ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 915/1443/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Таран С.В.

секретар судового засідання Мисько І.С.

за участю представників сторін у справі:

Від Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» - Тучкова Ю.В. в порядку самопредставництва

Від MG Klimatechnik GmbH - адвокат Муляр Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу MG Klimatechnik GmbH

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023, суддя суду першої інстанції Ржепецький В.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складено та підписано 03.07.2023

по справі №915/1443/20

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція»

до відповідача: MG Klimatechnik GmbH

про: стягнення штрафних санкцій у розмірі 13 742,71 євро,

ВСТАНОВИВ

Описова частина.

30.11.2020 Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №32/18851/463 від 11.11.2020 (вх.№15143/20), в якій просило стягнути з MG Klimatechnik GmbH штрафні санкції у розмірі 13 742,71 євро по Договору на постачання товару №53-123-01-19-05586 від 15.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором на постачання товару №53-123-01-19-05586 від 15.07.2019.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстацнії.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з MG Klimatechnik GmbH на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» штрафні санкції у сумі 13 742,71 євро (7371,92 євро - пеня 0,1% та 6370,79 євро - штраф 7%) та витрати на оплату судового збору у розмірі 6922,20 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив поставку товару в повному обсязі 20.02.2020, тобто з простроченням в термінах поставки на 81 день, про що свідчать відмітки відвантаження товару на митній декларації UА508190/2020/200270, Invоісе/рахунку № DPNAEK-2/2019 від 22.11.2019, СМR №R24197МЕ, що є підставою для нарахування штрафних санкцій.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга MG Klimatechnik GmbH на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 по справі №915/1443/20.

Відповідач зазначає, що його не було повідомлено про дату та час розгляду справи №915/1443/21. Жодних повісток та будь-яких інших процесуальних щодо розглядуваної справи, окрім безпосередньо оскаржуваного рішення, не надходило. Дані обставини спричинили те, що відповідач не зміг надати до суду першої інстанції свої заперечення на позовну заяву.

Відповідач вказав, що судом першої інстанції не було враховано те, що датою відмітки в накладній на відвантаження товару (СМR) є 03.12.2019. Відтак, ця дата і є датою поставки. Таким чином, період прострочення здійснення поставки визначається з 01.12.2019 по 02.12.2019, а не з 01.12.2019 по 19.02.2020, як про це робить висновок Господарський суд Миколаївської області. А тому, єдино можливий розмір санкцій, який би міг бути нарахований до сплати Відповідачу, може становити 182,02 євро.

Керуючись викладеним вище, відповідач просить долучити до матеріалів справи в якості доказу власний примірник СМR №R24197МЕ з відміткою від 03.12.2019 (на підтвердження дати поставки) та скасувати повністю рішення Господарського суду Миколаївської області від 23 червня 2023 року у справі №915/1443/20.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу.

Позивач зазначає, що хибним є посилання апелянта на те, що датою поставки товару є дата відмітки в накладній на відвантаження товару 03.12.2019, адже датою постачання згідно з умовами договору є дата фактичної поставки товару - 20.02.2020, що підтверджується відміткою Миколаївської митниці ДФС на митній декларації UA508190/2020/200270, Invоісе/рахунку № DPNAEK-2/2019 від 22.11.2019, СМR №R24197МЕ.

Керуючись даними обставинами, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Короткий зміст відповіді на відзив на апеляційну скаргу.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Відповідача зазначає, що Позивач не спростовує те, що дійсно у накладній на відвантаження товару (CMR№R24197МЕ) датою відмітки є, власне, 03.12.2019.

Відповідач послався на те, що системний аналіз положень Інкотермс 2000, ст.4, 5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, ст.258, 263 Митного кодексу України, а також положень п.3.3 Договору, дозволяє стверджувати, що датою поставки товару є дата відмітки в CMR, а не фактична дата поставки, про що переконує Позивач.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №915/1443/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Поліщук Л.В., Таран С.В. що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2023.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №915/1443/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.08.2023 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою MG Klimatechnik GmbH на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 у справі №915/1443/20 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Миколаївської області невідкладно надіслати матеріали справи №915/1443/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/1443/20.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.09.2023 поновлено MG Klimatechnik GmbH строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 у справі №915/1443/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою MG Klimatechnik GmbH на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 у справі №915/1443/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 02.10.2023; призначено справу № 915/1443/20 до розгляду на 12 жовтня 2023 року о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів; зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 у справі №915/1443/20.

