У Х В А Л А

про відкриття провадження у справі

17 жовтня 2023 року м. Чернігів справа № 927/1411/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали позовної заяви № б/н від 11.10.2023

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Голд Памук Туризм Іншаат Орман Урюнлері Іхраджят Ітхалят Санай ве Тіджарет Лімітід Ширкеті» (LLC «Gold Pamuk Turizm Insaat Orman Urunleri Ihracat Ithalat Sanayi ve Ticaret Limited Sir»),

ОСОБА_2 , Йлдиримлар Сока Маві ай сітесі 6В/В, Аланія/Анталія, Турецька Республіка (Oba Mah. Yildirimlar Sok 6B/B Merkez, Alanya-Antalya, Turkey

Предмет спору: про стягнення 5 490,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 200 446,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Памук Туризм Іншаат Орман Урюнлері Іхраджят Ітхалят Санай ве Тіджарет Лімітід Ширкеті» (LLC «Gold Pamuk Turizm Insaat Orman Urunleri Ihracat Ithalat Sanayi ve Ticaret Limited Sir»), у якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 5 490,82 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 200 446,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за контрактом № 15/2022 від 12.08.2022 в частині оплати вартості поставленого товару.

При цьому судом встановлено, що відповідачем виступає іноземний суб`єкт господарювання - Товариство з обмеженою відповідальністю «Голд Памук Туризм Іншаат Орман Урюнлері Іхраджят Ітхалят Санай ве Тіджарет Лімітід Ширкеті» (LLC «Gold Pamuk Turizm Insaat Orman Urunleri Ihracat Ithalat Sanayi ve Ticaret Limited Sir»), місцезнаходженням якого є Турецька Республіка.

За приписами ст. 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

За змістом ст. 7, 365, 366 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 3, 4 Закону України «Про міжнародне приватне право» якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно зі статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі.

Суд залишає позов без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі буде з`ясовано, що у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до частини першої статті 76 цього Закону суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи - відповідача; у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України; якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні; якщо у справі про відшкодування шкоди позивач - фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа - відповідач - місцезнаходження в Україні; якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання; дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України; якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України; якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном; якщо у справі про банкрутство боржник має місце основних інтересів або основної підприємницької діяльності на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Наведені вище норми свідчать про те, що суди, отримавши позовну заяву з вимогою до юридичної особи - нерезидента, повинні перш за все визначити, чи підсудна справа за участю іноземної особи судам України на підставі норм Закону України «Про міжнародне приватне право» (зокрема ст. ст. 76, 77 цього Закону) та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, оскільки згідно зі статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

У п. 7.2 контракту №15/2022 від 12.08.2022 сторони передбачили, що уразі, якщо сторони не дійдуть згоди, усі суперечки та розбіжності, що випливають із цього контракту, розглядаються у Міжнародному арбітражному суді при Українській торгово-промисловій палаті відповідно до його регламенту

Право сторін на передачу спору на розгляд міжнародного комерційного арбітражу передбачено статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" «арбітраж» - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2 до цього Закону).

При цьому міжнародний комерційний арбітраж не є державним органом, його не віднесено до системи судоустрою, він не здійснює правосуддя.

Відповідно до положень статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно з частиною 5 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Гарантуючи право на звернення до господарського суду, законодавець одночасно визначає, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається (частина 6 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Наслідки укладання сторонами такої угоди визначені у частині першій статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», пункті 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України та пункту 5 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. Стаття 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном (стаття 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж»).

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Укладання між сторонами угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу або третейського суду після відкриття провадження у справі, крім випадків, коли суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана, є підставою закриття провадження у справі (пункт 5 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, за змістом вищенаведених норм наявність арбітражної угоди (застереження) сама по собі не виключає можливість розгляду судом спору, що підсудний судам України у випадках, передбачених законом.

Укладання угоди про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу до відкриття провадження у справі може бути підставою для залишення позову без розгляду згідно з пунктом 7 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України та частини 1 статті 8 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», але лише за наявності таких умов: арбітражна угода укладена до відкриття провадження у справі; від відповідача надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді; такі заперечення висловлено не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору; суд не встановив, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

При цьому слід враховувати, що для забезпечення права відповідача на подання заперечень проти вирішення спору в господарському суді, відповідач має бути обізнаним про подання позову до суду та про відкриття провадження у справі.

