті 293 ГПК України, тому відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .

32. Щодо аргументів скаржника стосовно необхідності перегляду постанови Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011 за нововиявленими або виключними обставинами та клопотання про поновлення строку відповідно до статей 320, 321 ГПК України, то слід виходити з того, що по-перше касаційна скарга подана на постанову суду апеляційної інстанції, а по-друге Верховний Суд не є судом, який може переглядати судове рішення суду апеляційної інстанції за нововиявленими або виключними обставинами.

Керуючись нормами статей 234, 235, 293, 320, 321 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 10/17-703-2011 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.08.2011.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий І. Кондратова

Судді Г. Вронська

О. Кібенко