12.10.2023 у судовому засіданні прийняли участь представник Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» - Тучкова Ю.В. та представник MG Klimatechnik GmbH - адвокат Муляр Є.Г.

Фактичні обставини, встановлені судом.

15.07.2019 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі - покупець, позивач) та MG Klimatechnik GmbH (Німеччина) (надалі - постачальник, відповідач), укладений договір №53-123-01-19-05586 на постачання товару (надалі -Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 42950000-0 по ДК 021:2015 - Частини універсальних машин (ЗІП до СКО Tanporre) (далі - товар) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації № 1 (Додаток №1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору місцем виконання цього Договору є місто Южноукраїнськ.

Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість товару є твердою та складає всього 91011,36 Євро.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що постачання здійснюється на протязі 120 календарних днів з дати публікації договору в системі РгоZогго, але не пізніше 30.11.2019, на умовах: DDU м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до правил Інкотермс-2000.

Відповідно до п. 3.3. Договору датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п.3.3.).

Пунктом 4.1. Договору встановлено, що у разі порушення зобов`язань по договору, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання товару понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Пунктами 7.1-7.3 Договору встановлено, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов`язань за цим договором унаслідок настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили, такі, як: повені, землетруси, пожежі, інші стихійні лиха, а також війни, воєнні дії), а також дій органів законодавчої, виконавчої влади і підлеглих їм органів, що вступили в силу після укладання даного договору. Якщо будь-які з таких обставин безпосередньо вплинули на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договору, то цей термін відсувається відповідно до часу дії відповідної обставини. Форс-мажорні обставини визнаються тільки у випадку їх виникнення в період терміну дії даного договору. Про настання і припинення форс-мажорних обставин кожна сторона зобов`язана інформувати іншу сторону протягом 10 днів. Настання форс-мажорних обставин засвідчується сертифікатом органів, у компетенцію яких входять повноваження видавати сертифікати, що підтверджують настання подій непереборної сили. Недотримання терміну повідомлення про настання і припинення форс-мажорних обставин позбавляє відповідну сторону можливості посилатися на них як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 8.3. Договору у разі незадоволення претензії або не отримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 12.1. Договору він вступає в силу з моменту підпису обома сторонами та скріплення печаткою.

Відповідно до п. 12.2. Договору дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1. цього Договору, та закінчується 31.12.2020.

Відповідно до п. 12.3. Договору закінчення терміну дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього Договору, та виконання діючих зобов`язань.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Між сторонами також була погоджена та підписана Специфікація № 1, яка є Додатком №1 до Договору.

На підтвердження поставки в матеріалах справи міститься два примірника (позивача та відповідача) накладної на відвантаження товару СМR №R24197МЕ.

Крім того, позивач надав митну декларацію UА508190/2020/200270 та Invоісе/рахунок № DPNAEK-2/2019 від 22.11.2019.

Підставою для звернення з позовом стало порушення відповідачем строку поставки, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню 0,1% в сумі 7 371,92 Євро та штраф 7% в сумі 6 370,79 Євро.

Мотивувальна частина.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям у даній частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи №915/1443/20, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 365 ГПК України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни У країни та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах" №2052-III від 19 жовтня 2000 року, Верховна Рада України постановила приєднатися від імені України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, укладеної 15 листопада 1965 року в м. Гаага.

Відповідно до ст.2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Згідно із ст.3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Якщо формуляр складається українською мовою, то його обов`язково необхідно супроводжувати перекладом французькою чи англійською мовами або мовою запитуваної держави.

Доручення щодо вручення документів за кордоном надсилаються безпосередньо до Центрального органу іноземної держави, визначеного запитуваною державою згідно зі статтею 2 Конвенції, або через Міністерство юстиції України.

