номер провадження справи 16/22/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2023 Справа № 908/2465/22(905/160/21)

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Романа Анатолійовича, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи № 908/2465/22(905/160/21)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м .Київ (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (вул.Привокзальна, буд. 22, м.Лиман, Донецька область, 84404)

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 80, кабінет 9, код ЄДРПОУ 00191129), скорочене найменування ПрАТ «ММК ім.Ілліча»

про стягнення 89841,36 грн

в межах справи № 908/2465/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 80, кабінет 9, код ЄДРПОУ 00191129)

Розпорядник майна - арбітражний керуючий Сокол Олексій Юрійович (49038, м.Дніпро, пл.Вокзальна, 2, літ.Н, поверх 4)

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу, збору за охорону вантажу в загальній сумі 89841,36 грн.

Відповідно до ухвали Господарського суду Донецької області від 05.04.2021 позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі № 905/160/21, розгляд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 19.12.2022 у справі №908/2465/22 Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. відкрив провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (Відповідача за позовом).

Офіційне оприлюднення повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ ММК імені Ілліча суд здійснив 19.12.2022 (номер публікації 69739).

У відповідності до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 статті 7 КУзПБ в редакції до 15.04.2023 унормовано, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.02.2023 справу №905/160/21 за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь Донецької області, передано на розгляд Господарського суду Запорізької області в межах справи №908/2465/22 про банкрутство Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча.

07.03.2023 справа № 905/160/21 надійшла до Господарського суду Запорізької області.

За результатами автоматизованого розподілу, у зв`язку з перебуванням на час надходження справи судді Ніколаєнка Р.А. у відпустці, розгляд справи № 905/160/21 визначено судді Сушко Л.М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023).

Згідно з ухвалою від 15.03.2023 Господарський суд Запорізької області у складі судді Сушко Л.М. передав матеріали справи № 905/160/21 для розгляду в межах справи № 908/2465/22 про банкрутство ПрАТ «ММК ім. Ілліча», яка перебуває в провадженні судді Ніколаєнка Р.А.

За результатами автоматизованого розподілу, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.03.2023 розгляд справи за зазначеним позовом визначено судді Ніколаєнку Р.А.

З огляду на викладені вище обставини та правові норми, Господарський суд Запорізької області у складі судді Ніколаєнка Р.А. ухвалою від 21.03.2023 справу № 905/160/21 за позовом АТ Українська залізниця, м.Київ в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» прийняв до розгляду в межах справи № 908/2465/22 про банкрутство ПрАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», ухваливши розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною 4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Частиною 5 ст.240 ГПК України унормовано, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Наразі в Україні триває воєнний стан, який введений згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та неодноразово продовжувався.

Діяльність судів України в період воєнного стану регламентується, зокрема, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 12-2 якого встановлено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України (ч.1). Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (ч.2).

Згідно зі ст.26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України (ч.1). Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2). У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів (ч.3).

Господарський суд Запорізької області не зупиняв та здійснює судочинство в умовах воєнного стану, враховуючи роз`яснення Верховного Суду про особливості здійснення правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, оприлюднені 04.03.2022.

Суд здійснив розгляд даної справи за межами, але у об`єктивно можливі строки, які через військову збройну агресію проти України стали залежними від умов та обставин воєнного стану, зважаючи на оголошення воєнних тривог через загрози ракетних обстрілів, періодичне значне підвищення рівню небезпекової ситуації у м.Запоріжжі, необхідністю у зв`язку з цим убезпечення як відвідувачів, так і працівників суду. Наряду з цим існує надмірне навантаження судді у справах.

Розгляд даної справи був здійснений судом без невиправданих зволікань, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач послався на неналежне виконання Відповідачем зобов`язань за укладеними сторонами договором про надання послуг № 00039/ЦЛТ від 14.02.2018, договором про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017 в частині сплати збору за зберігання вантажу, плати за користування вагонами та плати за охорону вантажу, які нараховані згідно з умовами цих договорів та на підставі відповідних норм законодавства, встановлених нормативів та тарифів з причини несвоєчасного звільнення колій станції призначення від 53 вагонів у складі поїзду № 3001, який прибув на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці 22.07.2020 о 21:20 год., пред`явлену претензію з вимогою про сплату додаткових зборів і плат Відповідач відхилив.

