ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року м.Дніпро Справа № 904/3050/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач),

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 (суддя Бажанова Ю.А.)

у справі № 904/3050/23

за позовом ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ

до Фермерського господарства "Явір", м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області

про визнання недійсними рішень загальних зборів та нових редакцій статуту фермерського господарства і скасування реєстраційних дій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Явір", у якому просить:

- визнати недійсними рішення загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" (оформлене протоколом №2 від 14 червня 2022 року та Статут фермерського господарства "Явір" в новій редакції затвердженої протоколом № 2 загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" від 14 червня 2022 року, з одночасним скасуванням у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій, проведених щодо фермерського господарства "Явір": за номером 02000394 від 16.06.2022 (Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесення змін до відомостей про юридичну особу...).

- визнати недійсними рішення загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" оформлене протоколом № 3 від 05 липня 2022 року та Статут фермерського господарства "Явір" в новій редакції затвердженої протоколом № 3 загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" від 05 липня 2022 року, з одночасним скасуванням у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій, проведених щодо фермерського господарства "Явір": за номером 021000394 від 06.07.2022 (...Зміна розміру статутного (складеного) капіталу...).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 у справі № 904/3050/23 повернуто позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 без розгляду.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 у справі № 904/3050/23 та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, оскільки можуть бути об`єднані позовні заяви, які пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами; або якщо не співвідносяться між собою як основна та похідна. Окрім того, з метою виконання завдання господарського судочинства, суд може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 173 ГПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. При цьому слід врахувати правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №910/9302/19, за якою на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказами, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. На стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим до позовної заяви, виключно з мотивів наявності або відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору. З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов передчасного висновку для повернення позовної заяви позивачу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.07.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 у справі № 904/3050/23 у порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Частиною 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно п.6 ч.1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку, ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Статтею 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено порядок розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Зокрема частиною 2 статті 271 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Враховуючи, що апеляційна скарга подана на ухвалу про повернення позовної заяви, оскарження якої передбачено пунктом 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, перегляд оскаржуваної ухвали суду першої інстанції підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фермерського господарства "Явір", у якому просить:

- визнати недійсними рішення загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" (оформлене протоколом №2 від 14 червня 2022 року та Статут фермерського господарства "Явір" в новій редакції затвердженої протоколом № 2 загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" від 14 червня 2022 року, з одночасним скасуванням у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій, проведених щодо фермерського господарства "Явір": за номером 02000394 від 16.06.2022 (Зміни до установчих документів, які не пов`язані з внесення змін до відомостей про юридичну особу...).

- визнати недійсними рішення загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" оформлене протоколом № 3 від 05 липня 2022 року та Статут фермерського господарства "Явір" в новій редакції затвердженої протоколом № 3 загальних зборів членів фермерського господарства "Явір" від 05 липня 2022 року, з одночасним скасуванням у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційних дій, проведених щодо фермерського господарства "Явір": за номером 021000394 від 06.07.2022 (...Зміна розміру статутного (складеного) капіталу...).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач надав ОСОБА_2 довіреність, якою довіряв ОСОБА_2 бути його представником у роботі Фермерського господарства «Явір», як члена цього Фермерського господарства, в тому числі приймати участь в загальних зборах Фермерського господарства та на власний розсуд голосувати за прийняття чи не прийняття рішень по питаннях, які будуть розглядатися на цих зборах. 14.06.2022 члени відповідача провели без участі позивача загальні збори членів фермерського господарства «Явір», оформлені протоколом №2, на яких вирішили прийняти до членів фермерського господарства «Явір» ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також вирішили внести зміни до Статуту Фермерського господарства «Явір». 05.07.2022 члени відповідача провели без участі позивача загальні збори членів фермерського господарства «Явір», оформлені протоколом №3, відповідно до якого вирішили виключити позивача та ОСОБА_5 із членів фермерського господарства «Явір», затвердили новий розмір складного капіталу господарства, зменшив його на частку позивача та частку ОСОБА_5 , та затвердили нову редакцію статуту фермерського господарства «Явір». Внаслідок проведення 14.06.2022 та 05.07.2022 загальних зборів членів господарства, до членів господарства були включені нові члени, а позивач без його згоди на те, був виключений із членів фермерського господарства та відповідно позбавлений частки в складеному капіталі фермерського господарства. На даний час відповідачем внесені зміни до Статуту фермерського господарства «Явір» в редакції затвердженої протоколом загальних зборів № 2 від 14.06.2022 та в редакції затвердженої протоколом загальних зборів № 3 від 05.07.2022, здійснені реєстраційні дії щодо ФГ «Явір» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно включення до членів господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і виключення із членів фермерського господарства позивача та ОСОБА_5 . Разом з тим позивач зазначає, що не повідомлявся про проведення вказаних зборів та не був присутній на таких зборах. Наявність у члена ФГ «Явір» ОСОБА_2 довіреності від імені позивача приймати участь в загальних зборах Фермерського господарства та на власний розсуд, голосувати за прийняття чи не прийняття рішень по питаннях, які будуть розглядатися на цих зборах, не звільняло відповідача від належного та своєчасного повідомлення позивача про місце та час загальних зборів, оскільки надання вищевказаної довіреності не позбавляло позивача права особисто приймати участь в загальних зборах фермерського господарства.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.06.2023 повернуто позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 без розгляду.