За приписами ст.367 ГПК України у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Згідно ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

За таких обставин, відповідачеві по справі для належного повідомлення про розгляд справи необхідно вручити документи у належній формі, відповідно до вимог Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 1965).

Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території Федеративної Республіки Німеччина регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, до якої Україна приєдналася 19.10.2000, прийнявши відповідний нормативний акт - Закон України Про приєднання України до Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно до ст.2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Відповідно до ст.3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

За приписами ст.7 Конвенції типові умови формуляра, доданого до цієї Конвенції, у всіх випадках обов`язково мають бути складені французькою або англійською мовами. Вони можуть при цьому бути складені офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуючої Держави.

Відповідні пробіли заповнюються або мовою запитуваної Держави, або французькою чи англійською мовами.

Відповідно до п.8 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" №04-5/608 від 31.05.2002 з останніми змінами від 09.11.2009 витрати, пов`язані з перекладом відповідних документів, а також з оплатою за вручення їх за кордоном згідно з цією Конвенцією, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона.

05.10.2021 Господарським судом Миколаївської області до компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина - Der Prasident des Landsgerichts (Domsheide, 16, 28195, Bremen) згідно Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 направлено пакет документів (ухвала Господарського суду Миколаївської області від 12.01.2021 про відкриття провадження у справі №915/1443/20, позовна заява вих.№32/18851/463 від 11.11.2020, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, підтвердження про вручення документа, короткий виклад документа, що підлягає врученню, ухвала Господарського суду Миколаївської області №915/1443/21 від 27.08.2021), що підлягає врученню - MG Klimatechnik GmbH (28309, Німеччина, м.Бремен, Варер штрасс, 133; : ).

16.11.2021 від компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина - Der Prasident des Landsgerichts (Domsheide, 16, 28195, Bremen) на адресу Господарського суду Миколаївської області надійшло повідомлення на німецькій мові з пакетом документів, які було направлено для вручення.

Ухвалою від 01.12.2021 суд поновив провадження у справі, зобов`язав позивача у строк до 21 лютого 2022 року подати до Господарського суду Миколаївської області переклад повідомлення компетентного органу запитуваної держави з німецької мови на українську мову, витрати по здійсненню перекладу документів на українську мову поклав на позивача - ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «Южно-Українська атомна електрична станція».

21.01.2022 на виконання ухвали суду позивачем подано до Господарського суду Миколаївської області для долучення до матеріалів справи переклад з німецької мови на українську мову повідомлення компетентного органу запитуваної держави.

З повідомлення компетентного органу Федеративної Республіки Німеччина - Der Prasident des Landsgerichts (Domsheide, 16, 28195, Bremen) вбачається, що MG Klimatechnik GmbH було через Земельний Суд міста Бремен вручено документи, а саме вказано, що документи були покладені 28.10.2021 до поштової скриньки, що знаходилася в службовому приміщенні адресата, оскільки з адресатом особисто зустрітися не вдалося (інший варіант вручення, згідно параграфу 180 Цивільного процесуального кодексу). Після покладення документів до поштової скриньки вони вважаються врученими адресатові. (т.2 а.с. 235-237)

Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи №915/1443/20 Господарським судом Миколаївської області, тому посилання апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо суті позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За умовами ст. 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності зі статтею 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частиною 2 статті 267 ГК України передбачено, що строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Між сторонами виникли господарські зобов`язання, підставою яких є письмовий договір №53-123-01-19-05586 на постачання товару від 15.07.2019.

В силу законодавства та умов договору MG Klimatechnik GmbH зобов`язане було здійснити поставку товару позивачу не пізніше 30.11.2019.

Відповідно до ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Відповідно до п. 3.3. Договору датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Крім того, пунктом 3.1. Договору встановлено, що постачання здійснюється на протязі 120 календарних днів з дати публікації договору в системі РгоZогго, але не пізніше 30.11.2019, на умовах: DDU м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до правил Інкотермс-2000.

Відповідно до Інкотермс-2000 DDU розшифровується як «delivered duty unpaid», тобто "поставка без сплати мита".