Суд зазначає, що у позовній заяві Позивач, визначивши ціну позову в сумі 89841,36 грн, просить стягнути цю суму, вказуючи при цьому, що до складу вимог входить в тому числі: 10925,00 грн - плата за користування вагонами, 30220,60 грн - збір за зберігання вантажу, 33722,20 грн збір за охорону вантажу. Разом ці суми становлять 74867,80 грн, однак, як з`ясовано, ці суми є додатковими зборами та платою без урахування ПДВ. Вирішуючи спір, суд виходить з визначеної Позивачем загальної ціни позову, враховуючи також зміст обставин у досудовому (претензійному) врегулюванні спірних відносин сторін, у яких Позивач вимагав сплати додаткових зборів та плати в сумі 89841,36 грн з ПДВ, а саме: 13110,00 грн плати за користування вагонами, 36264,72 грн збору за зберігання вантажу та 40466,64 грн плати за охорону вантажу.

Відповідач надав відзив на позов із запереченнями на вимоги Позивача. В частині вимог про стягнення плати за користування вагонами послався на п.121 Статуту залізниць України, п.16 розд.6 Правил користування вагонами, згідно з якими вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача. Зазначив, що згідно з підписаним сторонами Актом обстеження умов робіт на під`їзній колії ПрАТ «ММК ім.Іліча» і станцій примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 16-17 травня 2018 року, який є фактом узгодження Позивачем та Відповідачем умов роботи на під`їзній колії та її технічних можливостей, середньодобова кількість вагонів, яка передається на під`їзну колію Відповідача визначена сторонами у кількості 689 вагонів, а для станції Маріуполь-Сортувальний 219 вагонів, а 23.07.2020 (у добу забирання) на під`їзну колію Маріуполь-Сортувальний фактично прибуло 334 вагони, що перевищило середньодобове прибуття на станцію на 52,5%, відтак Позивач подав більшу кількість вагонів, ніж було узгоджено сторонами в Акті, а отже несвоєчасне звільнення колій станції призначення виникло виключно з причин, що залежать саме від перевізника Позивача. Відносно стягнення збору за зберігання вантажу Відповідач зазначив про неправильність визначеного Позивачем терміну розрахунку та зазначив, що оскільки потяг № 3001 прибув 22.07.2020 о 21:20, а був забраний з колій загального користування 24.07.2020 о 23:50, то згідно розділу 7 Правил перевезення вантажів безоплатна доба починається з 24-ої години 22.07.2020 і закінчується о 24-ій годині 23.07.2020, а з 00 год. 24.07.2020 - початок нарахування збору за зберігання. Відносно позовних вимог в частині стягнення збору за охорону вантажу Відповідач також вказав на неправомірність виконаного Позивачем розрахунку, виказав непорозуміння, чому Позивач вважає, що затримка вантажу відбувається миттєво після його прибуття на станцію призначення і не бере до уваги час, передбачений ст.46 Статуту залізниць України та для передавальних операцій. Також Відповідач звернув увагу, що до складу потягу № 3001 входило 20 вагонів, які прибули за досильними накладними і знадобився додатковий час для оформлення належної документації, в тому числі митного оформлення.

Позивач надав відповідь на відзив, де зокрема на заперечення Відповідача по вимогах щодо стягнення збору за зберігання вантажу зазначив, що термін безоплатного зберігання згідно п.8. Правил зберігання вантажів обчислюється при затримці - з моменту затримки. На спростування тверджень Відповідача про несвоєчасне звільнення колій з вини перевізника пояснив, що визначена у Акті обстеження умов роботи на під`їзній колії ПрАТ «ММК ім Ілліча» і станцій Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» середньодобова кількість вагонів, яка передається на під`їзну колію по станції Маріуполь - Сортувальний не обмежує кількість вагонів, що передаються на під`їзну колію, не з максимальної, ні з мінімальної сторони і крім того, питання обсягів та кількості відправлених вантажів, що надходять на адресу одержувача, вирішуються між одержувачем та його контрагентами під час здійснення ними господарської діяльності та виконання укладених договорів без участі залізниці, а отже залізниця не може і не повинна впливати на кількість, обсяг та періодичність направлення вантажів на адресу Відповідача.

Відповідач, в свою чергу, подав заперечення щодо відповіді на відзив Позивача, з доводами Позивача не погоджується, наполягає на правильності власно визначеного періоду пільгового зберігання вагонів, також наполягає на вині Позивача у затримці вагонів та безпідставності у зв`язку з цим нарахування додаткових зборів. У задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі.

Вивченням матеріалів справи та наданням оцінки спірним правовідносинам сторін, зважаючи на правові норми, що підлягають застосуванню до цих відносин, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.

