ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2023 р. Справа№ 911/1528/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 06.07.2023

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 (повний текст рішення підписано 31.03.2023)

у справі № 911/1528/22 (суддя Христенко О.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR»

про стягнення 781 863,40 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR»

до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» (далі - позивач, АТ «ОГС «Київоблгаз») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» (далі - відповідач, ТОВ «Камелія-PR») про стягнення 781 863,40 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу не здійснив оплату за надані позивачем послуги у період з січня 2022 року по липень 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 666 696,01 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 69 806,33 грн пені, 5 094,06 грн 3% річних та 40 267,00 грн інфляційних втрат.

Заперечуючи проти позову, ТОВ «Камелія-PR» у відзиві на позов, вказує на те, що ще у листопаді 2021 року за заявою споживача було здійснено перекриття запірних пристроїв та їх опломбування й відповідно з того часу ТОВ «Камелія- PR» не здійснювало споживання природного газу. Крім того, відповідач у своїх запереченнях зазначав про обставини непереборної сили, зокрема, військову агресію Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим ТОВ «Камелія-PR» було вимушено призупинити, а в подальшому зменшити обсяги виробничої діяльності і, як наслідок, потреба у газоспоживанні у 2022 році була відсутня.

Разом з цим, відповідач зазначав про те, що на підставі постанови «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» № 528 від 24.05.2022 операторам ГРС було доручено повідомити споживачів про право одноразової подачі заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 календарний рік з дня набрання чинності цією постановою до 15 вересня 2022. Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» скориставшись своїм правом звернулось до позивача із заявою про уточнення, в якій просило перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги з розподілу газу за період з 01.01.2022 по 31.08.2022, однак станом на 15.09.2022 оператором ГРМ не здійснений перерахунок величини замовленої річної потужності.

У вересні 2022 ТОВ «Камелія-PR» звернулося до суду першої інстанції із зустрічним позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про зобов`язання перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги розподілу природного газу на 2022 рік за договором розподілу природного газу.

В обґрунтування зустрічної позовної заяви, ТОВ «Камелія-PR» вказує на те, що 01.01.2016 між ним та АТ «ОГС «Київоблгаз» було укладено Типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання споживачем заяви-приєднання № 09420W53LPBР016. Оператором ГРМ на 2022 рік для ТОВ «Камелія- PR» було визначено річну замовлену потужність, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік, що передував календарному (2021) року в розмірі 742 444,44 куб м. З урахуванням зазначеної річної замовленої потужності на 2022 рік оператором ГРМ було визначено величну потужності для розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу в розмірі 61 870,37 куб м.

Разом з цим, враховуючи обставини непереборної сили, зокрема, військову агресію Російської Федерації проти України, ТОВ «Камелія-PR» було вимушено спочатку призупинити, а в подальшому зменшити обсяги виробничої діяльності і, як наслідок, потреби у газоспоживанні були відсутні у 2022 році. При цьому, за твердженням ТОВ «Камелія- PR», ще у листопаді 2021 року за заявою споживача було здійснено перекриття запірних пристроїв та їх опломбування й відповідно з того часу ТОВ «Камелія-PR» не здійснювало споживання природного газу.

Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено постанову «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» № 528 від 24.05.2022, якою було доручено операторам газорозподільних систем повідомити споживачів про право одноразової подачі заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 календарний рік з дня набрання чинності цією постановою до 15 вересня 2022. ТОВ «Камелія-PR» скориставшись своїм правом звернулось до позивача із заявою про уточнення, в якій просило перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість за період з 01.01.2022 по 31.08.2022, однак станом на 15.09.2022 оператором ГРМ не здійснений перерахунок величини замовленої річної потужності, у зв`язку з чим останній звернувся за захистом свого порушено права шляхом подання зустрічної позовної заяви.

У відповіді на відзив АТ «ОГС «Київоблгаз» з посиланням на положення пункту 9 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, зазначав про те, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача. Позивач за первісним позовом вказує на те, що річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, а отже оператором було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності на 2022, про що було повідомлено споживача та, яка була розрахована для щомісячної оплати на 2022 рік.

Крім того, позивач за первісним позовом вказує на безпідставне посилання відповідача за первісним позовом на можливість уточнення величини річної замовленої потужності для споживачів, яким річна замовлена потужність на поточний календарний рік визначена за показниками фактичного споживання за 2021 рік, оскільки положеннями Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану» чітко передбачено можливість коригування річної замовленої потужності за умови, коли споживач замовив річну замовлену потужність, що визначено абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 глави 5 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, однак відповідної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» зроблено не було.

