ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2023 р. Справа№ 910/5459/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 05.10.2023:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 03.07.2023)

у справі № 910/5459/23 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК"

до Міністерства оборони України

про стягнення 1 125 517,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" (далі - позивач) звернулось з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач) про стягнення 1 125 517,50 грн. Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просив суд стягнути з Міністерство оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" суму заборгованості за договором про закупівлю послуг за державні кошти № 370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022 у розмірі 1 125 517,50 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2023 у справі № 910/5459/23 позовні вимоги задоволено та стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" грошові кошти в розмірі 1 125 517 (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч п`ятсот сімнадцять) грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 16 882 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 76 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті за надані Послуги з ремонту і технічного обслуговування транспортних засобів військового призначення (50630000-0) (капітальний ремонт двигунів УТД-20 та їх модифікацій) за договором суду не подано. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 1 125 517,50 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового рішення та узагальнення її доводів

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" звернулось до суду першої інстанції з заявою, в якій просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Заява мотивована тим, що позивачем під час розгляду справи на підставі укладеного договору з АО «Хілько», понесені витрати на професійну правничу допомогу загалом у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується відповідним актом, і які позивач просив відшкодувати з посиланням на припис ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України.

Короткий зміст заперечень проти заяви про ухвалення додаткового рішення

Відповідач заперечував проти відшкодування заявлених витрат з посиланням на те, що на думку відповідача розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн є необґрунтованим та не пропорційним до предмету спору, з урахуванням ціни позову.

Короткий зміст додаткового рішення

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 заяву задоволено частково: стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн. 00 коп. В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов висновку не у повному обсязі покладати на відповідача понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката та частково задовольнити заяву, стягнувши з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 16000,00 грн., зокрема за наступну професійну правничу допомогу: збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн; підготовка позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн.(вартість вищевказаних робіт були надані до звернення з даною позовною заявою до суду, а відтак в процесі розгляду справи їх вартість не могла змінитись), підготовка відповіді на відзив, що складає 7 000,00 грн., оскільки дана послуга надавалась в процесі розгляду справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України 25.07.2023 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/5459/23 повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення в частині задоволених вимог позивача про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення не було враховано, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору у цій справі, враховуючи складність відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченого на виконання відповідних робіт;

- стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом збагачення сторони, на користь якої ухвалено рішення і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу;

- по даній справі позивача представляв адвокат, який приймав участь в аналогічних справах, заявлені до відшкодування витрати не спів мірними зі складністю справи, збільшення вартості виконання підготовки відповіді на відзив на 4 000 грн. є безпідставним, зважаючи на нескладність справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/5459/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Демидова А.М., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.07.2023 заяву судді Демидової А.М. про самовідвід від розгляду справи № 910/5459/23 задоволено. Матеріали апеляційної скарги у справі № 910/5459/23 передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/5459/23 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2023 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5459/23. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/5459/23.

28.08.2023 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023 поновлено Міністерству оборони України пропущений строк на подання апеляційної скарги на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 05.10.2023.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці з 29.09.2023 по 06.10.2023, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/5459/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

У зв`язку з перебуванням судді Тарасенко К.В. у відпустці 05.10.2023 по сімейним обставинам, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/5459/23 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2023 справу №910/5459/23 за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 05.10.2023 з`явився представник скаржника (Міністерства оборони України), а представник позивача (Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК") у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся засобами електронного зв`язку шляхом направлення ухвал Північного апеляційного господарського суду від 04.09.2023, від 05.10.2023 в електронний кабінет в системі «Електронний суд», про що складені відповідні довідки.

У відповідності до вимог ч. 5 статті 6 Господарського процесуального кодексу України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Представник скаржника в судовому засіданні 05.10.2023 підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване додаткове рішення повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити.

Ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, явка учасників обов`язковою не визнавалась, у зв`язку з чим неявка представника позивача, як і неподання відзиву на апеляційну скаргу, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги (ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки представники учасників справи, що не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких апеляційну скаргу не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка представників позивача у судове засідання за умови належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги - відсутні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 05.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік", далі "Клієнт", з однієї сторони, та Адвокатським об`єднанням "Хілько", (далі - Адвокатське об`єднання), з іншої сторони, укладено Договір про надання правової допомоги №120, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу, пов`язану із захистом його прав і законних інтересів в судах всіх інстанцій, що діють в системі судоустрою України, на підприємствах, установах і організаціях усіх форм власності незалежно від підпорядкування у справі про стягнення заборгованості, інфляційних втрат за Договором поставки №370/3/5/2/1/337 від 01.11.2022р. укладеним між Міністерством оборони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (п. 1.1 Договору).

Розділом 4 Договору сторони погодили наступні умови:

Орієнтовна вартість та ціна послуг вказується у Попередньому (орієнтовному) описі робіт (п. 4.1 Договору).

Остаточна вартість та ціна послуг визначається у Детальному описі робіт (п. 4.2 Договору).

Вартість робіт визначається у фіксованому розмірі ціни послуг без врахування часу роботи адвоката (п. 4.3 Договору).

Оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та (орієнтовного) опису робіт (п. 4.4 Договору).

За результатом наданих послуг складається Акт приймання-передачі послуг, який підписується Клієнтом протягом 5 днів з дня Його отримання (п. 4.5 Договору).

На підтвердження витрат у сумі 20 000,00 грн представник позивача надав копію детального опису робіт (наданих послуг) від 15.06.2023 р, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 15.06.2023.

Окрім того матеріали справи містять копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги АР№ 1120239 виданого адвокатським об`єднанням "Хілько" адвокату Хілько Альоні Василівні, а також копію платіжної інструкції від 07.04.2023 №4772 за якою Товариством з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" було сплачено 20 000,00 грн, адвокатському об`єднанню "Хілько" за надання правової допомоги.

Відповідно до детального опису робіт (надання послуг) та акту приймання - передачі наданих послуг Адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступну правову допомогу загалом на суму 20 000,00 грн.:

- Збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю 1 000,00 грн;

- Підготовка Позовної заяви з додатками вартістю 12 000,00 грн;

- Відповідь на відзив вартістю 7 000,00 грн.

Отже, за результатами розгляду спору, за наслідками якого судом першої інстанції було ухвалено рішення на користь позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" звернулось до суду першої інстанції з заявою, в якій просило стягнути з відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 20000,00 грн.

Заява мотивована тим, що позивачем під час розгляду справи на підставі укладеного договору з АО «Хілько», понесені витрати на професійну правничу допомогу загалом у розмірі 20 000,00 грн., що підтверджується відповідним актом, і які позивач просив відшкодувати з посиланням на припис ст. ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України.

У своїх запереченнях стосовно витрат на професійну правничу допомогу відповідач вказував, що розмір витрат на професійну правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн є необґрунтованим та не пропорційним до предмету спору, з урахуванням ціни позову, а відтак просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У ч. 4 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (ч. 5 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, дійсно, у розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №904/66/18 зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, вірно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, на підставі договору про надання правової допомоги №120 від 05.04.2023, відповідно до детального опису робіт (надання послуг) та акту приймання - передачі наданих послуг Адвокатським об`єднанням було надано клієнту наступну правову допомогу загалом на суму 20 000,00 грн.: Збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю 1 000,00 грн; підготовка позовної заяви з додатками вартістю 12 000,00 грн; Відповідь на відзив вартістю 7 000,00 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції дослідивши наявні матеріали справи в межах оцінки доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року,«Гімайдуліна і інші проти України»(пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші.