Термін "поставка без сплати мита" означає, що продавець здійснює поставку покупцю товару без проведення його митного очищення для імпорту та без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, за винятком (у відповідних випадках) будь-яких "мит" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення. Обов`язки щодо такого "мита" покладаються на покупця, так само як будь-які витрати і ризики, що виникнуть у зв`язку з тим, що він не здійснить своєчасно митного очищення товару для імпорту.

Проте, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо проходження ввізних митних процедур і несення витрат і ризиків, пов`язаних із цим, або сплати деяких витрат, якими супроводжується імпорт товару, сторони повинні включити чітке застереження про це у договір купівлі-продажу.

У даному випадку, сторони не погоджували покладення на продавця обов`язки щодо проходження ввізних митних процедур і несення витрат і ризиків, пов`язаних із цим. Тобто відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів покладається на покупця. Крім того, на покупця покладено і ризики, що виникнуть у зв`язку з тим, що він не здійснить своєчасно митного очищення товару для імпорту.

В той же час, судом першої інстанції було не вірно встановлено обставини справи та зазначено, що доставка здійснюється на умовах: DDР м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до правил Інкотермс-2000.

DDP означає "поставка зі сплатою мита", тобто продавець здійснює поставку покупцю товару, який пройшов митне очищення для імпорту, без розвантаження з будь-якого прибулого транспортного засобу в названому місці призначення. Продавець несе всі витрати та ризики, пов`язані з доставкою товару до цього місця, включаючи (у відповідних випадках) будь-які "мита" (під словом "мито" тут розуміється відповідальність за виконання та ризики виконання дій з проходження митних процедур, а також оплата витрат митного очищення, податків, митних і інших зборів) на імпорт до країни призначення.

Однак, такий висновок суду першої інстанції прямо суперечить умовам укладеного між сторонами спору договору.

Враховуючи умови договори, датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Тобто належними доказами дати постачання товару є накладна на відвантаження товару з відміткою про дату отримання товару на складі вантажоодержувача.

У даному випадку в матеріалах справи наявні два примірника накладної на відвантаження товару СМR №R24197МЕ.

Перший примірник даної накладної був поданий позивачем разом з позовною заявою.

У даному примірнику наявна наступна інформація:

- найменування відправника;

- найменування отримувача;

- місце розвантаження;

- місце та дата завантаження;

- перелік доданих документів;

- назва товару, його кількість, пакування;

- умови поставки;

- дані про перевізника у вигляді штампу;

- печатка та підпис підприємства перевізника;

- місце і дата складання накладної ( уданому випадку це 29.11.2019 у місті Рейнбек);

- підпис та штамп відправника;

- інформація про митне очищення, а саме штамп Волинської митниці ДФС від 30.11.2019 про взяття під митний контроль, штамп Миколаївської митниці ДФС від 03.12.2019 про взяття під митний контроль та штампи Миколаївської митниці ДФС від 19.02.2020 та 20.02.2020.

Однак у даному примірнику відсутня інформація про дату отримання вантажу отримувачем.

Другий примірник даної накладної був поданий відповідачем разом з апеляційною скаргою.

Колегія суддів вважає за можливе прийняти даний доказ до уваги, оскільки ця накладна на відвантаження товару не є новим доказом, а є примірником вже наявного у матеріалах доказу, який було подано позивачем.

У поданому відповідачем примірнику наявна наступна інформація:

- найменування відправника;

- найменування отримувача;

- місце розвантаження;

- місце та дата завантаження;

- перелік доданих документів;

- назва товару, його кількість, пакування;

- умови поставки;

- дані про перевізника у вигляді штампу;

- печатка та підпис підприємства перевізника;

- місце і дата складання накладної ( уданому випадку це 29.11.2019 у місті Рейнбек);

- підпис та штамп відправника;

- інформація про митне очищення, а саме штамп Волинської митниці ДФС від 30.11.2019 про взяття під митний контроль, штамп Миколаївської митниці ДФС від 03.12.2019 про взяття під митний контроль;

- відмітка про отримання 03.12.2019 вантажу Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція", скріплена підписом та печаткою позивача.

