ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023м. ДніпроСправа № 904/4856/23

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Приватного підприємства "Санта-Україна" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атік Агро" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором поставки № 405А2020 від 27.02.2020 у розмірі 319 604 грн. 46 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "Санта-Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атік Агро" (далі - відповідач) заборгованість за договором поставки № 405А2020 від 27.02.2020 у розмірі 319 604 грн. 46 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 405А2020 від 27.02.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем у період з 23.12.2021 по 14.02.2022 товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 319 604 грн. 46 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 794 грн. 07 коп.

Ухвалою суду від 11.09.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача за допомогою системи "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 48655/23 від 25.09.2023), в якому він просить суд поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву та прийняти рішення з урахуванням суми, яка була сплачена відповідачем 16.02.2022, посилаючись на таке:

- ухвалою суду від 11.09.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Запропоновано відповідачу протягом 5-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву. В ухвалі суду вказано, що ухвала суду направлена на електронну адресу відповідача . Доступ до зазначеної електронної адреси втрачений товариством. Про відкриття провадження по справі відповідачу стало відомо з реєстру судових рішень 18.09.2023, у той же день представник відповідача надав заяву про підключення його до матеріалів електронної справи;

- ухвала суду була отримана представником відповідача 20.09.2023;

- ТОВ "Атік Агро" здійснювало до 24.02.2022 свою господарську діяльність в магазинах у м. Маріуполі. Через воєнну агресію РФ всі магазини відповідача були зруйновані та розкрадені, разом з обладнанням, залишками товару та первинними документами, про що було повідомлено правоохоронні органи. Враховуючи вказані обставини, для підтвердження або спростування наявності боргу відповідачу був потрібен додатковий час, тому відповідач просить суд визнати поважними причини пропуску строку на надання відзиву на позовну заяву та поновити його;

- вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються частково з огляду на те, що 16.02.2022 відповідач частково оплатив продукцію за видатковою накладною від 14.01.2022 на суму 20 000 грн. 00 коп. Таким чином, розмір заборгованості за договором поставки, який вказаний позивачем, має становити 299 604 грн. 46 коп. (319 604 грн. 46 коп. - 20 000 грн. 00 коп.);

- також, відповідач зазначає, що підтвердити або спростувати поставку товару за наданими позивачем видатковими накладними відповідач не має можливості через втрату первинних документів та програмного забезпечення, за допомогою якого обліковувалась господарська діяльність.

Від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшли пояснення по справі (вх. суду № 52653/23 від 16.10.2023), в яких він вказує про таке:

- позивачем при складанні позовної заяви було допущено помилку - фактична сума заборгованості відповідача складає 319 604 грн. 46 коп., тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача саме 319 604 грн. 46 коп.;

- позивач просить суд взяти до уваги, що відповідачем дійсно було сплачено на розрахунковий рахунок позивача 20 000 грн. 00 коп. згідно з платіжною інструкцією № 1319 від 16.02.2022 з призначенням платежу: "оплата за продукти харчування згідно з видатковими накладними від 14.01.2022", проте позивач не поставляв відповідачу товар згідно з накладними від 14.01.2022, і таких накладних по поставці товару відповідачу по договору поставки № 405А2020 взагалі не існує. Враховуючи, що договір поставки між сторонами був укладений 27.02.2020, позивач здійснював систематичні поставки товару відповідачу з березня 2020 року і тому сума в розмірі 20 000 грн. 00 коп., сплачена згідно з платіжною інструкцією № 1319 від 16.02.2022, була зарахована в рахунок погашення заборгованості по раніше відвантаженому товару.

Як убачається з матеріалів справи, відзив на позовну заяву був направлений позивачу 25.09.2023 на зазначену ним у позовній заяві електронну пошту - (а.с.154).

Частиною 6 статті 116 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Згідно з частиною 7 статті 116 Господарського процесуального кодексу України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до строків, встановлених Нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 за № 173/24950, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відповіді на відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема позивачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо висловлених відповідачем заперечень. У даному випадку додатково наданий строк, - два тижні, господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській та Київській областях (місцезнаходження позивача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.

Приймаючи до уваги Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, станом на 17.10.2023 строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, з приводу наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву обставин, позивачем були подані до суду 16.10.2023 письмові пояснення.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Тобто у статті 248 Господарського процесуального кодексу України законодавець визначив межі розумного строку для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, а саме: не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Крім того, згідно із частинами 2, 3 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Слід відзначити, що розгляд даної справи по суті розпочався 11.10.2023, а строк розгляду даної справи закінчується 10.11.2023, отже у даному випадку судому було надано сторонам достатній строк для висловлення їх правових позицій та подання доказів по справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, строк дії договору, умови поставки, факт поставки, загальна вартість поставленого товару, настання строку його оплати, наявність часткової чи повної оплати, допущення прострочення оплати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 27.02.2020 між Приватним підприємством "Санта-Україна" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Атік Агро" (далі - покупець, відповідач) було укладено договір поставки № 405А2020 (далі - договір, а.с.9-16), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у договорі, поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та здійснити оплату відповідно до умов договору.