За приписами частин першої, другої статті 8 Закону України «Про залізничний транспорт» перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» (Позивач, Залізниця) та Приватним акціонерним товариством «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» - власником колії (Відповідач) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) (далі Договір № 1/28).

Згідно п.19 Договору № 1/28 в редакції додаткової угоди від 29.10.2020 строк дії цього Договору продовжено та узгоджено до 31.12.2021 включно.

Крім того, 14.02.2018 АТ «Укрзалізниця» (перевізник) та Відповідачем ПрАТ «ММК ім.Ілліча» (замовник) укладено договір про надання послуг № 00039/ЦТЛ-2018, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

За умовами Договору № 1/28 (з урахуванням додаткової угоди від 17.07.2018):

- згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії (Відповідачу) і примикає: станцією «Сартана-ІІ» власника колії до станції «Маріуполь-Сортувальний» Залізниці; станцією «Рудна» власника колії - до станції «Асланове» Залізниці (пункт 1 Договору);

- подача вагонів на під`їзну колію і зарахування їх в користування власнику колії здійснюється після виконання передавальних операції з певними інтервалами (пункт 4);

- вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції «Маріуполь-Сортувальний» Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій (пункт 6);

- власник колії сплачує Залізниці плату, у тому числі: за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифним керівництвом № 1 (підпункт «б»); інші збори і плати відповідно до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (підпункт «в»). Збори і плати сплачуються Залізниці відповідно до діючого законодавства (пункт 14);

- зарахування вагонів у користування власнику колії і виключення їх із користування провадиться по пам`ятках про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників Залізниці і власника колії (пункт 16.3);

За приписами Статуту залізниць України:

- Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (пункт 2);

- дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3);

- взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під`їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під`їзної колії і станції примикання (частини перша, четверта, п`ята пункту 71);

- за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати (частини перша, друга пункту 119);

Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.

Порядок користування вагонами визначений Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України за №165/3458 15.03.1999 (далі, також Правила № 113), п. 3, 4, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами (п.4 Правил № 113).

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій (п.4 Правил № 113).

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку.

При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (п.6 правил № 113).

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п.8 Правил № 113).

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією (п.10 Правил № 113) .

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година. Причини, які є підставою для нарахування плати за користування вагонами в разі затримки їх на підходах до припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку вагонів (п.12 Правил № 113).

Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №567/6855 08.07.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Відзначається, що акт загальної форми ГУ-23, складений згідно з додатком № 6 до Правил користування вагонами і контейнерами є належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій затримок вагонів на станції.

Суду представлені натурний лист поїзду № 3001, пам`ятки про подавання вагонів № 2091 та № 2092 (ф. ГУ-45), Акт про затримку вагонів від 24.07.2020 (ф. ГУ-23а), Акт загальної форми № 6-309 від 29.07.2020 (ф. ГУ-23), накопичувальна картка № 30070758 від 30.07.2020 (ф. ФДУ-92), відомість № 29079110р плати за користування вагонами відносно вантажовласника Відповідача.

Зазначеними документами підтверджується, що в рамках договірних відносин сторін на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції Волноваха Донецької залізниці о 21 год. 20 хв. 22.07.2020 прибув поїзд № 3001, до складу якого входило 57 вагонів, з яких 4 вагони для вантажного району та 53 вагони на адресу Відповідача, одержувач вантажу - ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

52 вагони були передані Залізницею та прийняті Відповідачем 22.07.2020 о 23:26 год., 1 вагон 23.07.2020 о 00:20 год.

Отже, за умовами п.6 Договору №1/28 Відповідач мав вивезти зі станції 52 вагони не пізніше 03:26 год. 23.07.2020 та 1 вагон - не пізніше 04:20 год. 23.07.2020.

Однак згаданими вище Актами також підтверджується, що вагони були забрані зі станції призначення о 23:50 год. 24.07.2020.

В Акті загальної форми вказано, що за затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування 44 год. 24 хв. (38 власних вагони) 10925,00 грн, сума плати за користування 15 вагонами власності Філії «ЦЛТ» нарахується по закінченню відповідальності вантажоодержувача; зберігання вантажів (2483т, 1 доба) 30024,40 грн та власного/орендованого складу на своїх осях на колії станції 11 вагонів 196,20 грн, загальна сума за зберігання 30220,60 грн; плата за охорону вантажу 14 вагонів у разі його затримки з причин, незалежних від Залізниці 33722,20 грн.