Внаслідок того, що споживачем не було заявлено про річну замовлену потужність на 2022 рік, до останнього не можуть бути застосовані норми Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 «Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану», про що й було повідомлено споживача листом № 810-лв-17258-0922 від 30.09.2022.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.03.2023 первісний позов задоволено частково, закрито провадження у справі № 9111528/22 в частині позовних вимог за первісним позовом про стягнення 666 696,01 грн заборгованості.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» 39 860 грн 38 коп пені, 3 590 грн 69 коп інфляційних нарахувань, 2 411 грн 82 коп 3 % річних та 10 688 грн 38 коп судового збору. В іншій частині відмовлено в задоволенні первісного позову.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» про зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» 20.04.2023 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 у справі № 911/1528/22 в частині задоволених позовних вимог з первісним позовом та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким: у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити, зобов?язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги розподілу природного газу за 2022 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» за Договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420W53LPBP016, встановивши річну замовлену потужність на 2022 рік на рівні 314 куб.м. Просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/1528/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2023 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/1528/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023у справі № 911/1528/22.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/1528/22.

У зв`язку з перебуванням судді Станіка С.Р. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 10.05.2023 у справі № 911/1528/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2023 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 у справі № 911/1528/22 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023, справу № 911/1528/22 призначено до розгляду на 08.06.2023.

05.06.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, призначеному на 08.06.2023 без участі представника.

06.06.2023 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR».

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач за первісним позовом заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях відповідача, а рішення місцевого господарського суду від 01.03.2023 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи, призначений на 08.06.2023, не відбувся у зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному. Після виходу судді з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 розгляд справи призначено на 06.07.2023.

У судове засідання 06.07.2023 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні надав суду апеляційної інстанції свої пояснення по справі в яких, підтримав вимоги апеляційної скарги на підставі доводів, зазначених у них, просив скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 у справі № 911/1528/22 в частині задоволених позовних вимог з первісним позовом та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову та ухвалити нове рішення, яким: у задоволенні позовних вимог за первісним позовом про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат відмовити повністю, зустрічний позов задовольнити, зобов?язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги розподілу природного газу за 2022 рік для Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» за Договором розподілу природного газу від 01.01.2016 № 09420W53LPBP016, встановивши річну замовлену потужність на 2022 рік на рівні 314 куб.м.

Представник позивача у судовому засіданні також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти доводів, викладених у апеляційній скарзі, на підставі доводів, зазначених у відзиві на скаргу, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» здійснює розподіл природного газу, газу (метану) вугільних родовищ на підставі ліцензії, прийнятої рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 №855.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

З матеріалів справи вбачається що 01.01.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» було підписано Заяву-приєднання № 09420W53LPBР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими), що свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 2.1 Типового договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Згідно з п. 5.1 Типового договору розподілу природного газу облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 6.1 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з п. 6.2 Типового договору розподілу природного газу тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини приєднаної потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.4 Типового договору розподілу природного газу).

Згідно з п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до п. 8.2 Типового договору розподілу природного газу у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 Типового договору розподілу природного газу).

Як зазначає позивач за первісним позовом, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору розподілу природного газу не здійснив оплату за надані позивачем послуги у період з січня 2022 року по липень 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 666 696,01 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 69 806,33 грн пені, 5 064,06 грн 3% річних та 40 267,00 грн інфляційних втрат.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з п. 5 глави 3 розділу I Кодексу ГРС взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

Відповідно до п. 6 глави 3 розділу I Кодексу ГРС на підставі укладеного договору розподілу природного газу Оператор ГРМ: - присвоює споживачу (точці комерційного обліку), у тому числі побутовому споживачу, персональний EIC-код суб`єкта ринку природного газу та передає його Оператору ГТС для ідентифікації споживача в інформаційній платформі Оператора ГТС, у тому числі для цілей закріплення споживача в Реєстрі споживачів відповідного постачальника та здійснення оперативних заходів при запровадженні процедури зміни його постачальника; - надає послугу споживачу із забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності його об`єкта для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу; - забезпечує формування та передачу даних прогнозів відборів/споживання природного газу та обсягів фактичного споживання природного газу споживачем Оператору ГТС у порядку, визначеному Кодексом ГТС та цим Кодексом.

Згідно з п. 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Оператор ГРМ зобов`язаний на головній сторінці свого вебсайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу (п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

У пункті 12.2 Типового договору розподілу природного газу зазначено, якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим Договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей Договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Як вірно вказав суд першої інстанції, що перевірено судом апеляційної інстанції, матеріали справи не містять доказів розірвання договірних відносин між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR», з огляду на що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що у спірний період (січень 2022 року - липень 2022 року) договір розподілу природного газу був чинний.

Відповідно до п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

В абзаці 4 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС зазначено, що з 01 січня 2021 року річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, але не може бути меншою за: 39 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 куб.м - для об`єкта побутового споживача, на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення, або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні Оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величину річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу/інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів) (абзац 9 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення її у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Як вбачається з Акту приймання-передачі природного газу №ОГ000780276 від 30.09.2021, підписаного сторонами, АТ «ОГС «Київоблгаз» проінформував споживача про величину річної замовленої потужності на поточний 2021 рік, що склала 1 022 471,03 куб, величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному 2021 році, що становила 85 205,92 куб м; величину річної замовленої потужності на 2022 рік, яка склала 742 444,44 куб м, величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у 2022, що складає 61 870,37 куб м.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22.12.2021 № 2752 встановлено позивачу тариф на послуги з розподілу природного газу у розмірі 1,49 грн за 1 куб.м., враховуючи ПДВ, всього 1,788 грн за 1 куб м.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, щомісячна вартість послуги з розподілу природного газу становить 110 624,22 грн. (742 444,44 куб м куб.м. : 12 * 1,788 грн/куб м).

Згідно з п. 6.8 Типового договору розподілу природного газу надання Оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу Споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між Сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до п. 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 22.06.2022 та 01.08.2022 надіслав на адресу відповідача для підписання акти наданих послуг за період з січня 2022 року по липень 2022 року на загальну суму 774 369,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6.6 Типового договору розподілу природного газу оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

З розрахунку заборгованості долученого позивачем до позовної заяви, вбачається, що відповідачем станом на 01.01.2022 була здійснена передоплата в сумі 107 673,53 грн. Таким чином, станом на час звернення АТ «Київоблгаз» до господарського суду з відповідним позовом, заборгованість ТОВ «Камелія-PR» становила 666 696,01 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, відповідач розрахувався з позивачем та сплатив основну суму заборгованості, що підтверджується зокрема, наданою АТ «ОГС «Київоблгаз» довідкою про заборгованість за послуги розподілу природного газу між АТ «Київоблгаз» та ТОВ «Камелія-PR», згідно з якою станом на 28.02.2023 у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за первісним позовом.

Також, з матеріалів справи вбачається, що хоч і відповідачем було сплачено заборгованість за послуги розподілу природного газу за період: січень-липень 2022 року у сумі 666 696,01 грн, однак, ТОВ «Камелія-PR» не погоджується із зазначеною заборгованістю з підстав, викладених у відзиві на первісний позов та у зустрічному позові.

Відповідач вказує на те, що 16.11.2021 за заявою споживача було здійснено перекриття запірних пристроїв та їх опломбуванням й відповідно з того часу ТОВ «Камелія-PR» не здійснювало споживання природного газу.

Відповідно до п. 1.4 Типового договору розподілу природного газу послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача.

З моменту укладення між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, за наявності фізичного підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється Оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Доказів механічного від`єднання об`єкта відповідача від газових мереж, як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, скаржником до суду не надано. Доказів подання відповідачем заяви про остаточне припинення користування природним газом та ініціювання припинення договору розподілу природного газу також надано не було.

Отже, враховуючи, що у справі встановлено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не припинено, а також враховуючи те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що у споживача існує обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку передбаченому главою 6 розділу VI Кодексу ГРМ, в редакції постанови №2080 від 07.10.2019.

Така ж правова позиція та відповідні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 18.02.2021 у справі № 922/1703/20.

Відповідно до статті 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи приписи статті 231 ГПК України та те, що відповідачем було сплачено позивачу основну суму заборгованості, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про закрити провадження у справі в частині позовних вимог за первісним позовом про стягнення 666 696,01 грн. заборгованості з огляду на відсутність предмету спору.

Також, позивачем за первісним позовом нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за первісним позовом 69 806,33 грн пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов??язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов?язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 8.2 Типового договору розподілу природного газу у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Нарахування пені здійснюється починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку здійснення оплати за цим Договором.

Перевіривши розрахунок пені, що здійснений судом першої інстанції, враховуючи, що акти наданих послуг за січень - липень 2022 року були надіслані споживачу лише 22.06.2022 та 01.08.2022, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обґрунтованим розміром пені за прострочення оплати відповідачем послуг з розподілу природного газу є 39 860,38 грн, які підлягають стягненню з відповідача за первісним позовом, а не 69 806,33 грн пені, як помилково розрахував позивач.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 5 094,06 грн та 40 267,00 грн інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Кредитору, у свою чергу, згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України належить право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, що здійснений судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що розрахунок позивача є помилковим, а за вірним розрахунком, здійсненим судом з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом підлягають стягнення 3% річних в сумі 2 411,82 грн та інфляційні нарахування в сумі 3 590,69 грн.

Що стосується доводів скаржника про наявність форс-мажорних обставин у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України що стало підставою для ведення воєнного стану відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктами 10.1, 10.3 Типового договору визначено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторони зобов`язані негайно повідомити про форс-мажорні обставини та протягом чотирнадцяті днів з дня їх виникнення надати підтверджені документи щодо їх настання відповідно до законодавства.

Листом-роз`ясненням Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 р. №2024/02.0-7.1 ТПП України на підставі ст.ст.14, 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997 р. № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислова палата є недержавною неприбутковою самоврядною організацією, яка об`єднує юридичних осіб, які створені і діють відповідно до законодавства України, та громадян України, зареєстрованих як підприємці, та їх об`єднання.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" торгово-промислові палати створюються з метою сприяння розвиткові народного господарства та національної економіки, її інтеграції у світову господарську систему, формуванню сучасних промислової, фінансової і торговельної інфраструктур, створенню сприятливих умов для підприємницької діяльності, всебічному розвиткові усіх видів підприємництва, не заборонених законодавством України, науково-технічних і торговельних зв`язків між українськими підприємцями та підприємцями зарубіжних країн.

Приписами ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Згідно з ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 р. № 40(3) (з наступними змінами).

За умовами п. 6.2 регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 регламенту).

Оцінюючи лист ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 в контексті правил засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться в регламенті, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний офіційний лист ТПП України від 28.02.2022 р. не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, використання листа ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 з метою підтвердження форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання через військову агресію російської федерації проти України має супроводжуватися іншими доказами на підтвердження неможливості виконати конкретне зобов`язання в строк та належним чином.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського процесуального кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, в силу приписів ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Щоб довести форс-мажорні обставини відповідачу необхідно довести причинно-наслідковий зв`язок між зобов`язаннями, які сторона не може виконати, та обставинами (їхнім результатом), на які сторона посилається, як на підставу неможливості виконати зобов`язання. Утім, відповідачем у даній справі не надано належних та допустимих доказів наявності форс-мажору у спірних правовідносинах.

З урахуванням зазначеного, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Відтак, твердження відповідача про неможливість своєчасного виконання зобов`язання з причин настання форс-мажорних обставин, а саме - з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, не є у даному випадку належно обґрунтованим. До того ж, як вірно зауважив суд першої інстанції, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач за первісним позовом перебуває в кращому становищі, порівняно з відповідачем, з огляду на запровадження в державі воєнного стану, тобто зазначені в листі ТПП України від 28.02.2022 р. № 2024/02.0-7.1 форс-мажорні обставини, стосуються обох сторін договору.

Враховуючи зазначене та те, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань, і стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхню здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відхилення вказаних доводів скаржника як необґрунтовані та недоведені.

Що стосується вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелія- PR" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Київоблгаз" про зобов`язання перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги природного газу на 2022 за договором розподілу природного газу, колегія суддів зазначає наступне.

Як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ТОВ "Камелія-PR" вказує на те, що за умовами укладеного між сторонами типового договору розподілу природного газу шляхом підписання споживачем заяви-приєднання № 09420W53LPBР016, на 2022 рік оператором ГРМ для ТОВ "Камелія- PR" було визначено річну замовлену потужність, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу за газовий рік, що передував календарному (2021) року в розмірі 742 444,44 куб м. З урахуванням зазначеної річної замовленої потужності на 2022 рік оператором ГРМ було визначено величну потужності для розрахунку місячної вартості послуги розподілу природного газу в розмірі 61 870,37 куб м.

Разом з цим, враховуючи обставини непереборної сили, зокрема, військову агресію Російської Федерації проти України, ТОВ "Камелія-PR" було вимушено спочатку призупинити, а в подальшому зменшити обсяги виробничої діяльності і, як наслідок, потреби у газоспоживанні були відсутні у 2022 році. При цьому, за твердженням ТОВ "Камелія- PR", ще у листопаді 2021 року за заявою споживача було здійснено перекриття запірних пристроїв та їх опломбування й відповідно з того часу ТОВ "Камелія-PR" не здійснювало споживання природного газу.

Національної комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено постанову "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану" № 528 від 24.05.2022, якою було доручено операторам газорозподільних систем повідомити споживачів про право одноразової подачі заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх об`єктах на 2022 календарний рік з дня набрання чинності цією постановою до 15 вересня 2022. ТОВ "Камелія-PR" скориставшись своїм правом 06.09.2022 звернулось до АТ "ОГС "Київоблгаз" із заявою про уточнення, в якій просило перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість за період з 01.01.2022 по 31.08.2022, однак станом на 15.09.2022 оператором ГРМ не здійснений перерахунок величини замовленої річної потужності, у зв`язку з чим відповідач (позивач за зустрічним позовом) звернувся за захистом свого порушено права шляхом подання зустрічної позовної заяви.

Заперечуючи проти зустрічного позову АТ "Київоблгаз" з посиланням на положення пункту 9 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, вказує на те, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

АТ "Київоблгаз", як під час розгляду справи у суді першої інстанції, так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції вказував про те, що річна замовлена потужність об`єкта споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що перебував розрахунковому календарному року, а отже оператором було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності на 2022, про що було повідомлено споживача та, яка була розрахована для щомісячної оплати на 2022 рік.

Крім того, відповідач за зустрічним позовом стверджує про безпідставне посилання позивача за зустрічним позовом на можливість уточнення величини річної замовленої потужності для споживачів, яким річна замовлена потужність на поточний календарний рік визначена за показниками фактичного споживання за 2021 рік, оскільки положеннями Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану" чітко передбачено можливість коригування річної замовленої потужності за умови, коли споживач замовляв річну замовлену потужність, що визначено абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 глави 5 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, однак чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Камелія-PR" зроблено не було.

Отже, внаслідок того, що споживачем не було заявлено про річну замовлену потужність на 2022 рік, до останнього не можуть бути застосовані норми Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану", про що й було повідомлено споживача листом № 810-лв-17258-0922 від 30.09.2022.

Як зазначалося вище, 01.01.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Камелія-PR" було підписано Заяву-приєднання № 09420W53LPBР016 до умов договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими), що свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 1 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, розрахунку споживача за послугу розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

В пункті 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС зазначено, що річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктів за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Згідно з п. 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС оператор зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу всіма об`єктами споживача за попередній газовий рік та одночасно повідомити його, що зазначений обсяг споживання газу за замовчуванням споживача буде визначений як розмір річної замовленої потужності споживача на наступний календарний рік. У такому повідомленні оператор ГРМ одночасно має зазначити про: величини річної замовленої потужності на поточний календарний рік; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному календарному році; величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у наступному календарному році; покази лічильника природного газу /інші дані, за якими було сформовано (станом на 30 вересня поточного року) розмір річної замовленої потужності (за замовчуванням) на наступний календарний рік (для побутових споживачів).

Така інформація надається споживачеві шляхом розміщення у платіжних документах (для побутових споживачів), особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими).

Так, як вбачається з матеріалів справи, та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно з Актом приймання-передачі природного газу №ОГ000780276 від 30.09.2021, підписаним сторонами, АТ "ОГС "Київоблгаз" проінформував споживача про величину річної замовленої потужності на поточний 2021 рік, що склала 1 022 471,03 куб, величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у поточному 2021 році, що становила 85 205,92 куб м; величину річної замовленої потужності на 2022 рік, яка склала 742 444,44 куб м, величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати споживачем у 2022, що складає 61 870,37 куб м.