Договір було укладено з протоколом узгодження розбіжностей (а.с.17-20).

У пунктах 9.1., 9.2., 9.3. договору сторони визначили, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків - до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань. Строк дії договору не може бути автоматично продовженим. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків.

У подальшому, 28.12.2020 сторонами була укладена Додаткова угода до договору №405А2020 від 27.02.2020, за умовами пункту 1 якої сторони домовились продовжити строк дії договору до 31.12.2021. Сторони також домовились, що термін дії договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний рік у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому договорі, але не пізніше, ніж за 15 днів до закінчення терміну дії (а.с. 21).

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом також встановлено, що у вказаному договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплено печатками підприємств, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з пунктом 2.1. договору ціни на товар, що поставляються за договором вказуються у замовленні на підставі специфікації, в якому вказується загальна вартість замовлення, та яка діє на момент відправлення замовлення, що є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору загальна ціна договору визначається сумою загальної вартості товару, поставленого протягом строку дії договору згідно з специфікаціями, що підтверджено видатковими та товаросупровідними документами.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

У розділі 5 договору сторонами були визначені строки та умови поставки і прийняття товару, зокрема:

- поставка товару здійснюється автотранспортом постачальника або третьої особи на умовах DDP (згідно з Інкотермс 2010 року), та в будь-якому випадку за рахунок постачальника (пункт 5.1. договору);

- фактично датою поставки товару є дата приймання покупцем товару в місці поставки, яка відповідає даті видаткової накладної, підписаної сторонами. Разом з товаром покупцю повинні передаватись належні для поставленого виду товару документи, що підтверджують його якість і безпеку, включаючи сертифікати, якісні посвідчення, ветеринарні довідки/свідоцтва (оригінали або копії, засвідчені печаткою постачальника) (пункт 5.7. договору);

- право власності на товар, а також ризик випадкової загибелі товару переходять до покупця в момент підписання відповідальною особою покупця видаткової (та/або товарно-транспортної) накладної (пункт 5.10. договору).

Як убачається з матеріалів справи, на виконання умов договору, позивачем у період з 23.12.2021 по 14.02.2022 був поставлений відповідачу товар (рибна продукція) на загальну суму 319 604 грн. 46 коп. відповідно до наступних видаткових накладних:

- видаткової накладної № 129354 від 23.12.2021 на суму 15 864 грн. 84 коп. (а.с. 22);

- видаткової накладної № 129255 від 23.12.2021 на суму 11 434 грн. 26 коп. (а.с. 23);

- видаткової накладної № 129357 від 23.12.2021 на суму 2 618 грн. 28 коп. (а.с. 24);

- видаткової накладної № 3954 від 17.01.2022 на суму 4 786 грн. 80 коп. (а.с. 25);

- видаткової накладної № 3955 від 17.01.2022 на суму 9 708 грн. 90 коп. (а.с. 26);

- видаткової накладної № 3956 від 17.01.2022 на суму 4 410 грн. 00 коп. (а.с. 27);

- видаткової накладної № 3957 від 17.01.2022 на суму 9 822 грн. 60 коп. (а.с. 28);

- видаткової накладної № 3958 від 17.01.2022 на суму 17 456 грн. 70 коп. (а.с. 29);

- видаткової накладної № 4389 від 17.01.2022 на суму 1 303 грн. 50 коп. (а.с. 30);

- видаткової накладної № 4390 від 17.01.2022 на суму 3 337 грн. 20 коп. (а.с. 31);

- видаткової накладної № 4391 від 17.01.2022 на суму 1 087 грн. 20 коп. (а.с. 32);

- видаткової накладної № 4392 від 17.01.2022 на суму 6 662 грн. 70 коп. (а.с. 33);

- видаткової накладної № 4393 від 17.01.2022 на суму 12 168 грн. 90 коп. (а.с. 34);

- видаткової накладної № 9106 від 01.02.2022 на суму 5 637 грн. 00 коп. (а.с. 35);

- видаткової накладної № 9108 від 01.02.2022 на суму 8 603 грн. 40 коп. (а.с. 36);

- видаткової накладної № 9109 від 01.02.2022 на суму 3 773 грн. 10 коп. (а.с. 37);

- видаткової накладної № 9110 від 01.02.2022 на суму 12 026 грн. 10 коп. (а.с. 38);

- видаткової накладної № 9111 від 01.02.2022 на суму 13 979 грн. 10 коп. (а.с. 39);

- видаткової накладної № 9112 від 01.02.2022 на суму 2 430 грн. 90 коп. (а.с. 40);

- видаткової накладної № 9113 від 01.02.2022 на суму 3 066 грн. 00 коп. (а.с. 41);

- видаткової накладної № 9114 від 01.02.2022 на суму 669 грн. 30 коп. (а.с. 42);