Суми в Акті без урахування ПДВ.

Таким чином, з наданих матеріалів слідує, що Відповідач не дотримався умов п.6 Договору №1/28 в частині своєчасного звільнення колії станції призначення Маріуполь-Сортувальний від 53 вагонів потягу №3001 впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, наслідком чого є виникнення факту затримки.

Відомість 29079110р плати за користування вагонами з відображенням нарахування Відповідачу плати за користування вагонами в загальній сумі 10925,00 грн Відповідач підписав з відхиленням цієї суми та із зазначенням, що ця сума буде розглянута у претензійному порядку.

Претензію Позивача (вих.№ М Дон Філія -2007/4333 від 30.10.2020) на суму 89841,36 грн, якою охоплена зазначена сума плати за користування 38 власними вагонами з урахуванням ПДВ 13110,00 грн та наведений її розрахунок, виконаний згідно з розд.5 «Ставки плати за користування вагонами і контейнерами залізниць» Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, Відповідач відхилив (відповідь на претензію на суму 89841,36 грн вих.№ 94/810 від 20.11.2020).

Суд констатує про правильність визначеної Позивачем за розрахунком суми плати за користування вагонами.

З відповіді на претензію, відзиву Відповідача на позов Залізниці слідує, що сам по собі факт затримки вагонів він не заперечує, однак стверджує про відсутність підстав для оплати через те, що така затримка сталася з вини Залізниці, посилаючись на п.121 Статуту залізниць України та п.16 розд.6 Правил користування вагонами і контейнерами, а також Акт обстеження умов робот на під`їзній колії ПрАТ «ММК ім.Іліча» і станцій примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 16-17 травня 2018 року, з огляду на що суд зазначає наступне.

У відповідності до п.121 Статуту залізниць України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами: а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи; б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача; в) у інших випадках, передбачених Правилами.

Приписами п.16 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 (з наступними змінами і доповненнями, внесеними згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку №540 від 12.09.2005) встановлені випадки, коли вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами.

Відповідно до повідомлення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 07.03.2006, враховуючи підстави, визначені у повідомленні, та виходячи зі змісту повноважень Комітету, регламентованих ч.5 ст.28 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», дія окремих пунктів змін, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №540 від 12.09.2005 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Міністерства транспорту України», в тому числі до підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, зупиняється з 28 лютого 2006 року.

Редакція підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами до приведених змін визначає, що вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами у разі подання залізницею вагонів і контейнерів у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником.

Аналіз п.121 «б» Статуту залізниць України та підпункту «б» п.16 Правил доводить до висновку, що підставою, за якої вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами є перевищення узгодженої сторонами правовідносин максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів, яке винило внаслідок дій залізниці.

Задля можливості застосування цих положень між сторонами має бути узгоджено обмеження максимальної переробної спроможності. Також має бути встановлено таке перевищення діями залізниці.

У п.6 Договору №1/28 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) між сторонами узгоджено кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії, зокрема в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь-Сортувальний не більше 228 осей (57 вагонів).

Однак Договором № 1/28 не встановлено максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника й одержувача, тобто таке не є узгодженим.

Акт обстеження умов роботи на під`їзній колії ПрАТ «ММК ім.Ілліча» і станції примикання Маріуполь-Сортувальний та Асланове регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» в частині визначення середньодобової кількості вагонів, яка подається на під`їзну колію (п.9 Акту), не можна розцінювати як визначення максимальної переробної спроможності навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача за договором між залізницею і вантажовласником, оскільки це не є таким за своєю суттю.

Докази наявності перешкод для своєчасного звільнення колій матеріали справи не містять. Відповідач не довів неспроможність забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій з причин, що залежали від Залізниці.

В тому числі Відповідач будь-як не пояснив та не довів, що обумовленого сторонами часу не вистачило для оформлення документації, пов`язаної з прибуттям вагонів за досильними накладними. Докази повідомлення Відповідачем Залізниці про наявність об`єктивних причин, які зумовлювали б надання додаткового часу, відсутні.

Доводи Відповідача про вину Залізниці у затримці вагонів не знаходять свого підтвердження.

Підстави для застосування с.121 Статуту залізниць України та підпункту «б» п.16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999, відсутні.

Натомість, з огляду на встановлення факту знаходження на станції призначення Маріуполь-Сортувальний вагонів Відповідача та затримки вагонів на вказаних коліях є наявними підстави для нарахування та внесення плати в розмірі 50 відсотків за користування 38 власними вагонами.