Отже, на виконання вимог абз. 9 п. 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС, оператором ГРМ було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності Товариства з обмеженою відповідальністю "Камелія-PR" на 2022 рік, про розрахунок замовленої потужності на 2022 та, яка розрахована для щомісячної оплати на 2022 рік, про що було повідомлено споживача.

Відповідно до абзацу 10 пункту глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС споживач, що не є побутовим, має право не пізніше 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада) подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

У відповідності до положень Кодексу ГРМ можливість уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності на поточний календарний рік одноразово з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року для споживача, що не є побутовим, передбачена пунктом 3 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС, в якому зазначено, що право подати заявку на уточнення річної замовленої потужності передбачено у разі здійснення споживачем, що не є побутовим, замовлення річної потужності відповідно до абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 цієї глави.

Тобто виходячи із зазначеного, Кодексом ГРМ чітко передбачено умови та порядок надання споживачу можливості коригування річної замовленої потужності на поточний календарний рік.

Так, Постановою НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану" визначений порядок та умови надання можливості коригування річної замовленої потужності на поточний календарний рік, зокрема, можливості уточнення величини річної замовленої потужності здійснюється на підставі заявок на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності для споживачів, які замовили річну потужність на 2022 календарний рік відповідно до абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає помилковими та безпідставними доводи скаржника щодо можливості уточнення величини річної замовленої потужності для споживачів, яким річна замовлена потужність на поточний календарний рік вже визначена за показниками фактичного споживання за 2021 рік, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, положеннями Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану" чітко передбачено можливість коригування річної замовленої потужності за умови, коли споживач замовляв річну замовлену потужність.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи містять заявку від 06.09.2022 на уточнення (зменшення) величини замовленої річної потужності на 2022 рік подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Камелія-PR" після надання до суду первісного позову про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу.

Норми постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 258 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовим, в умовах воєнного стану" передбачають можливість застосування норм даної постанови регулятора в частині обов`язку оператора розглядати відповідні заявки на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності виключно у випадках замовлення споживачем, що не є побутовим, річної потужності на 2022 рік календарний рік відповідно до абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС, тобто за умови своєчасного звернення споживача із відповідним замовленням.

При цьому, правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що Кодекс ГРМ не ставить у пряму залежність подання Споживачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на наступний газовий рік від повідомлення споживача оператором ГРМ про фактичний обсяг споживання природного газу за попередній газовий рік.

Водночас подання уточненої заявки є правом споживача, яке може бути реалізоване споживачем по закінченні попереднього газового року (30 вересня) в будь-який момент, незалежно від поведінки оператора ГРМ, оскільки обсяги споживання за попередній газовий рік є відомими самому споживачу, в тому числі і з актів приймання-передачі природного газу, які містять інформацію про щомісячний обсяг (об`єм) спожитого природного газу.

Покладання Кодексом ГРМ на оператора ГРМ обов`язку проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу у строк до 12 жовтня щорічно не змінює порядку визначення розміру річної замовленої потужності, що свідчить про те, що за умови відсутності уточненої заявки споживача на величину річної замовленої потужності на розрахунковий календарний рік споживач був зобов`язаний визначити річну замовлену потужність об`єкта позивача на розрахунковий календарний рік виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, згідно з вимогами абзацу першого пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

При цьому положеннями Кодексу ГРМ не передбачено можливості уточнення величини річної замовленої потужності, яка визначена оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу об`єктом споживача за попередній газовий рік, у разі нездійснення споживачем замовлення річної потужності у строк не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому.

Оскільки споживачем не дотримано відповідні строки та форма звернення із заявкою на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності, на переконання колегії суддів, оператором ГРМ, правомірно був здійснений розрахунок величини річної замовленої потужності ТОВ "Камелія-PR" на 2022 рік та у відповідності до вимог абзацу 9 пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРС, споживача було повідомлено про величину річної замовленої потужності на 2022 рік та про величину потужності, яка розрахована для щомісячної оплати у 2022 році.

При цьому, судом першої інстанції правомірно відхилений та не взявся до уваги судом, доданий позивачем за зустрічним позовом висновок експерта - Пленюк Мар`яни Дмитрівни з питань права щодо можливості застосування аналогії закону, виходячи з наступного.