Приймаючи вказану ухвалу господарський суд зазначив, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо визнання недійсними двох рішень загальних зборів, оформлених протоколом №2 від 14.06.2022 та протоколом №3 від 05.07.2022 та похідні вимоги від них (визнання недійсним Статуту та реєстраційних записів). Суду необхідно буде досліджувати кожне рішення окремо, порядок скликання зборів, підстави для визнання їх недійсними, що тягне за собою дослідження та встановлення обставин значного обсягу матеріалів. Кожна з таких вимог (визнання недійсними рішень загальних зборів, оформлених протоколом №2 від 14.06.2022 та протоколом №3 від 05.07.2022) становить самостійний предмет позову та обґрунтовується самостійними підставами та доказами для їх задоволення. Клопотання про об`єднання позовних вимог в межах однієї справи позивачем не заявлялося. З урахуванням наведеного господарський суд дійшов висновку про повернення позовної заяви позивачу на підставі п.2 ч.5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду щодо наявності підстав для повернення позовної заяві позивачеві, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч.2.ст. 4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною першою статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Згідно з частиною другою вказаної статті позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Частиною третьою статті 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява повинна містити, зокрема зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Згідно з ч. 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таким чином, вказаною нормою процесуального права закріплене право позивача об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні виникати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Верховний Суд у постановах від 24.04.2023 у справі № 916/1522/22, від 04.04.2023 у справі № 911/1757/21, від 30.03.2023 у справі № 910/4501/22, від 19.12.2022 у справі № 921/318/22, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18 зазначав, що об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

Разом з тим пунктом 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України передбачено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи заявлений позов стосується одних і тих же осіб (позивача та відповідача), містить кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами в частині встановлення обставин наявності або відсутності порушеного права позивача.

Відповідно до частини першої статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є, зокрема: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно з частиною першою статті 181 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Частиною другою статті 182 ГПК України визначено, що у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання об`єднання справ і роз`єднання позовних вимог, прийняття зустрічного позову, якщо ці питання не були вирішені раніше; може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; вирішує заяви та клопотання учасників справи; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Згідно частини 6 статті 173 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Про об`єднання справ в одне провадження, роз`єднання позовних вимог, про відмову в об`єднанні справ в одне провадження, роз`єднанні позовних вимог суд постановляє ухвалу.

Таким чином процесуальний закон передбачає можливість ухвалення судом рішення про роз`єднання позовних вимог, якщо в ході підготовчого провадження суд дійде висновку про порушення правил об`єднання позовних вимог, та за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати такі позовні вимоги.

При цьому колегія суддів враховує висновки Верховного Суду викладені у постановах від 23.10.2019 у справі №902/434/19 та від 02.12.2020 у справі №908/420/20, від 31.03.2023 у справі №910/4501/22, в яких зазначено, що приписи частини шостої статті 173 ГПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте, у будь-якому випадку коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та не підпадають під заборони, визначені у частинах четвертій, п`ятій статті 173 ГПК України, у суду відсутні підстави для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявлено позивачем клопотання про об`єднання позовних вимог. У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Окрім того в постанові Верховного Суду від 14.11.2019 у справі №910/9302/19, було зазначено, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності або відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України, а не перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору. Подібні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2021 у справі № 904/4376/20, від 02.12.2020 у справі № 908/420/20, від 31.10.2019 у справі № 922/1359/19.

Проте господарським судом не було враховано зазначені обставини та повернуто позовну заяву та додані до неї документи позивачу.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 вказаного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Таким чином, право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом, до підсудності якого вона віднесена. Особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у рішенні у справі "Беллет проти Франції" ("Bellet v. France", заява N 13343/87) від 04.12.1995 Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права у демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

За таких обставин, встановивши обґрунтованість доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про необхідність скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи до господарського суду для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Статтею 280 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Положеннями ч. 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського, розподіл суми судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись статтями 129, 226, 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 у справі № 904/3050/23 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.07.2023 у справі №904/3050/23 скасувати.

Справу №904/3050/23 направити до господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.А.Коваль