ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"05" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1660/23
Суддя В.М. Бабкіна
секретар судового засідання: Невечера С.А.
Представники сторін:
від позивача: Юрченко Н.П. (наказ № 11-07-240/п п. 3 від 03.04.2023 р.);
від відповідача: не з`явився.
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2023 р. у даній справі позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА на користь Державного підприємства Міжнародний аеропорт Бориспіль 22680 грн. 00 коп. основного боргу, 3421,31 грн. 3% річних, 646,29 грн. інфляційних втрат, 108400,00 грн. неустойки, 2030,30 грн. судового збору, у задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

12.09.2023 р. до Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява б/н від 08.09.2023 р. (вх. № 17280/23 від 12.09.2023 р.) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі, що пропорційний розміру частини вимог позову у даній справі № 911/1660/23, в яких позивачу було відмовлено. Водночас, розгляд даної заяви відповідач просить суд провести без участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.09.2023 р. було призначено судове засідання для вирішення за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА б/н від 08.09.2023 р. (вх. № 17280/23 від 12.09.2023 р.) питання про покладення на Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль понесених у справі № 911/1660/23 витрат на правничу допомогу на 05.10.2023 р.

21.09.2023 р. до Господарського суду Київської області від ДП Міжнародний аеропорт Бориспіль надійшли заперечення № 35-22/1-488 від 19.09.2023 р. (вх. № 18007/23 від 21.09.2023 р.) проти заяви від 08.09.2023 р. про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до яких позивач просить суд залишити без задоволення заяву ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА про ухвалення додаткового рішення, зазначаючи наступне.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу. Спір, що був предметом розгляду у справі № 911/1660/23, виник внаслідок порушення відповідачем умов Генеральної угоди № 02.1-14/4-01 від 01.02.2020 р. про умови здійснення господарської діяльності. Факт порушення відповідачем взятих на себе на умовах угоди зобов`язань встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2023 р. у справі № 911/1660/23. Таким чином, керуючись ч. 9 ст. 129 ГПК України, позивач вважає наявними правові підстави для покладення на відповідача витрат на правничу допомогу повністю. Відповідач зазначав, що, задовольняючи частково на суму 108400,00 грн. позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 216800,00 грн. неустойки, суд реалізував свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. У разі не реалізації передбачених наведеними вище нормами матеріального права повноважень на зменшення заявленої до стягнення суми 216800,00 грн. неустойки, дана позовна вимога була б задоволена повністю.

У судовому засіданні 05.10.2023 р. представник позивача заперечувала проти покладення витрат на правову допомогу на ДП МА Бориспіль, понесених відповідачем пропорційно розміру позовних вимог, в яких було відмовлено; представник відповідача у засідання суду не з`явився.

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА б/н від 08.09.2023 р. (вх. № 17280/23 від 12.09.2023 р.) про покладення на Державне підприємство Міжнародний аеропорт Бориспіль понесених у справі № 911/1660/23 витрат на правничу допомогу, заслухавши позицію представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За приписами ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

До матеріалів справи та заяви про понесені ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА судові витрати було долучено: договір № 439/23 про надання правничої допомоги від 12.06.2023 р.; акт-рахунок № 1 прийому-передачі послуг від 05.07.2023 р., акт-рахунок № 2 прийому-передачі послуг від 31.08.2023 р., акт-рахунок № 3 прийому-передачі послуг від 07.09.2023 р.; ордер № 1412496 від 03.07.2023 р.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 685 від 20.10.2009 р.

Як встановлено судом, 12.06.2023 р. між ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА (замовник) та Адвокатським бюро «Валько Ігор та партнери» (виконавець) було укладено договір № 439/23 про надання правничої допомоги, відповідно до п. 1.1 якого замовник замовляє та доручає виконавцю надавати йому правову (правничу) допомогу шляхом представництва, захисту, здійснення інших видів правової (правничої) допомоги та дій, що мають юридичне значення, згідно законодавства про види адвокатської діяльності та/або отриманих від замовника окремих доручень (завдань), а виконавець зобов`язується виконувати отримані від замовника доручення від імені та за рахунок замовника в порядку та на умовах, визначених договором.

Вартість послуг (гонорар) та порядок їх оплати визначені у додатку до договору (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.3 договору виконання всіх зобов`язань сторонами за договором може фіксуватися в акті приймання-передачі послуг, який є одночасно рахунком для оплати. Такі акти передаються замовнику будь яким способом.

У відповідності з п. 4.5 договору замовник зобов`язаний сплатити гонорар протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання акту-рахунку прийому-передачі послуг або рахунку, якщо інший строк не узгоджено сторонами у додаткових угодах.