За таких обставин, позов в частині стягнення з Відповідача 13110,00 грн плати за користування вагонами слід визнати правомірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відносно позовних вимог в частині збору за зберігання вантажу суд зазначає наступне.

За положеннями п.46 Статуту залізниць України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом (пункт 46).

Відповідно до пунктів 4, 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2022 за № 866/5087, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені пунктом 46 Статуту залізниць України, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з пунктом 8 цих же Правил збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Згідно із згаданими вище Актом загальної форми та накопичувальною карткою нарахований Залізницею Відповідачу збір за зберігання вантажів виходячи з загальної ваги потягу 2483 тон, зберігання 1 добу, склав 30024,40 грн (без ПДВ), збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях 196,20 грн (без ПДВ).

Пред`явлену Залізницею накопичувальну картку Відповідач підписав із зауваженням у вигляді «Сума відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку».

Зазначається, що розмір плати за зберігання вантажу та власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях визначається за тарифами та правилами, встановленими у п.2.1 розділу ІІІ Збірника тарифів, де передбачено, що неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

У пред`явленій Відповідачу претензії (вих.№ М Дон Філія -2007/4333 від 30.10.2020) Залізниця навела розрахунок часу зберігання вантажу:

- час зберігання частки вантажу власного рухомого складу на своїх осях - 52 вагонів: 44:24 год. - 24 (пільгова доба) = 20 год. 24 хв. : 24 год. = 0,850 = 1 доба;

- час зберігання 1 вагону: 43:30 год. - 24 (пільгова доба) = 19 год. 30 хв. : 24 год. = 0,813 = 1 доба.

Також Позивач навів відповідні розрахунки визначених сум збору за зберігання вагонів за добу.

У відповіді на претензію вих.№ 94/837 від 20.11.2020 Відповідач з нею не погодився з тих самих підстав, за яких заперечує позов в цій частині, стверджуючи про неправильність визначення відліку початку платного зберігання.

Суд зазначає, що підхід Відповідача до механізму визначення часу затримки вагонів є помилковим.

Варто відзначити, що за визначенням п.6 Статуту залізниць України Правила перевезення вантажів є нормативним актом, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов`язки сторін у процесі перевезення вантажів.

Статутом залізниць України, визначено загальний порядок обчислення терміну безкоштовного зберігання, поряд з чим положення Правил, як спеціальні по відношенню до норм Статуту залізниць України, не суперечать йому, конкретизують його зміст.

Аналіз положень пункту 46 Статуту залізниць України та пункту 8 Правил зберігання вантажів, зміст яких наведений вище, доводить до висновку про те, що всі вантажі, які прибувають на станцію призначення, зберігаються безкоштовно протягом доби, проте порядок обчислення початку безкоштовного строку залежить виключно від причин несвоєчасного вивантаження вантажу.

При наявності факту затримки, обчислення терміну безоплатного зберігання рахується з моменту затримки.

В даному випадку є доведеним факт затримки вагонів, докази неспроможності забрати спірні вагони впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій відсутні, тому термін безкоштовного зберігання слід обчислювати після спливу 4-х годин, передбачених умовами пункту 6 Договору № 1/28, збір за зберігання вантажу потрібно нараховувати після спливу однієї безоплатної доби, відлік якої починається після спливу 4-х годин.

Зазначається, що правильність такого алгоритму розрахунку у подібних правовідносинах підкріплюється Верховним Судом, зокрема, в постановах від 18.10.2021 у справі № 905/175/21, від 28.04.2022 у справі № 905/829/21.

Виконані Позивачем розрахунки, їх вихідні дані є правильними, узгоджуються з відповідними нормативами та положеннями Правил зберігання вантажів, Тарифного керівництва № 1 (розд.3 гл.2 «Збір за зберігання вантажів на місцях загального користування»).

В частині стягнення з Відповідача 36264,72 грн збору за зберігання вантажу позов Залізниці є правомірним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленої до стягнення оплати за охорону вантажу зазначається наступне.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про залізничний транспорт» охорона вантажів і об`єктів залізничного транспорту здійснюються відомчою воєнізованою охороною АТ «Українська залізниця».

Згідно п.31.5 р.2 Тарифного керівництва №1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009 якщо на станціях з причин, не залежних від залізниці, виникає затримка вантажу, що охороняється, то з відправника (одержувача, експедитора) додатково справляється плата згідно з табл.4.