Так, позивач за зустрічним позовом вказує на те, що складений висновок стосується предмету спору та відповідає на питання: "чи має право споживач, який не є побутовим, якому річна замовлена потужність на розрахунковий рік визначена оператором ГРМ за показниками фактичного споживання за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року - за аналогією на підставі норми пункту 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, подати в розрахунковому році заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності при наявності різниці між фактичним споживанням газу в розрахунковому році та показником річної замовленої потужності на такий рік.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 108 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: застосування аналогії закону, аналогії права; змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.

Частиною 1 статті 109 Господарського процесуального кодексу України визначено, висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

Необхідність застосування закону і права за аналогією викликана наявністю неврегульованих нормами права цивільно-правових відносини, що не може бути усунено іншими джерелами цивільного права.

Відповідно до статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Можливість застосування аналогії закону передбачена в частині 10 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Отже, аналогію закону можна застосовувати виключно у разі подібності спірних неврегульованих правовідносин (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду України від 15.04.2015 року у справі № 3-39гс15).

При вирішенні справи по аналогії закону чи аналогії права обов`язковим є дотримання таких умов: аналогія допустима лише у випадку повної чи часткової відсутності правових норм; суспільні відносини, до яких застосовується аналогія, повинні знаходитися у сфері правового регулювання; повинна бути схожість між обставинами справи і наявною нормою за суттєвими юридичними ознаками; пошук норми, що регулює аналогічний випадок, повинен здійснюватися спочатку в актах тієї ж галузі права, у випадку відсутності - в іншій галузі права і у законодавстві в цілому; винесене у процесі використання аналогії правове рішення не повинно суперечити нормам закону, його меті; обов`язково повинно бути мотивоване пояснення причин застосування рішення по аналогії до конкретного випадку.

Необхідно зазначити, що застосування аналогії забороняється, якщо вона прямо заборонена законом, чи якщо закон пов`язує настання юридичних наслідків з наявністю конкретних норм.

Як вірно вказав суд першої інстанції, у спірних правовідносинах відсутні прогалини в правову регулюванні Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, як і Постановою НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовими, в умовах воєнного стану" врегульовано порядок уточнення величини річної замовленої потужності в розрахунковому календарному році, яким передбачено умови уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності.

У випадку застосування положень Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовими, в умовах воєнного стану" до споживачів, що не є побутовим, які не замовляли річну замовлену потужність відповідно до абзацу 10 пункту 2 або абзацу 2 пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, таке застосування буде протирічити вимогам Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовими, в умовах воєнного стану", якими чітко передбачено таку можливість лише для споживачів, які замовляли річну замовлену потужність відповідно до абз. 10 пункту 2 або абзацу 2 пункту 5 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

Тобто можливість коригування річної замовленої потужності протягом розрахункового календарного року (з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року відповідно до Кодексу ГРМ, та з 24 травня 2022 року по 15 вересня 2022 року відповідно до Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 528) є як додатковою перевагою споживачів, які несуть додаткову відповідальність у випадку перевищення обсягів річної замовленої потужності, так і гарантованою можливістю шляхом коригування убезпечити договірні відносини від додаткової відповідальності за перевищення обсягів замовленої потужності.

Оскільки, Товариство з обмеженою відповідальністю "Камелія-PR" не замовляло річну замовлену потужність на 2022 рік відповідно до абз. 10 п. 2 або абз. 2 п. 5 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в такому випадку, положення абз. 1 п. 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та Постанови НКРЕКП від 24.05.2022 № 528 "Про уточнення річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача, що не є побутовими, в умовах воєнного стану" до ТОВ "Камелія-PR" не застосовуються. В наслідок чого, зустрічні позовні вимоги ТОВ "Камелія-PR" про зобов`язання оператора ГРМ перерахувати річну замовлену потужність та місячну вартість послуги розподілу природного газу на 2022 для ТОВ "Камелія- PR" за Договором розподілу природного газу №09420W53LPВР016 від 01.01.2016 є безпідставними, а тому правомірно відхилені судом першої інстанції.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем за первісним позовом не було подано належних та переконливих доказів на заперечення заявленого первісного позову та доказів на підтвердження зустрічного позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі ТОВ "Камелія-PR" на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Київської області від 01.03.2023, прийняте після повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв`язку з правильним застосуванням норм матеріального права, є таким що відповідає нормам закону.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду Київської області від 01.03.2023 - залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR» на рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 у справі № 911/1528/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2023 у справі № 911/1528/22 залишити без змін.

3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Камелія-PR».

4. Матеріали справи № 911/1528/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано 10.10.2023.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала