ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3819/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Чус О.В. (доповідач),

судді Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 (повне рішення складено 03.03.2023, суддя Панна С.П.) у справі №904/3819/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт", м.Київ

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м.Жовті Води

про стягнення 183 291,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 заяву позивача про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги від 17.02.2023 задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено ст. 126, част. 4, 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, що призвело до неправильного вирішення справи в частині розподілу судових витрат, зроблено висновки, які не відповідають встановленим обставинам справи, зокрема, що Договором передбачено фіксований розмір гонорару за надання правової допомоги в сумі 25000 грн., та недотримано висновків, що викладені в постановах Верховного Суду щодо застосування норм права в подібних правовідносинах.

Скаржник наполягає, що у даному випадку судом першої інстанції не визнано саме фіксовану суму гонорару 25000 грн. неспівмірною і нерозумною, а лише вказано, перелік дій адвоката та процесуальних документів, що на думку суду призвели до завищення суми витрат на правову допомогу, але при наявності фіксованого розміру гонорару за позицією Верховного Суду конкретний склад дій адвоката, характер та обсяг робіт, час на їх виконання - не мають значення.

Усі процесуальні документи, у тому числі позовна заява, заперечення, заява складені та підписані від імені Позивача адвокатами Адвокатського об`єднання «ЛоуКо Партнере», уся комунікація між судом і Позивачем у цій справі велася через адвокатів Позивача, що також доводить реальність наданих послуг.

Фіксований розмір витрат Позивача на правову допомогу в сумі 25000 грн. є співмірним, відповідає обсягу часу, затраченого на надання правової допомоги, відповідає видам та складності відповідних правових робіт адвокатів, і є обгрунтованим.

Суд першої інстанції в оскаржуваному Додатковому рішенні неправильно застосував норми, що викладені в статтях 627, 632, 903 Цивільного кодексу України та статтях 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (тобто не застосував дані норми, коли вони підлягали застосуванню), неправильно застосував ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (не застосував для прийняття рішення про повне стягнення усіх витрат на правову допомогу з Відповідача) та не врахував висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, які викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 р. у справі №640/18964/17.

Фіксований розмір гонорару в сумі 25000 грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції, що передбачений Договором не є і ніяким чином не може бути визнаний «гонораром успіху», у Договорі взагалі не передбачено будь-якого гонорару успіху.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2023 року для розгляду апеляційної скарги визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Орєшкіна Е.В., судді: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2023 витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/3819/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/3819/22.

31.03.2023 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22. Визначено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

12.04.2023 від представника відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про те, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а додаткове рішення господарського суду Дніпропетровської області таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, тому підстави, передбачені для задоволення апеляційної скарги та його скасування відсутні.

11.09.2023 у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу №904/3819/22 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чус О.В., суддів Дарміна М.О., Кощеєва І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.09.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 до свого провадження визначеною колегією суддів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на свою користь боргу в сумі 124 353,38 грн, інфляційних втрат в сумі 49 389,49 грн, 3 % річних в сумі 9 548,57 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 у справі №904/3819/22 позов задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" заборгованість в сумі 124 353,38 грн, 3 % річних у сумі 9 548,57 грн, інфляційні втрати в сумі 49 389,49 грн. та судовий збір у сумі 2 749,37 грн.

В лютому 2023 до суду першої інстанції від позивача надійшла заява, в якій просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00грн., які понесені позивачем у зв`язку із розглядом справи № 904/3819/22. (а.с 144-145)

Як вже було зазначено вище, додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 заяву позивача про відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги від 17.02.2023 задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; в іншій частині заяви відмовлено.

Приймаючи оскаржуване додаткове рішення, суд зазначив, що вартість послуг адвоката є завищеною, не відповідає принципу співмірності та розумності, є неспіврозмірною з часом, витраченим на їх надання. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.09.2022 між позивачем (далі позивач, клієнт) та Адвокатським об`єднанням «ЛОУКО ПАРТНЕРС» (далі виконавець) був укладений договір №16-09/2022 про надання правової (правничої) допомоги (далі - договір). (а.с 146-149)

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надати правову (правничу) допомогу клієнту з метою забезпечення захисту прав та законних інтересів клієнта в тому числі у врегулюванні спорів із ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», які можуть виникати із правовідносин щодо виконання договору № 263-11-135Е від 30.03.2017, в тому числі в рамках судової справи, а клієнт зобов`язується оплатити надання такої правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

У пункті 3.1.1 договору, сторони визначили, що за надання послуг правової (правничої) допомоги під час розгляду справи в суді однієї (першої або апеляційної, або касаційної) інстанції до винесення судового рішення, яким закінчується розгляд справи у відповідній інстанції клієнт сплачує виконавцю фіксований гонорар, що становить 25.000,00грн без ПДВ у кожній відповідній інстанції.

Пунктом 3.1.3. договору передбачено, що крім вказаного в п.3.1.1., клієнт за участь в кожному судовому засіданні сплачує виконавцю гонорар у сумі, яка складає еквівалент по 100 (сто) доларів США в гривні за офіційним курсом НБУ станом на день формування рахунку виконавцем за участь в одному судовому засідання в судах як першої так і апеляційної чи касаційної інстанцій.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами, а його дія поширюється також і на дату підписання договору (пункт 6.1 договору). Договір діє до 31.12.2023 (п. 6.2 договору).

Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2.) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач долучив до матеріалів справи звіт про надані послуги, а саме, детальний опис послуг правничої допомоги наданих виконавцем позивачу щодо захисту та представництва його інтересів у судовій справі №904/3819/22 у суді першої інстанції. (а.с 150)

На виконання умов укладеного між сторонами договору складений акт № 2 передачі - приймання послуг від 16.02.2023 на суму 25 000,00грн. Виконавець виставив позивачу рахунок № 36 від 16.02.2023 на суму 25 000,00грн. В якості підтвердження оплати отриманих послуг позивач надав платіжну інструкцію № 3779 від 16.02.2023р. на суму 25 000,00грн. (а.с 151-153)

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 Господарського процесуального кодексу України та у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зробленого в постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 8 ст. 127 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах Ніколова проти Болгарії та Єчюс проти Литви, п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Як вбачається з матеріалів справи, заявлений розмір витрат на правничу допомогу складає 25 000,00 грн.

Дослідивши подані позивачем документи, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви, як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/3819/22 є завищеним, надання частини послуг не підтверджена відповідними доказами, деякі витрати на послуги з надання правничої допомоги не були неминучими, а, отже, не вбачається необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 25 000,00грн., які не відповідають принципу співмірності та розумності, а тому обґрунтованими, справедливими та співмірними визнаються судом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00грн., що покладаються на відповідача.

Доводи апелянта є безпідставними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

З огляду на вищезазначені обставини, визначена судом першої інстанції сума витрат на правову допомогу, є обгрунтованою, доведеною, та необхідною.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Реймс Транспорт" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.03.2023 у справі №904/3819/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін