ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 вересня 2023 року м. Черкаси справа № 925/1377/22

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді О.Чевгуза, з секретарем судового засідання Л.Брус, за участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився,

від боржника: Шимановський А.В. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Господарського суду Черкаської області в місті Черкаси заяву представника Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни від 14 серпня 2023 року про відстрочення виконання судового рішення у справі

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Смілянська, 65

до Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради

про стягнення 54 061,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Смілянська, 65 звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни про стягнення 54 061,70 грн заборгованості по внескам за період з 01 січня 2020 року по 20 листопада 2022 року, та понесених судових витрат: сплаченого судового збору, витрат на професійну правничу допомогу.

Господарський суд Черкаської області рішенням від 19.04.2023 у справі № 925/1377/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.08.2023, у справі № 925/1377/22 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Смілянська, 65 задовольнив повністю, стягнув з Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Смілянська, 65 - 54 061,70 грн заборгованості по внескам за період з 01 січня 2020 року по 20 листопада 2022 року, 2481,00 грн судового збору,7500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни звернувся 14.08.2023 до Господарського суду Черкаської області із заявою, в якій просить відстрочити виконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08 вересня 2023 року розгляд заяви представник Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни про відстрочення виконання судового рішення призначено в судовому засіданні на 10 год. 00 хв. 18 вересня 2023 року.

18 вересня 2023 року до канцелярії суду від представника третьої особи надійшла заява про розгляд заяви боржника про відстрочення виконання судового рішення без участі представника третьої особи.

18 вересня 2023 року до канцелярії суду від представника стягувача надійшла заява про відкладення судового засідання, оскільки останнім не отримано заяви боржника про відстрочення виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Суд вважає за необхідне розглянути заяву відповідно до ч. 2 ст. 331 ГПК України у десятиденний строк, тому клопотання стягувача не підлягає до задоволення.

Представник боржника в судовому засіданні вимоги викладені в заяві підтримав та просив суд відстрочити виконання судового рішення на 1 рік, тобто до квітня 2024 року, протягом якого можливо відбудеться стабілізації фінансового стану боржника.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України ухвалу у справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати вступна та резолютивна частина ухвали долучені до матеріалів справи без її проголошення.

Відомості про вказані процесуальні дії занесені до протоколу судового засідання.

Розглянувши заяву представника боржника про відстрочення виконання судового рішення та матеріали справи, заслухавши пояснення представника боржника, суд прийшов до висновку, що заява задоволенню не підлягає виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

В обґрунтування поданої заяви представник боржника зазначав, що наданий момент виконання рішення суду від 19.04.2023 для ОСОБА_1 ускладнюється, оскільки в силу об`єктивних обставин, які пов`язані зі збройною агресією рф, економічною кризою, яка вплинула на діяльність боржника та її фінансовий стан, та ряду інших причин, боржник не має можливості сплатити стягувачу заборгованість по внескам за період з 01.01.2020 по 20.11.2022.

Важливим фактором є те, що ОСОБА_1 являється інвалідом 2 групи, що підтверджується наданою копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , та отримує соціальну допомогу від держави в розмірі: 2 760,00 грн, про що свідчить довідка про доходи № 7367 9636 3353 8313. Дані виплати є єдиним доходом відповідача. Підприємницьку діяльність боржником припинено, тому на даний момент її щомісячним доходом є лише виплата по інвалідності 2 групи.

Окрім того, на утриманні боржника перебуває її мати - ОСОБА_2 , яка також є пенсіонеркою, має ряд захворювань та потребує постійного догляду.

Від сплати заборгованості по внескам боржник не відмовляється, та має намір сплатити при стабілізації свого фінансового стану, тому вимушена просити суд надати відстрочку виконання рішення по справі 925/1377/22 від 19.04.2023.

Суд зазначає, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст. 326 ГПК України).

Норма статті 331 ГПК України не містить конкретного переліку обставин для відстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Підставою для застосування правил цієї норми є виняткові обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в господарській справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Згідно ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Вирішуючи питання про відстрочення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Отже, питання про відстрочення виконання рішення повинно вирішуватися судом із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін. А тому під час розгляду заяви про відстрочення рішення мають бути досліджені та оцінені доводи та заперечення як позивача, так і відповідача. Важливо також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати також відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення.

Тобто не лише відсутність обігових коштів на банківських рахунках боржника, а і одночасно відсутність майна, на яке можливо було б звернути стягнення та наявність загрози банкрутства може бути підставою для розстрочки або відстрочки виконання судового рішення.

Тяжке фінансове становище боржника може бути підтверджене зокрема, банківськими виписками.

Проте, суду не надано доказів, які б свідчили про фінансове становище боржника, зокрема, банківських виписок про залишок коштів на рахунку (рахунках) в банках, готівкових коштів, що унеможливлює виконання рішення суду.

Крім того боржником не надано суду доказів, що підтверджують відсутність в останнього рухомого чи нерухомого майна, в тому числі житлової або нежитлової нерухомості, автотранспорту, сільськогосподарської техніки, плавзасобів тощо.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, п. 74, ЄСПЛ 1999-V).

Згідно з ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справіШмалько проти України (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь- яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

У зв`язку з тим, що відстрочення подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при його наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість надання відстрочення, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочення виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочення виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі оправданої затримки виконання рішення суду залежить зокрема від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі Чіжов проти України (заява №6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Враховуючи вищенаведене, представник боржника належними та допустимими доказами не довів наявності виняткових обставин достатніх в сукупності для відстрочення виконання рішення суду по даній справі, а тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись ст. ст. 234, 331 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця Мельник-Дашкевич Марини Михайлівни від 14 серпня 2023 року про відстрочення виконання судового рішення у справі № 925/1377/22 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені ст.ст. 255-257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 11 жовтня 2023 року.

Суддя О.В.Чевгуз