ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" вересня 2023 р. Справа№ 911/1428/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар

судового засідання Рибчич А.В.

за участю

представників:

від позивача - Рабченюк Л.П.

відповідача - не з`явились

від третьої особи-1 - Зікрата М.М.

від третьої особи-2 - Суховолець У.А.

розглянувши апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 )

на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. (повний текст складено 06.03.2023 р.)

у справі № 911/1428/22 (суддя - Бабкіна В.М.)

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Військової частини НОМЕР_1

за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції

та за зустрічним позовом Військової частини НОМЕР_1

до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

за участі третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

за участі третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України

про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності № 2164 від 01.10.2018 р.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій позивачем редакції.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2164 від 01.10.2018 р., укладеним між Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт "Київ") та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, було передбачено обов`язок Військової частини НОМЕР_1 відшкодовувати витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, а також обов`язок укласти відповідний договір. Однак сторонами не було досягнуто згоди щодо укладення вказаного договору, обов`язковість якого передбачена чинним законодавством та умовами відповідного договору.

Ухвалою господарського суду Господарського суду Київської області від 05.09.2023 р. було залучено до участі у справі в якості третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та в якості третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство інфраструктури України.

У вересні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2164 від 01.10.2018 р.

Вимоги позивача за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що укладений договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2164 від 01.10.2018 р. передбачає обов`язок орендаря здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, що суперечить вимогам п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р., яка є спеціальним нормативним актом та регулює ці правовідносини, у зв`язку з чим пункт 6.5 договору № 2164 не відповідає чинному законодавству і підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. у справі № 911/1428/22 позов Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову Військової частини НОМЕР_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить закрити провадження з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, або скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач за первісним позовом посилається на те, що у нього відсутні правові підстави укладати з Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю, оскільки управлінську функцію по забезпеченню належного утримання приміщень пункту пропуску через державний кордон покладено на Міністерство інфраструктури України.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/1428/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2023 р. відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/1428/22.

До суду 20.04.2023 р. надійшли матеріали справи № 911/1428/22.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/1428/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги не більше десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2023 р. відкрито провадження у справі № 911/1428/22 та призначено до розгляду на 14.06.2023 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2097/23 від 13.06.2023 р. у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 911/1428/22.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 р. апеляційну скаргу у справі № 911/1428/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2023 р. справу № 911/1428/22 за апеляційною скаргою Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2023 р. у судовому засіданні було оголошено перерву до 18.07.2023 р. після надання сторонами та третьою особою-2 пояснень по суті апеляційної скарги.

У судовому засіданні 18.07.2023 р третя особа-1 надала пояснення по суті апеляційної скарги, після чого було оголошено перерву до 26.09.2023 р.

У судовому засіданні 26.09.2023 р. представники позивача та третіх осіб надали додаткові усні пояснення по суті апеляційної скарги, представник відповідача не з`явився та подав через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що перебуває на лікарняному.

Розглянувши в судовому засіданні вказане клопотання, колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Отже, саме лише посилання сторони на неможливість його представника бути присутнім у судовому засіданні не є перешкодою для розгляду справи по суті, оскільки учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника.

Крім цього, колегією суддів враховано, що представники відповідача надавали усні пояснення по суті апеляційної скарги у судовому засіданні 14.06.2023 р., а неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення призведе до безпідставного затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.10.2018 р. між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях, (далі - орендодавець) та Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») (далі - орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2164 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - приміщення № 124, №№ 126-153, №№ 219-232, № 235, № 236, № 342 загальною площею 736,70 кв. м на 2-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення №№ 229-231, № 259 загальною площею 58,30 кв.м на 1-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення № 78 загальною площею 26,20 кв.м на 3-му поверсі пасажирського терміналу «D» (інв. № 47578); приміщення № 32 площею 14,20 кв.м на 4-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909); приміщення № 2, № 3, № 41, №№ 45-48, №№ 103-123, №№ 125-133, № 191, № 192 загальною площею 622,20 кв.м на 2-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909); приміщення № 93, № 91, № 178, № 238 загальною площею 43,50 кв.м на 1-му поверсі будівлі аеровокзалу терміналу «Б» (інв № 6909) (далі - майно), що розміщені за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, та перебувають на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (балансоутримувач).