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що наданий апелянтом примірник накладної на відвантаження товару СМR №R24197МЕ є належним доказом отримання позивачем товару, оскільки містить відмітку про отримання 03.12.2019 вантажу Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція".

Позивач не оспорював проставлення відповідних відміток у примірнику накладної на відвантаження товару СМR №R24197МЕ, що знаходиться у відповідача.

З огляду на викладене вище, колегія суддів доходить до висновку, що позивач отримав товар 03.12.2019, що підтверджується накладною на відвантаження товару СМR №R24197МЕ.

В той же час, визначаючи дату отримання товару позивачем, суд першої інстанції керувався неналежними доказами, а саме накладною на відвантаження товару СМR №R24197МЕ без відмітки про дату отримання товару позивачем, митною декларацією UА508190/2020/200270 та Invоісе/рахунком № DPNAEK-2/2019 від 22.11.2019.

Однак такі докази не містили повну та дійсну інформацію про дату отримання позивачем товару. Посилання ж на дату проходження митного очищення товаром є помилковим, адже дана інформація жодним чином не свідчить про факт отримання покупцем товару.

Крім того, як було встановлено вище, саме на покупця покладено і ризики, що виникнуть у зв`язку з тим, що він не здійснить своєчасно митного очищення товару для імпорту. Тобто проходження митного оформлення товару тривалий час з 03.12.2019 по 20.02.2022 відбулося виключно з вини позивача.

Таким чином, позивач дійсно отримав товар 03.12.2019, тобто з пропуском встановленого у Договорі строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст.549 ЦК України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Як зазначалось вище, відповідно до пункту 4.1 Договору, у разі порушення зобов`язань по договору, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання товару понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Відповідач здійснив поставку товару в повному обсязі 03.12.2019, тобто з простроченням в термінах поставки на 2 дні. З огляду на це, суд першої інстанції невірно визначив кількість днів прострочення.

Тому колегія суддів вважає, що за період прострочення з 01.12.2019 по 02.12.2019 підлягає нарахування пеня у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення.

Здійснивши розрахунок пені, колегія суддів встановила, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню на суму 182,02 Євро (91 011,36 Євро х 0,1% х 2 дні =182,02 Євро).

В той же час позовні вимоги щодо стягнення штрафу взагалі не підлягають задоволенню, оскільки термін прострочення складає всього 2 дні, тоді як штраф накладається у разі прострочення постачання товару понад 30 днів.

З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог лише в частині стягнення пені у сумі 182,02 Євро, тоді як решта позовних вимог є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, наявна недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, крім того, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню з прийняттям у даній частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи нове рішення по справі, колегія суддів задовольнила позов частково на 1,32%, тому 1,32% витрат позивача зі сплати судового збору за подачу позовної заяви підлягає покладенню на відповідача, тоді як 98,68 % таких витрат покладаються на позивача.

Апеляційну скаргу відповідача було задоволено частково на 98,68%, тому 98,68% витрат відповідача зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги підлягає покладенню на позивача, тоді як 1,32% таких витрат покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269-271, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу MG Klimatechnik GmbH на рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 по справі №915/1443/20 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 по справі №915/1443/20 - скасувати в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафних санкції у сумі 13 560,69 євро (7 189,9 євро - пеня 0,1% та 6 370,79 євро - штраф 7%).

Прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2023 по справі №915/1443/20 - залишити без змін.

Резолютивну частину рішення викласти в наступній редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з MG Klimatechnik GmbH (28309, Німеччина, м.Бремен, Варер штрасс, 133; номер в торговому реєстрі HRB 29835 HB, податковий номер 60 122 14292) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, ) пеню у сумі 182,02 євро та витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 92,29 грн.

3.Відмовити у задоволенні позову в іншій частині.»

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м.Южноукраїнськ, промзона, ) на користь MG Klimatechnik GmbH (28309, Німеччина, м.Бремен, Варер штрасс, 133; номер в торговому реєстрі HRB 29835 HB, податковий номер 60 122 14292) витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 10 245,94 грн.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 17.10.2023.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Л.В. Поліщук

С.В. Таран