ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2023 р. м. Ужгород Справа № 907/671/23

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Піпар А.Ю.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика, м. Київ

до відповідача Фізичної особи підприємця Шоваг Ірини Володимирівни, смт. Міжгір`я Закарпатської області

про стягнення 73 662,83 грн

За участю представників:

позивача не з`явився;

відповідача не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи підприємця Шоваг Ірини Володимирівни 33 346,19 грн заборгованості за тілом кредиту та 40 316,64 грн заборгованості за процентами, посилаючись на неналежне виконання відповідачем договору про надання кредиту №375413-КС-001 від 14.08.2021.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/671/23 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2023.

Ухвалою суду від 27.07.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, встановлено учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Крім того вказаною ухвалою частково задоволено клопотання позивача про витребування доказів та Витребувано у Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк виписку про рух коштів по банківській картці ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 за період з 14.08.2021 по 23.02.2022.

15 серпня 2023 року на поштову адресу суду від Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2023 надійшов супровідний лист від 07.08.2023 № 20.1.0.0.0/7-230801/18550 з долученою випискою про рух коштів по банківській картці ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) № НОМЕР_2 за період з 14.08.2021 по 23.02.2022.

Надалі, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, судом згідно з ухвалою від 27.09.2023 призначено на 17.10.2023 судове засідання у цій справі, про яке повідомлено учасників процесу.

Позивач в судове засідання 17.10.2023 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання електронної копії ухвали від 27.09.2023 до електронного кабінету ТОВ «Бізнес Позика», що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 27.09.2023. Водночас, згідно з змістом позовної заяви, ТОВ «Бізнес Позика» не заперечує проти можливого розгляду справи без участі позивача.

Відповідач не скористався наданим йому правом заперечити проти позовних вимог та надати суду відзив на позов, в судове засідання 17.10.2023 не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку шляхом надіслання ухвали від 27.09.2023 за юридичною адресою місцезнаходження ФОП Шоваг І.В.. в смт. Міжгір`я Закарпатської області, вул. Б. Хмельницького, 3.

Водночас, означена ухвала суду невручена відповідачу під час доставки 12.10.2023, що вбачається з відомостей з вебсайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого відправлення за трек-номером 905.

Відповідно до ч. ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у ст. 242 ГПК України, за змістом ч. 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 ГПК України визначено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з п. п. 3, 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (надалі - Правила), і які регулюють відносини між ними.

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. п. 11, 17 Правил).

Пунктом 99 Правил визначено, що рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.

Відповідно до п. п. 116, 117 Правил у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка або Адміністративна послуга рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 99-3, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. п. 11, 17, 99, 116, 117 Правил свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19).

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 902/1025/19 Верховний Суд звернув увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Згідно приписів ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому відповідно до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, з огляду на необхідність дотримання встановленого в ст. 248 ГПК України строку розгляду вказаної справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення по даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки наявних в матеріалах справи доказів.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за Договором про надання кредиту №375413-КС-001 від 14.08.2021 року (з урахуванням Додаткової угоди 1 від 28.12.2021) зобов`язань по поверненню отриманого кредиту у визначений договором строк, сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого в нього утворилася заборгованості в розмірі 33 346,19 грн за кредитом та 40 316,64 грн по сплаті відсотків за користування кредитом.

Заперечення (відзив) відповідача.

Відповідачем не подано відзив на позов.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

14 серпня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика", як Кредитодавцем та Фізичною особою-підприємцем Шоваг Іриною Володимирівною, як Позичальником укладено договір №375413-КС-001 про надання кредиту (електронна форма) (надалі Договір), за умовами п. 1. якого, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 28 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Окрім того, за п. 1 Договору визначено строк кредиту 24 тижні; процентна ставка: в день 1,07948215, фіксована; комісія за надання кредиту 4200,00 грн; термін дії Договору до 29.01.2022; орієнтовна загальна вартість кредиту 69 960,00 грн.

Ціль (мета) надання кредиту для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення його згідно графіку.

Графік погашення кредиту був визначений сторонами в п. 3 договору шляхом сплати ануїтетного платежу щодватижні в сумі 5830,00 грн.

Крім того, 28 серпня 2021 між сторонами укладено Додаткову угоду 1 до Договору, відповідно до п. 1 якої підтверджено, що станом на 28.12.2021 сума неповернутого Позичальником кредиту, отриманого відповідно до Договору становить 13 107,19 грн.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. Додаткової угоди №1 від 28.12.2021 до Договору сторони домовились про збільшення кредиту на 24 000,00 грн. Після збільшення суми кредиту загальна сума отриманого та неповернутого Позичальником кредиту складатиме 37 107,19 грн.

Пунктами 3-6 Додаткової угоди №1 від 28.12.2021 до Договору сторонами продовжено строк кредиту на 136 днів; термін дії Договору продовжено до 14.06.2022; після укладення Додаткової угоди та збільшення суми кредиту загальна сума отриманого кредиту становить 37 107,19 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 89 520,93 грн; комісія за зміну умов 3600,00 грн.

Графік погашення збільшеної суми кредиту визначений сторонами в п. 7 Додаткової угоди №1 від 28.12.2021 до Договору шляхом сплати ануїтетного платежу щодватижні в сумі 7450,00 грн (останній платіж 7570,93 грн).

На виконання умов кредитного договору Кредитодавцем надано Позичальнику грошові кошти в загальній сумі 52 000,00 грн, які на підставі квитанцій платіжної системи «ТАС Рау» №433566717, №433566913 від 14.08.2021, довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 04.05.2023 перераховано на розрахунковий рахунок Позичальника в АТ КБ «Приватбанк».