Відповідно до табл.4 Тарифного керівництва №1 Збірника тариф грн/ваг-год залежить від кількості вагонів, що охороняються при затримці вантажів і за охорону вагонів у кількості від 11 до 15 включно встановлений у розмірі 16,6 грн.

Час затримки зазначається в акті загальної форми ГУ-23 з моменту її виникнення до закінчення. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

У накопичувальній картці № 30070758 від 30.07.2020, натурному листі поїзда № 3001 відображено, що у складі цього поїзду перебували 14 вагони з вантажем, які підлягають охороні. Згідно з накопичувальною карткою та Актом загальної форми (ф.ГУ-23) плата за охорону цих вагонів 48 год. становить 33722,20 грн (без ПДВ).

Докази ненадання/неналежного надання послуг охорони вантажу відсутні.

Пред`явлену Залізницею накопичувальну картку Відповідач підписав із зауваженням у вигляді «Сума відхиляється, буде розглянута в претензійному порядку».

Претензію Залізниці у відповіді на претензію вих.№ 94/837 від 20.11.2020 Відповідач не визнав.

Заперечуючи позов в цій частині, Відповідач зазначив про неправомірність визначеного Позивачем періоду розрахунку, а також наявність вини саме Залізниці у затримці вагонів.

Мотивування на спростування аргументів Відповідача про затримку вагонів з вини Залізниці наведені вище.

З огляду на виникнення затримки вантажу, зокрема такого, що охороняється, з причин, незалежних від Залізниці, є наявними підстави для справляння плати за охорону вагонів у заявленій кількості.

Нарахування плати за охорону вагонів (вантажу) пов`язано з настанням факту затримки вантажу, що охороняється, та здійснюється безпосередньо за час такої затримки з моменту її виникнення та до закінчення.

Таке слідує з приведених положень п.31.5 р.2 Тарифного керівництва №1, згідно з якими початком терміну, за який справляється плата за охорону вагонів (вантажу) є момент виникнення затримки.

Водночас, Позивач розрахував плату за охорону вагонів за 48 год, починаючи з 23:26 год. 22.07.2020, тобто за період з охопленням передбаченого п.6 Договору № 1/28 часу на забирання (4 год.).

Таким чином, нарахування плати за охорону вагонів (вантажу) не відповідає наведеним вище положенням чинного законодавства, які регулюють такі правовідносини, а саме Позивач неправильно визначив початок перебігу часу, за який має справлятися плата за охорону вантажу, оскільки нарахування мало бути здійснено з часу та період затримки у 44 год.

За перерахунком суду розмір плати за охорону 14 вагонів за час затримки становить 30911,99 грн без ПДВ (16,6 грн х 44 год. х 0,023(діючий коефіцієнт) х14 ваг.), з ПДВ 37094,39 грн.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення плати за охорону вагонів є правомірними та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 37094,39 грн, в іншій частині ці вимоги задоволенню не підлягають.

Таким чином, позов Залізниці суд задовольнив частково: в сумі 13110,00 грн плати за користування вагонами, 36264,72 грн збору за зберігання вантажу та в сумі 37094,39 грн плати за охорону вагонів (вантажу). В решті суми плати за охорону вагонів (вантажу) суд в позові відмовив.

Згідно з ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір по справі в розмірі 2270,00 грн покладається на сторони пропорційно розміру визнаних позовних вимог. З Відповідача на користь Позивача підлягає відшкодуванню 2184,88 грн судового збору.

Керуючись ст.2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 20, 129, 194, 195, 232, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 80, кабінет 9, код ЄДРПОУ 00191129) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5) в особі Регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (84404, Донецька обл., м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) 13110 /тринадцять тисяч сто десять/ грн 00 коп. плати за користування вагонами, 36264 /тридцять шість тисяч двісті шістдесят чотири/ грн 72 коп. збору за зберігання вантажу, 37094 /тридцять сім тисяч дев`яносто чотири/ грн 39 коп. плати за охорону вантажу та 2184 /дві тисячі сто вісімдесят чотири/ грн 88 коп. відшкодування судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Копії рішення надіслати сторонам спору, розпоряднику майна ПрАТ ММК ім.Ілліча (за наявності відомостей - на повідомлені електронні адреси з КЕП судді, до кабінетів Електронного суду.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту за правилами, визначеними ст. 254, 256-259 ГПК України.

Рішення складено та підписано 16.10.2023.

Суддя Р.А.Ніколаєнко