ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2023 року Справа № 915/1059/23

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Алексєєва А.П. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю Насіннєва База, код 37708373 (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 31/Б, кв. 67), яка пред`явлена до відповідача - приватного підприємства ВВ Агро, код 35689130 (12132, Житомирська область, Хорошівський район, с. Поромівка, вул. Зарічна, 1), про стягнення пені у розмірі 11456,23 грн.

Рух справи.

05.07.2023 року позовну заяву зареєстровано у канцелярії господарського суду Миколаївської області.

10.07.2023 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

Заяви по суті.

Позивач просить суд вирішити спір і стягнути з відповідача пеню за невиконання зобов`язання по оплаті поставленого товару базовою ціною 31920 грн. з ПДВ згідно видаткової накладної РН-0000024 від 29.04.2021 року на виконання умов договору №29/04/2021, яка нарахована за період з 12.10.2022 року по 30.06.2023 року у розмірі 11456,23 грн. Вважає, що спір відповідно до ч. 5 ст. 29 ГПК України підсудний господарському суду Миколаївської області, оскільки в п. 9.2 договору встановлено, що місцем виконання грошових зобов`язань визначено юридичну адресу постачальника: 54001, Миколаївська області, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 31-Б, кв. 67.

Судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу позивач просить покласти на відповідача.

Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Копію ухвали суду від 10.07.2023 року про відкриття провадження у справі вручено представнику відповідача 28.07.2023 року під розписку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №077.

Заяви і клопотання учасників.

12.07.2023 року до суду від представника позивача - адвоката Глушаниці А. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано оригінал платіжної інструкції про сплату судового збору.

02.10.2023 року до суду від представника позивача адвоката Глушаниці А. надійшла заява, в якій останній зазначає, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом 5-ти днів від дня ухвалення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вказано у ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 ГПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на представлені докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю Насіннєва База (постачальник) та приватним підприємством ВВ Агро (покупець) був укладений договір поставки №29/04/2021, згідно умов якого постачальник зобов`язується продати та поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, перелік, кількість та інші характеристики якого узгоджені сторонами у додатку №1 та іншими відповідними додатками до цього договору ( п.1.1 договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар згідно додатку № 1 до договору базовою ціною 31920,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000024 від 29.04.2021 року.

З огляду на умови п. 3 додатку №1 від 29.04.2021 року до договору №29/04/2021, відповідач мав здійснити повну оплату до 31.01.2022 року.

Проте, відповідачем поставлений товар не оплачено, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 31920,00 грн.

Обставини укладення договору №29/04/2021 від 29.04.2021 року, поставки позивачем товару за видатковою накладною РН-0000024 від 29.04.2021 року та невиконання відповідачем обов`язку по оплаті товару встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 31.01.2023 року у справі №915/452/22, яке набуло законної сили 15.05.2023 року. Позов товариства з обмеженою відповідальністю Насіннєва База судом задоволено повністю. Зазначеним рішенням суду, окрім основного боргу, 3% річних, штрафу з відповідача також було стягнуто і пеню за період прострочення оплати товару з 01.02.2022 року по 11.10.2022 року.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Позивач зазначає, що станом на 30.06.2022 року відповідач оплати за договором не здійснив, поставлений товар залишається неоплаченим, борг становить 31920,00 грн.

Отже в зв`язку із тим, що порушення умов договору відповідачем не усунуте, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання за період з 12.10.2022 року по 30.06.2023 року у розмірі 11456,23 грн.

Предметом спору у даній справі є пеня, яка нарахована позивачем за несвоєчасне виконання зобов`язання по оплаті товару.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з приписами статей 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України). Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов?язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов?язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Несвоєчасне виконання відповідачем (фактично - невиконання ним у добровільному порядку) своїх зобов`язань за договором, а у подальшому - ще й невиконання у добровільному порядку рішення суду призвело до порушення прав позивача.

А відтак, позивач скористався своїм правом на пред`явлення позову до суду з вимогою про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов`язання.

Так, сторонами в договорі поставки від 29.04.2021 року погоджено, що за невиконання чи неналежне виконання зобов?язань за цим договором сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства України та цього договору (п. 6.1 договору).

У випадку прострочення оплати або неповної оплати товару в строки, зазначені у договорі, покупець зобов?язується на вимогу постачальника сплатити пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або частково неоплаченого товару за кожен день прострочення оплати (п. 6.4 договору).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов?язань за цим договором не обмежується шістьма місяцями, а здійснюється до моменту їх фактичного виконання (виключення з ч. 6 ст. 232 ГК України), а строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за такими зобов?язаннями сторонами згідно із ст. 259 ЦК України збільшується до трьох років (п. 6.7 договору).

Судом перевірено виконаний позивачем розрахунок суми пені у розмірі 11456,23 грн. і визнано його арифметично вірним.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 237, 238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного підприємства ВВ Агро, код 35689130 (12132, Житомирська область, Хорошівський район, с. Поромівка, вул. Зарічна, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Насіннєва База, код 37708373 (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд. 31/Б, кв. 67) пеню у сумі 11456 (одинадцять тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 23 коп., а також судовий збір, який сплачений за подачу позовної заяви у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення (ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження (ч. 2 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя А.П. Алексєєв