У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №910/4515/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З урахуванням вищенаведених приписів процесуального закону, суд апеляційної інстанції погоджується з правомірними висновками суду першої інстанції про те, що вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, попередньому орієнтовному описі робіт необхідних для надання правничої допомоги представником позивача було вказано наступні роботи:

- Збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн;

- Підготовка Позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн;

- Відповідь на відзив вартістю 3 000,00 грн;

- Участь у підготовчому засіданні вартістю 4000,00 грн;

- Участь у судовому засіданні вартістю - 4000,00 грн.

В свою чергу, пунктом 4.4 Договору, сторони передбачили, що оплата за даним договором здійснюється шляхом 100% попередньої оплати на підставі рахунку та (орієнтовного) опису робіт.

Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" на підставі платіжної інструкції від 07.04.2023 №4772 було сплачено 20 000,00 грн, адвокатському об`єднанню "Хілько" за надання правової допомоги.

Разом з тим, згідно відомостей з детального опису робіт (надання послуг) Адвокатським об`єднанням було надано клієнту (позивачу) наступну правову допомогу:

- Збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю 1 000,00 грн;

- Підготовка Позовної заяви з додатками вартістю 12 000,00 грн;

- Відповідь на відзив вартістю 7 000,00 грн.

Отже, враховуючи вищевикладене та з врахуванням п. 4.4 Договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що при здійсненні 100% попередньої оплати Товариством з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК", останнім було сплачено послуги адвокату вказані у попередньому орієнтовному розрахунку, відповідно до якого збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн; підготовка позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн; відповідь на відзив вартістю 3 000,00 грн; участь у підготовчому засіданні вартістю 4000,00 грн; участь у судовому засіданні вартістю - 4000,00 грн, а відтак підлягає врахуванню вартість робіт, що вказані у попередньому орієнтовному розрахунку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції, що на відповідача покладаються зокрема витрати на правову допомогу за наступні послуги надані адвокатом позивача: збір та ознайомлення з доказами у справі вартістю - 1 000,00 грн; підготовка позовної заяви з додатками вартістю - 8 000,00 грн., адже вартість вищевказаних робіт були надані до звернення з даною позовною заявою до суду, а відтак в процесі розгляду справи їх вартість не могла змінитись. В частині відшкодування вартості відповіді на відзив, що складає 7 000,00 грн., суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, про покладення на відповідача вказані витрати, оскільки дана послуга надавалась в процесі розгляду справи, і доводи скаржника про безпідставне збільшення вказаної суми спростовуються саме наявними документальними підтвердженнями фактичного надання вказаної послуги узгодженої вартості.

Також, суд апеляційної інстанції, з урахуванням критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку, що присуджені до стягнення з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 16 000,00 грн. - не є способом збагачення сторони, на користь якої ухвалено рішення і не становить для неї додатковий спосіб отримання доходу, оскільки такі витрати чітко описані, документально підтверджені та не є надмірними, з урахуванням критеріїв саме даного спору.

Участь представника позивача у справах з аналогічними сторонами та предметами спорів - не є підставою для відмови у стягненні відповідних витрат на професійну правничу допомогу в розумінні вищенаведених приписів процесуального закону.

Вказані обставини скаржником в апеляційній скарзі не спростовані і доводи скаржника у наведеній частині - є необґрунтованими, не були доведені належними засобами доказування та спростовуються наявними матеріалами справи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву позивача в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 16 000,00 грн. В решті заяви позивача, судом першої інстанції відмовлено і учасниками спору в цій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується.

Отже, усі доводи, посилання та обґрунтування скаржника судом апеляційної інстанції враховані, проте, є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові, а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване додаткове рішення у відповідності до ст. 86, 244 Господарського процесуального кодексу України, яким частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" та стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД "КВІК" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн. 00 коп.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у оскаржуваному додатковому рішенні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному додатковому рішенні, оскаржуване додаткове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного додаткового рішення в частині стягнення 16 000,00 грн., за наведених скаржником доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Міністерства оборони України на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/5459/23 - залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.07.2023 у справі № 910/5459/23 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/5459/23 повернути Господарському суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано: 13.10.2023.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.А. Гончаров