Надання Кредитодавцем грошових коштів Позичальнику за Договором додатково підтверджується банківською випискою по рахунку Шоваг І.В. № НОМЕР_2 за період з 14.08.2021 по 23.02.2022, наданою банківською установою відповідно до листа №20.1.0.0.0/7-230801/18550 від 07.08.2023.

Матеріали справи, а саме банківська виписка по рахунку Шоваг І.В. № НОМЕР_2 за період з 14.08.2021 по 23.02.2022, розрахунок заборгованості станом на 27.03.2023 свідчать, що відповідачем як Позичальником неналежним чином виконувалися зобов`язання по повернення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії в строк, що зазначений в п. 3 Договору, п. 4 Додаткової угоди №1 від 28.12.2021 до Договору, здійснивши повернення кредиту на суму 18 653, 81 грн, сплату відсотків за користування кредитом в сумі 57 609,27 грн та 7800,00 грн комісії, у зв`язку з чим станом на 27.03.2023 допущено заборгованість по Договору, яка за позицією позивача становить 73 662,83 грн, з яких:

- 33 346,19 грн прострочена заборгованість за кредитом;

- 40 316,64 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом.

Несплата відповідачем означеної заборгованості стала підставою для звернення позивачем за захистом свого порушеного права до Господарського суду.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд зазначає, що за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №375413-КС-001 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-4742 14.08.2021 12:22:34", який згідно з наданою позивачем візуальною формою послідовності дій Клієнта свідчить про акцептування відповідачем умов оферти (пропозиції) щодо укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі.

Крім того, Додаткова угода №1 від 28.12.2021 до Договору також містить відмітку про підписання її одноразовим ідентифікатором: "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-4022 28.12.2021 19:15:52", який згідно з наданою позивачем візуальною формою послідовності дій Клієнта свідчить про акцептування відповідачем умов оферти (пропозиції) щодо укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі.

Укладення кредитного договору, додаткової угоди до нього в електронній формі та їх підписання одноразовим ідентифікатором не заперечується й відповідачем у справі.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 345 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що кредитні кошти відповідно до п. 1 Договору надавалися Позичальнику в цілях здійснення нею підприємницької діяльності, у зв`язку з чим суд констатує, що Договір №375413-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2021 та Додаткова угода №1 від 28.12.2021 до нього не є в розумінні п.п. 1-1, 11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договорами споживчого кредитування, про що також зазначено й в п. 1 Договору, а відтак, до правовідносин між сторонами не підлягають застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування».

Водночас, за змістом п.п. 5, 8 Договору Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, погоджується неухильно їх дотримуватися та підтверджує, що до укладення Договору він отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено законодавством України, зокрема, передбачену ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріали справи, а саме: квитанції платіжної системи «ТАС Рау» №433566717, №433566913 від 14.08.2021, довідка ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс» від 04.05.2023, банківська виписка по рахунку відповідача № НОМЕР_2 за період з 14.08.2021 по 23.02.2022, розрахунок заборгованості станом на 27.03.2023 свідчать, що Позивачем, як Кредитодавцем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Договором та Додатковою угодою до нього щодо надання Позичальнику строкового кредиту в загальній сумі 52 000,00 грн, в той же час Відповідачем порушено умови Договору щодо своєчасного (в строк, що зазначений в п. 3 Договору, п. 4 Додаткової угоди 1 до Договору) погашення заборгованості за отриманим кредитом, сплатою відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 10.07.2023 року заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем по тілу кредиту становить 33 346,19 грн, що не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами.

І оскільки факт порушення відповідачем зазначених договірних зобов`язань встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, Договір №375413-КС-001 про надання кредиту від 14.08.2021, Додаткова угода №1 від 28.12.2021 до Договору у судовому порядку недійсними або неукладеними не визнано, отже, їх умови є обов`язковими до виконання сторонами, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» про примусове стягнення з Фізичної особи - підприємця Шоваг Ірини Володимирівни33 346,19 грн заборгованості по кредиту підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені та підтверджені належними та допустимими доказами

Щодо вимог про стягнення процентів.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.п. 1., 3. Договору, 1-4 Додаткової угоди 1 від 28.12.2021 до Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Матеріали справи свідчать, що кредитний договір між позивачем та відповідачем укладено 14.08.2021, терміном кредитування, з урахуванням його продовження відповідно до Додаткової угоди 1 від 28.12.2021 до Договору, до 14.06.2022, а відтак, правомірним суд вважає нарахування відповідачу відсотків за користування кредитом по 14.06.2022.

З урахуванням викладеного, з огляду на ту обставину, що відсотки за користування кредитом в сумі 40 316,64 грн нараховано Кредитодавцем за період з 14.08.2021 по 14.06.2022 (відповідно до розрахунку заборгованості станом на 27.03.2023), тобто в межах строку кредитування, виходячи з визначених у п. 1 Договору ставок, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у справі.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 126, 129, 221, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Шоваг Ірини Володимирівни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Бізнес Позика (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) 33 346,19 грн (тридцять три тисячі триста сорок шість гривень 19 копійок) заборгованості по кредиту, 40 316,64 грн (сорок тисяч триста шістнадцять гривень 64 копійки) процентів за користування кредитом та 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок) в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 19 жовтня 2023 року.

Суддя Лучко Р.М.