З огляду на викладене, господарський суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, не вправі відмовляти у відкритті провадження у справі з посиланням на те, що оскільки між сторонами у справі було укладено угоду про передачу спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу, то позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Такі правові висновки викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного Господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2023 у справі № 926/4889/22.

Відповідно до Специфікації від 12.08.2022 (Додаток №1) до контракту №15/2022 від 12.08.2022 поставка товару здійснюється автотранспортом на умовах FCA (Україна, Чернігівська область, смт Сосниця, вул. Промислова, 2).

Враховуючи те, що відвантаження товару здійснено на території Чернігівської області, тобто контракт №15/2022 від 12.08.2022 виконувався сторонами, у тому числі на території України, спір може бути розглянутий Господарським судом Чернігівської області у разі відсутності заперечень відповідача проти вирішення спору в господарському суді.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Підстави для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі, встановлені Господарським процесуальним кодексом України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно зі ст. 367 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 Господарського процесуального кодексу України зміст і форма судового доручення про надання правової допомоги повинні відповідати вимогам міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо його не укладено - вимогам частин другої - четвертої цієї статті.

Між Україною та Турецькою Республікою укладено двосторонню угоду про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах 23.11.2000 (далі - Угода), яка була ратифікована Україною 05.07.2001 та набрала чинності 02.05.2004.

Даною Угодою встановлено, що громадяни Договірних Сторін мають право на рівний правовий захист на території другої Договірної Сторони щодо своїх прав та інтересів в цивільних справах так як би вони були громадянами другої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони на території другої Договірної Сторони мають право на вільний доступ до суду та інших компетентних органів для подання позовів та захисту своїх прав та інтересів щодо цивільних справ на тих самих умовах, як і громадяни другої Договірної Сторони. До юридичних осіб, місце діяльності яких є на території однієї з Договірних Сторін і які були створені згідно з законом цієї Договірної Сторони, також застосовуються положення цієї Угоди (ст. 1 Угоди).

Відповідно до ст. 5 Угоди правова допомога включає виконання судових процесуальних дій, передбачених законодавством Договірних Сторін, зокрема опитування сторін, свідків, експертів, здійснення експертизи, судового огляду, вручення та передачу документів, та інших правових дій, якщо це не суперечить законодавству запитуваної Договірної Сторони.

Враховуючи наявність вищезазначених діючих договірних відносин між Україною та Турецькою Республікою, суд вважає за необхідне керуватись під час направлення даного судового доручення положеннями Угоди про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах 23.11.2000.

Статтею 2 Угоди передбачено, що договірні Сторони призначають центральні органи для надання правової допомоги одна одній згідно з цією Угодою. Центральним органом з боку Турецької Республіки є Міністерство юстиції Турецької Республіки, з боку України - Міністерство юстиції України. Компетентні органи Договірних Сторін зносяться через їхні центральні органи з метою виконання цієї Угоди.

Прохання про здійснення правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або на англійську умов (ст. 3 Угоди).

Статтею 8 Угоди визначено, що запит про вручення документів має містити повну адресу отримувача та документи, які потрібно вручити. Якщо документ не може бути вручений за адресою, зазначеною в запиті про вручення, то запитуваний орган вдається до необхідних заходів щодо встановлення дійсної адреси. Якщо дійсну адресу встановити неможливо, то запитувана Договірна Сторона інформує про це запитуючу Договірну Сторону та повертає документи останній. Підтвердження вручення документів оформляється відповідно до вимог законодавства запитуваної Договірної Сторони. У підтвердженні повинні бути зазначені дата й місце вручення, а також ім`я особи, яка отримала документ.

Документи, які були складені, видані чи засвідчені та скріплені офіційною печаткою на території однієї з Договірних Сторін, або їх засвідчені копії не підлягають легалізації на території іншої Договірної Сторони. Документи, видані офіційними органами Договірних Сторін, мають таку саму доказову силу й на території другої Договірної Сторони (ст. 13 Угоди)

Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.07.2008 № 573/15264, затверджено Інструкцію про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень (далі - Інструкція), яка визначає порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах.

Пунктами 1.6, 1.7 Інструкції визначено, що реалізація міжнародних договорів України з питань міжнародної правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень здійснюється у межах компетенції Міністерством юстиції України безпосередньо та через міжрегіональні управління Міністерства юстиції України (далі - міжрегіональне управління), місцевими судами України (далі - суди України), а у відповідних випадках - іншими органами державної влади. Суди України з питань надання міжнародної правової допомоги в цивільних справах взаємодіють з іноземними компетентними органами через міжрегіональні управління та Міністерство юстиції України.

Якщо міжнародним договором України не передбачено інше, доручення про вручення документів складається згідно з додатком 1 Інструкції. Також додається формуляр підтвердження про вручення документа згідно з додатком 2 Інструкції (п. 2.1.3. Інструкції).

Пунктом 2.1.5. Інструкції визначено, що доручення підписується суддею та скріплюється гербовою печаткою суду України, який складає доручення.

Документи, що додаються до доручення, повинні бути оформлені відповідно до законодавства України, засвідчені підписом судді і печаткою суду України в належних випадках. Якщо документ, що надсилається, складається з декількох аркушів, вони мають бути відповідним чином прошнуровані, пронумеровані і скріплені печаткою суду України (п. 2.1.3. Інструкції).

Відповідно до п. 2.3 Інструкції переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України, або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Відповідно до міжнародних договорів України доручення та додані до нього документи не потребують засвідчення в порядку консульської легалізації або шляхом проставлення апостилю (п. 2.4. Інструкції).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про необхідність звернення до Міністерства юстиції України через Північно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Суми) для надання правової допомоги шляхом направлення судового доручення про вручення судових документів для їх подальшого спрямування до центрального органу Турецької Республіки - Міністерства юстиції Турецької Республіки та вручення документів відповідачу у даній справі з метою його належного повідомлення про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 3 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

З огляду на вищевикладене, необхідність дотримання процедури вручення судових документів, з урахуванням місцезнаходження відповідача в Турецькій Республіці та строків на поштове пересилання міжнародних відправлень, суд вважає за необхідне зупинити провадження у даній справі до 30.06.2024.

Керуючись ст. 176, 228, 229, 233-235, 365-367 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Прийняти позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Голд Памук Туризм Іншаат Орман Урюнлері Іхраджят Ітхалят Санай ве Тіджарет Лімітід Ширкеті» (LLC «Gold Pamuk Turizm Insaat Orman Urunleri Ihracat Ithalat Sanayi ve Ticaret Limited Sir») про стягнення 5 490,82 доларів США до розгляду та відкрити провадження у справі.

2. Здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

3. Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позов з доданими до нього документами.

Докази направлення позивачу відзиву надати суду у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк.

Суд звертає увагу відповідача, що усі документи, які подаються до Господарського суду Чернігівської області, повинні бути переведені на українську мову і легалізовані у встановленому законодавством порядку.

Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, відповіді на відзив з доданими до неї документами.

Докази направлення відповідачу відповіді на відзив надати суду у встановлений судом п`ятиденний строк.

5. Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заперечень з доданими до них документами.

Докази направлення позивачу заперечень надати суду у встановлений судом п`ятиденний строк.

6. Зобов`язати позивача у десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали надати суду інформацію, що підтверджує поточний правовий статус відповідача за законами Турецької Республіки (виписки з торгового, банківського, судового або іншого реєстру про реєстрацію відповідача як юридичної особи) та його місцезнаходження.

7. Зобов`язати позивача протягом 10-ти днів з дня отримання цієї ухвали надати суду нотаріально засвідчений переклад даної ухвали суду та доданого до неї судового доручення про вручення за кордоном судових документів з підтвердженням про їх вручення на англійську мову в трьох примірниках.

8. Провадження у справі №927/1411/23 зупинити до 30.06.2024.

9. Після надходження до Господарського суду Чернігівської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 документів з перекладом направити до Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (структурний підрозділ, пр. Миру, 43, м. Чернігів, 14000) судовим дорученням про вручення документів відповідачу для подальшої передачі до центрального органу Турецької Республіки - Міністерства юстиції Турецької Республіки.

10. Після надходження від центрального органу Турецької Республіки - Міністерства юстиції Турецької Республіки до Господарського суду Чернігівської області матеріалів судового доручення направити їх позивачу для здійснення перекладу на українську мову.

Встановити позивачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання вищезазначених документів для здійснення їх нотаріально засвідченого перекладу на українську мову та направлення до Господарського суду Чернігівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 17.10.2023 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Звернути увагу сторін на те, що відповідно до ст. 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://cn.arbitr.gov.ua/sud5028.

Суддя В. В. Шморгун