Додатком № 1 до договору № 439/23 від 12.06.2023 р. сторони погодили, що послуги зі здійснення представництва замовника у відносинах з фізичними та юридичними особами, а також в судах (крім участі у судових засіданнях) оцінено в 2000,00 грн. за 1 годину, а участь в якості представника замовника в одному судовому засіданні, зустрічі, ознайомлення з матеріалами справи, тощо визначено в сумі 4000,00 грн. за 1 таку послугу.

05.07.2023 р. ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА та АБ «Валько І. та партнери» було підписано акт-рахунок № 1 прийому-передачі послуг від 05.07.2023 р. на суму 15004,00 грн., з яких: 14800,00 грн. за представництво інтересів у справі № 911/1660/23 (вивчення позовної заяви та підготовка відзиву до неї) за 7,4 год; 99,00 грн. - 3 поштові відправлення, 105,00 грн. - витрати на отримання Витягу з ЄДРПОУ від 04.07.2023 р.

31.08.2023 р. ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА та АБ «Валько І. та партнери» було підписано акт-рахунок № 2 прийому-передачі послуг на суму 5500,00 грн., з яких: 4000,00 грн. (1 год.) за представництво інтересів у справі № 911/1660/23 в суді, а саме участь у судовому засіданні; 1000,00 грн. (0,5 год.) - підготовка адвокатського запиту до Національної гвардії України; 500,00 грн. (1/4 год.) - підготовка адвокатського запиту до в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України.

07.09.2023 р. ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА та АБ «Валько І. та партнери» було підписано акт-рахунок № 3 прийому-передачі послуг на суму 4000,00 грн. (1 год.) за представництво інтересів у справі № 911/1660/23 в суді, а саме участь у судовому засіданні.

ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА було оплачено на користь АБ «Валько І. та партнери» надані виконавцем послуги в сумі 22800,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 869 від 14.07.2023 р. на суму 15004,00 грн., № 870 від 08.09.2023 р. на суму 5500,00 грн., № 871 від 08.09.2023 р. на суму 4000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі, що пропорційний розміру частини позовних вимог, в яких позивачу було відмовлено.

Слід зазначити, що однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Поряд з цим, згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 4 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 вказаного Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Як зазначалося вище, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу заявником було надано, зокрема, договір № 439/23 про надання правничої допомоги від 12.06.2023 р.; акт-рахунок № 1 прийому-передачі послуг від 05.07.2023 р., акт-рахунок № 2 прийому-передачі послуг від 31.08.2023 р., акт-рахунок № 3 прийому-передачі послуг від 07.09.2023 р.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як зазначалося вище, відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/12876/19).

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність відповідачем факту надання йому правничої допомоги та факту оплати наданих послуг.

Позивач у запереченнях проти заяви ТОВ ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА заперечував проти покладення на позивача витрат відповідача на правову допомогу.

Оцінюючи доводи сторін, суд враховує наступне.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правовничу допомогу (такий висновок міститься в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.07.2022 р. у справі № 905/671/19, від 20.12.2022 р. у cправі № 910/6310/21, від 12.01.2023 р. у cправі № 911/272/21, від 12.01.2023 р. у справі № 910/8342/21).

Відповідно ч. 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші ніж судовий збір судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи рішення у даній справі, суд визнав обґрунтованими та правомірними вимоги позивача. В той же час, часткове задоволення позовних вимог є наслідком зменшенням судом заявленого до стягнення розміру неустойки на 50%.

При цьому, зменшення розміру стягуваної суми неустойки є проявом обмеження відповідальності боржника та не є звільненням останнього від відповідальності.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на наведені норми, враховуючи, що за результатами розгляду даної справи вимоги позивача були визнані судом обґрунтованими, а розрахунок заявленої до стягнення неустойки вірним, а часткове задоволення позовних вимог викликано зменшенням судом розміру останньої, суд вбачає наявними підстави для покладення саме на відповідача понесених ним витрат на правову допомогу, оскільки в даному випадку часткове задоволення позову внаслідок зменшення неустойки, за висновком суду, не впливає на розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА б/н від 08.09.2023 р. (вх. № 17280/23 від 12.09.2023 р.) про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у даній справі № 911/1660/23.

Щодо решти пояснень та доводів учасників судового процесу суд зауважує наступне.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах Трофимчук проти України, Серявін та інші проти України обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, слід зазначити, що решта посилань, аргументів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат відповідача на правову допомогу в розмірі, пропорційному позовним вимогам, у задоволенні яких судом відмовлено, не спростовує.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ОДІСЕЙ ТРІП СУПОРТ ЄВРОПА б/н від 08.09.2023 р. (вх. № 17280/23 від 12.09.2023 р.) про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених у справі № 911/1660/23, відмовити повністю.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення підписано 12.10.2023 р.

Суддя В.М. Бабкіна