- видаткової накладної № 9115 від 01.02.2022 на суму 5 665 грн. 80 коп. (а.с. 43);

- видаткової накладної № 9116 від 01.02.2022 на суму 8 484 грн. 30 коп. (а.с. 44);

- видаткової накладної № 13313 від 14.02.2022 на суму 16 638 грн. 30 коп. (а.с. 45);

- видаткової накладної № 13314 від 14.01.2022 на суму 22 018 грн. 62 коп. (а.с. 46);

- видаткової накладної № 13317 від 14.02.2022 на суму 10 334 грн. 52 коп. (а.с. 47);

- видаткової накладної № 13320 від 14.02.2022 на суму 29 968 грн. 68 коп. (а.с. 48);

- видаткової накладної № 13321 від 14.02.2022 на суму 4 564 грн. 86 коп. (а.с. 49);

- видаткової накладної № 13323 від 14.02.2022 на суму 25 109 грн. 82 коп. (а.с. 50);

- видаткової накладної № 13324 від 14.02.2022 на суму 16 896 грн. 12 коп. (а.с. 51);

- видаткової накладної № 13325 від 14.02.2022 на суму 6 828 грн. 66 коп. (а.с. 52);

- видаткової накладної № 13394 від 14.02.2022 на суму 22 248 грн. 00 коп. (а.с. 53).

Суд зауважує, що товар, визначений умовами договору, у повній мірі відповідає товару, що був поставлений згідно з вказаними видатковими накладними, а отже судом визначено, що сторонами в цій частині були дотримані умови договору.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Так, підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Товар, зазначений у вище казаних видаткових накладних, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до їх оформлення. Видаткові накладні підписані представником відповідача без будь-яких зауважень та скріплені штампом підприємства.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу отримання товару за вказаними вище видатковими накладними відповідачем також не заявлено.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку продавця за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити вартість цього товару.

Так, відповідно до змісту Протоколу узгодження розбіжностей до договору поставки №405А2020, редакція пункту 2.7. договору, погоджена сторонами наступна: "Покупець здійснює оплату за поставлений товар в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 14-ти календарних днів з моменту поставки" (а.с.17).

Позивач посилається на те, що відповідачем були порушені зобов`язання за договором поставки № 405А2020 від 27.02.2020 в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений позивачем у період з 23.12.2021 по 14.02.2022 товар, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 319 604 грн. 46 коп. Вказане і є причиною спору.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що в даній справі неоплаченим є товар, поставлений позивачем:

- 23.12.2021 (за трьома видатковими накладними);

- 17.01.2022 (за десятьма видатковими накладними);

- 01.02.2022 (за десятьма видатковими накладними);

- 14.02.2022 (за дев`ятьма видатковими накладними).

При цьому, до відзиву на позовну заяву відповідач долучив платіжне доручення № 1319 від 16.02.2022 на суму 20 000 грн. 00 коп. із призначенням платежу "оплата за продукти харчування згідно з видатковими накладними від 14.01.2022" (а.с. 150).

Як установлено судом, у даній справі спірними є поставки, які відбулись 23.12.2021, 17.01.2022, 01.02.2022 та 14.02.2022, отже вказане платіжне доручення не може бути належним доказом оплати поставленого у спірний період товару.

Більше того, у письмових поясненнях позивача (вх. суду № 52653/23 від 16.10.2023) позивач просив суд взяти до уваги, що відповідачем дійсно було сплачено на розрахунковий рахунок позивача 20 000 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 1319 від 16.02.2022 з призначенням платежу: "оплата за продукти харчування згідно з видатковими накладними від 14.01.2022", проте позивач не поставляв відповідачу товар згідно з накладними від 14.01.2022, і таких накладних по поставці товару відповідачу по договору поставки №405А2020 не існує. Враховуючи, що договір поставки між сторонами був укладений 27.02.2020, позивач здійснював систематичні поставки товару відповідачу з березня 2020 року і тому сума в розмірі 20 000 грн. 00 коп., сплачена згідно з платіжним дорученням №1319 від 16.02.2022, була зарахована в рахунок погашення заборгованості по раніше відвантаженому товару.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем 23.12.2021, 17.01.2022, 01.02.2022 та 14.02.2022 товару на загальну суму 319 604 грн. 46 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 319 604 грн. 46 коп.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 4 794 грн. 07 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного підприємства "Санта-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Атік Агро" про стягнення заборгованості за договором поставки №405А2020 від 27.02.2020 у розмірі 319 604 грн. 46 коп. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Атік Агро" (проспект Слобожанський, будинок 73, м. Дніпро, 49083; ідентифікаційний код 37077262) на користь Приватного підприємства "Санта-Україна" (бульвар Лесі Українки, будинок 15, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 30634862) - 319 604 грн. 46 коп. основного боргу та 4 794 грн. 07 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 17.10.2023.

Суддя Ю.В. Фещенко