Зідно з п. 1.2 договору оренди майно передається в оренду з метою розміщення структурних підрозділів Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»).

Як передбачено п. 5.12 договору оренди, орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, і протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, відшкодування податку на землю.

Договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, з 01 жовтня 2018 року до 31 серпня 2021 року (п. 10.1 договору оренди).

На виконання умов укладеного договору оренди Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») було прийнято у строкове платне користування державне нерухоме майно, яке перебуває на балансі Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на підставі акту приймання-передавання орендованого майна від 01.10.2018 р.

У подальшому, строк дії договору оренди було продовжено без проведення аукціону, а договір викладено в новій редакції від 03.11.2021 р.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди, в редакції від 03.11.2021 р., до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному п. 6.5 цього договору.

Згідно з п. 6.5 договору оренди, в редакції від 03.11.2021 р., протягом п`яти робочих днів з дати укладення цього договору балансоутримувач зобов`язаний надати орендарю для підписання: два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та/або проекти договорів із постачальниками комунальних послуг, якщо стосовно об`єкта оренди такими постачальниками комунальних послуг відкриті окремі особові рахунки або якщо окремі особові рахунки були відкриті на попереднього користувача майном. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання примірників договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю: підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору; або подати балансоутримувачу обґрунтовані зауваження до сум витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем за договором. Орендар зобов`язаний протягом 10 робочих днів з моменту отримання від балансоутримувача відповіді на свої зауваження, яка містить документальні підтвердження витрат, які підлягають відшкодуванню орендарем, підписати і повернути балансоутримувачу примірник договору. Орендар вживає заходів для укладення із постачальниками комунальних послуг договорів на постачання відповідних комунальних послуг протягом місяця з моменту отримання проектів відповідних договорів від балансоутримувача. Орендар зобов`язаний надати балансоутримувачу копії договорів, укладених із постачальниками комунальних послуг.

Відповідно до п. 9.2 договору оренди, в редакції, що діє з 03.11.2021 р., витрати на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю компенсуються орендарем у порядку, передбаченому п. 6.5 договору.

З метою підготовки договору про відшкодування витрат балансоутримувача, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» направило на адресу Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») разом із супровідним листом № 19-22/1-66 від 09.11.2018 р. Інформаційну довідку орендаря з проханням заповнити необхідну інформацію та надіслати на адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

У відповідь 03.12.2018 р. Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») надіслала на адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» лист № 23/10592, в якому повідомила, що бюджетні асигнування для оплати утримання орендованого нерухомого майна та/чи комунальних послуг Окремим контрольно-пропускним пунктом «Київ» не отримуються, та, з посиланням на п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2019 р., на п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р., на Порядок здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 48 від 18.01.1998 р., зазначалося, що питання утримання (надання комунальних послуг) в пунктах пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення належить до компетенції Міністерства інфраструктури України.

17.09.2019 р. Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулося з листом № 01-22/1-343 до Міністерства інфраструктури України за роз`ясненням питання відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна за вказаним договором оренди.

27.01.2020 р. Міністерство інфраструктури України направило на адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» лист № 1028/16/10-20, в якому рекомендовано вирішити порушене питання у судовому порядку з метою ефективного використання державного нерухомого майна та врегулювання договірних відносин.

12.10.2020 р. Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» разом із супровідним листом № 25-22-334 направило на адресу Військової частини НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг відповідно до договору оренди.

У відповідь 09.11.2020 р. Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») надіслала на адресу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» лист № 14/7769 про те, що ОКПП «Київ» (Військова частина1492) не має правових підстав укладати договори про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг, пов`язаних з утриманням майна, яке використовується в службовій діяльності, оскільки згідно з п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства». Відповідно до пункту 8 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.1994 р. № 100 «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства», проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення).

23.12.2021 р. Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» направило на адресу Військової частини НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») два примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю з додатками до нього, складені відповідно до примірного договору, затвердженого наказом Фонду державного майна, та підписані зі сторони Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Однак вказані примірники договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Військовою частиною НОМЕР_1 (Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ») підписані не були.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, думку позивача за первісним позовом, відповідач за первісним позовом у відповідності до вимог чинного законодавства та умов попередньо укладеного договору оренди зобов`язаний укласти договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю. В свою чергу позивач за первісним позовом вказує на те, що у нього відсутній обов`язок укладати такий договір, оскільки згідно з п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства».

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При цьому істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як передбачено ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Як було встановлено вище, договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, № 2164 було укладено між Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 01.10.2018 р. та викладено в новій редакції від 03.11.2021 р.

Однак із зустрічним позовом про визнання недійсним пункту договору Військова частина НОМЕР_1 звертається до Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", яке не є стороною зазначеного вище правочину.

Частиною 2 статті 48 ГПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Ініціатор заміни неналежного відповідача виступає позивач, який наділений правом на визначення осіб, які, на його думку порушили, не визнали чи оспорили суб`єктивні права, свободи чи інтереси. При цьому, законодавцем встановлено процесуальні строки представлення даного клопотання до суду, у справі яка розглядається за правилами загального позовного провадження - до закінчення підготовчого провадження.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження замінити первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Однак за власною ініціативою суд не може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем.

Наведене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 р. у справі № 910/7122/17.

Колегією суддів враховано, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом із тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначення процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у подові до такого відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 р. у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 р. у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 р. у справі № 127/93/17-ц, від 12.12.2018 р. у справі № 570/3439/16-ц, від 12.12.2018 р. у справі № 372/51/16-ц, від 05.05.2019 р. у справі № 554/10058/17.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що за умовами п. 3.1 договору оренди (в редакції, що діє з 03.11.2021 р.), дійсність якого не оспорюється зустрічним позивачем, до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат балансоутримувача за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із балансоутримувачем та/або безпосередньо з постачальником комунальних послуг в порядку, визначеному п. 6.5 цього договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним п. 6.5 договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, № 2164 від 01.10.2018 р. не підлягають задоволенню у зв`язку з тим, що подані до неналежного відповідача.

Задовольняючи вимоги позивача за первісним позовом в частині визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в редакції Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», суд першої інстанції виходив з того, що Військова частина НОМЕР_1 (ОКПП «Київ»), як орендар, виходячи з умов п. п. 3.1, 6.5 договору оренди, в редакції від 03.11.2021 р., зобов`язана укласти з балансоутримувачем майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю (договір про відшкодування витрат).

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на таке.

Як передбачено ст. ст. 2, 8, 9 Закону України «Про державний кордон України», охорона державного кордону України є невід`ємною складовою загальнодержавної системи захисту державного кордону і полягає у здійсненні Державною прикордонною службою України відповідно до наданих їй повноважень заходів з метою забезпечення недоторканності державного кордону України. Кабінет Міністрів України у межах своїх повноважень вживає заходів щодо забезпечення захисту та охорони державного кордону і території України. Перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України. Пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

За ст. ст. 6, 10 Закону України «Про державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення в структуру якої входять органи охорони державного кордону - прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини. Органи охорони державного кордону безпосередньо виконують поставлені перед Державною прикордонною службою України завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону України. Окремий контрольно-пропускний пункт призначений для організації та здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України осіб, транспортних засобів, вантажів. Окремий контрольно-пропускний пункт виконує поставлені завдання на території пунктів пропуску (пунктів контролю) через державний кордон України або поза їх межами в порядку, встановленому законодавством України.

Згідно з п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., проектування, будівництво (реконструкція) та утримання пунктів пропуску, пунктів контролю здійснюється відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» та Порядку здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 48 від 18.01.1999 р.

У відповідності до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 22.02.1994 р. «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» проведення роботи, пов`язаної з обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю), покладається на Міністерство інфраструктури (пункти пропуску для залізничного, морського, річкового, поромного та повітряного сполучення) і на Державну фіскальну службу (пункти пропуску для автомобільного сполучення).

Так, Окремий контрольно-пропускний пункт «Київ» Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_1 ) користується орендованими приміщеннями для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків по прикордонному контролю осіб та вантажів, які перетинають державний кордон України у відкритому пункті пропуску через Державний кордон в аеропорті Бориспіль згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України № 698-р від 14.11.1995 р.

Отже відповідач за первісним позовом здійснює використання орендованих приміщень для виконання своїх публічно-владних управлінських функцій.

При цьому, обов`язок з утримання вказаних приміщень покладено на Міністерство інфраструктури України, виходячи з приписів п. 25 Положення про пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 751 від 18.08.2010 р., п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про стан виконання рішень Президента України і Уряду з питань додержання вимог прикордонного і митного законодавства» № 100 від 22.02.1994 р. та п. 3 Порядку здійснення координації діяльності органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань додержання режимів на державному кордоні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 48 від 18.01.1999 р.

Згідно з п.п. 30 п. 3 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 460 від 30.06.2015 р. до основних завдань Міністерства інфраструктури України віднесено проведення роботи, пов`язаної з будівництвом, обладнанням, утриманням і ремонтом у пунктах пропуску через державний кордон приміщень для виконання зазначених видів контролю та службових приміщень для розміщення відповідних прикордонних підрозділів, митних та інших установ, що здійснюють контроль на державному кордоні (крім облаштування інженерними, технічними засобами для здійснення прикордонного, митного та інших видів контролю).

Відповідно до змісту вказаних правових норм, саме на Міністерство інфраструктури України, як суб`єкта владних повноважень, покладено управлінську функцію по забезпеченню належного утримання приміщень пункту пропуску через державний кордон, пов`язаної, зокрема, з утриманням приміщень пунктів пропуску через державний кордон, в яких можуть розміщуватись та здійснювати свою діяльність прикордонні підрозділи, митні та інші установи.

Як передбачено ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди формується на підставі примірного договору оренди, що затверджується: Кабінетом Міністрів України - щодо майна державної власності; представницькими органами місцевого самоврядування - щодо майна комунальної власності.

Вбачається, що договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, № 2164 було укладено між Військовою частиною НОМЕР_1 (ОКПП «Київ») та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях 01.10.2018 р. на підставі примірного договору оренди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження примірних договорів оренди державного майна» № 820 від 12.08.2020 р.

Отже, між сторонами було укладено примірний договір, який надає сторонам свободу у визначенні змісту умов договору та у можливості передбачати рекомендовані додаткові умови.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимога позивача за первісним позовом про визнання договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю укладеним в наданій редакції є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду справи місцевим судом було встановлено фактичні обставини справи на основі неповного дослідження поданих доказів, висновки суду не відповідають цим обставинам і їм надана неправильна юридична оцінка з помилковим застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. у справі № 911/1428/22 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та відмову у задоволенні зустрічного позову Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 129 ГПК України та беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно покласти на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 02.02.2023 р. у справі № 911/1428/22 скасувати повністю і ухвалити нове рішення.

3. Відмовити у задоволенні позову Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль".

4. Відмовити у задоволенні зустрічного позову Військової частини НОМЕР_1 .

5. Стягнути з Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (08300, Київська обл., Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-7, код 20572069) на користь Окремого контрольно-пропускного пункту "Київ" Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2) 3721 (три тисячі сімсот двадцять одна),50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 16.10.2023 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко