Справа № 909/930/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про залишення заяви про відкриття провадження
у справі про неплатоспроможність без руху
12.10.2023 м. Івано-Франківськ
про: відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду Івано-Франківської області від 10.10.2023, для розгляду справи призначено суддю Шкіндер П.А.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ), провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на звернення до господарського суду в установленому цим кодексом порядку гарантується. Отже, процесуальний закон гарантує кожному право на звернення до суду, проте таке право може бути реалізовано лише в порядку, визначеному законом.
Частиною першою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства врегульовано, що заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подається боржником за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.
У частині третій статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства визначено перелік документів, які мають бути додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. До заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема: конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника) - його імені або найменування, його місцезнаходження або місця проживання, ідентифікаційного коду юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором; інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.
Так, ОСОБА_1 в обґрунтування наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вказує на те, що у неї наявні невиконані зобов`язання перед:
1. АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК"
2. АТ КБ "ПРИВАТБАНК"
Загальна сума заборгованості, яку визначив боржник, становить 242 264,83грн. Разом з тим, в підтвердження зазначеного заявниця не подала копії зазначених кредитних договорів, банківських виписок, довідок, з яких можна було б визначити суму заборгованості боржника, підстави виникнення зобов`язань і чи боржник припинив погашення кредитів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних зобов`язань упродовж двох місяців (не включаючи неустойку (штраф, пеня).
В підтвердження заборгованості боржник подав роздруківку Українського бюро кредитних історій щодо ОСОБА_1 .
За змістом ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Згідно з ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.
Лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози.
Подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 листопада 2022 р. у справі № 917/1604/21.
Отже, виписка з кредитної історії не може бути належним, допустимим та достатнім доказом, що підтверджує обставини про суми грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстави виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із договором.
У заяві боржника не наведено та не надано жодних доказів виникнення та існування у ОСОБА_1 обставин, які свідчать про загрозу його неплатоспроможності, а містяться лише загальні формулювання про складний фінансовий стан.
ОСОБА_1 не наводить жодних конкретних обставин та не додає доказів на підтвердження загрози неплатоспроможності, яка виникне у неї найближчим часом. До заяви не додано доказів (розрахунків, довідок кредитних установ, виписок по рахунку, платіжних документів) щодо виконання заявником зобов`язань за укладеними кредитними договорами, до моменту подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, та доказів того, в якому розмірі у неї виникнуть грошові зобов`язання перед кредиторами в найближчий час після подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.
За відсутності вказаних документів, суд позбавлений можливості встановити розмір грошових зобов`язань ОСОБА_1 , строк виконання яких настане в найближчий час, та перевірити, чи відповідає дійсності твердження ОСОБА_1 , про існування загрози його неплатоспроможності.
Викладені в заяві загальні формулювання про намагання знайти роботу/підробіток погашати більш-менш кредити, не підтверджені жодними доказами, зокрема враховуючи строк звільнення з останього місця роботи - 31.07.2019 (більше 4 років) та датою звернення до суду з заявою.
Заявником не наведено жодних причин, через які вона перебуваючи у молодому працездатному віці не працює понад 4 роки, а отже не отримує заробітну плату.
Як слідує з усталеної практики Верховного Суду, право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог. Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.
Таким чином, згідно з даними долучених до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документів, не можливо встановити, який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами, чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції).
Також боржник не підтвердив належними та допустимими доказами, що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання перед кредиторами чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Згідно з п. 11 частини третьої та частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларації про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства. Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
Заявниця до зави про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додала декларації про її майновий стан.
Також, частиною четвертою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).
Норма цієї статті кореспондується з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства (план реструктуризації боргів), яка визначає, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.
Частиною 2 ст. 124 Кодексу передбачені вимоги до плану реструктуризації боргів, зокрема передбачено, що у ньому зазначаються: інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів (п. 4 ч. 2 ст. 124); розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (п. 5 ч. 2 ст. 124); вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів (п. 6 ч. 2 ст. 124).
Заявницею не виконано вимог ч. 4 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки не надано проекту плану реструктуризації боргів.
Як зазначено у пунктах 69-70 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 по справі № 910/8306/20, законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості. Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірним очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.
Таким чином, згідно з даними долучених до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність документів, не можливо встановити, який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами, чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції).
Також боржник не підтвердив належними та допустимими доказами, що існують інші обставини, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання перед кредиторами чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
Згідно з п. 11 частини третьої та частини п`ятої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються декларації про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства. Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.
Заявниця до зави про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додала декларації про її майновий стан.
Також, частиною четвертою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).
Норма цієї статті кореспондується з вимогами ст. 124 Кодексу України з процедур банкрутства (план реструктуризації боргів), яка визначає, що план реструктуризації боргів боржника розробляється з метою відновлення платоспроможності боржника.
Частиною 2 ст. 124 Кодексу передбачені вимоги до плану реструктуризації боргів, зокрема передбачено, що у ньому зазначаються: інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів (п. 4 ч. 2 ст. 124); розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів (п. 5 ч. 2 ст. 124); вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів (п. 6 ч. 2 ст. 124).
Заявницею не виконано вимог ч. 4 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки не надано проекту плану реструктуризації боргів.
Як зазначено у пунктах 69-70 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 по справі № 910/8306/20, законодавець визначив саме процедуру реструктуризації боргів як пріоритетну, яка є найбільш оптимальним варіантом закінчення справи про неплатоспроможність як для фізичної особи боржника, так і для кредиторів, оскільки там відбувається відновлення платоспроможності та більш повно погашаються борги боржника. І тільки за умови добросовісності громадянина, інститут неплатоспроможності фізичної особи може стати дієвим механізмом. При цьому для боржника-фізичної особи він дозволить зберегти та акумулювати активи для відновлення платоспроможності, а для кредитора - стане гарантією повернення заборгованості. Метою і завданням процедури реструктуризації боргів, зокрема, є забезпечення розгляду кредиторами розробленого боржником проекту плану реструктуризації боргів для відновлення його платоспроможності. При цьому такий документ слід вважати закономірним очікуваннями кредиторів, як в частині його розгляду, так і в період його реалізації, коли має місце фактичне погашення їх вимог в межах процедури реструктуризації.
Згідно з п. 8 частини третьої статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях;
В порушення згаданого положення Кодексу, ОСОБА_1 не подала відомостей щодо наявності у неї електронних гаманців в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких електронних гаманцях.
З поданих ОСОБА_1 документів вбачається і ненадання відомомстей щодо її рахунків у банківських установах. У заяві ОСОБА_1 повідомляє про свої рахунки у банківських установах - АТ "КБ "Приватбанк" АТ КБ Універсал банк" та АТ "Таскомбанк", зазначає їх номери та залишки грошових коштів.
До заяви долучено також копію довідки про стан рахунку від 09.03.2023 видану АТ "Універсал Банк" (під торговельною маркою monobank), в якій зазначено про те, що залишок коштів на рахунку становить 18 326,18грн.
Таким чином, до заяви ОСОБА_1 не додано передбачених законом відомостей про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях.
Згідно з частиною 3 статті 37 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав передбачених ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом 10 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Зазначені правові наслідки застосовуються і до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.
Разом із цим суд зазначає, що після усунення недоліків заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу (ч. 3 ст. 174 ГПК України).
Водночас, якщо боржник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із заявою (ч. 4 ГПК України).
Керуючись ст. 2, 9, 37, 113, 115, 116, 124 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 4, 91, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
2. Заявниці у десятиденний строк, з дня отримання даної ухвали, усунути недоліки заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме надати Господарському суду Івано-Франківської області:
- декларації про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства окремо за 2020, 2021, 2022 роки та станом на 01.08.2023 року із включенням відомостей про всіх членів сім`ї боржника згідно частини 5 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства, та з врахуванням висновків про застосування норм права, викладених у Постанові Верховного Cуду у складі об`єднаної палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 по справі № 910/6639/20, або пояснення щодо причин, з яких в декларації не включено відомості про її батьків;
- пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів), складені у відповідності до статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.
- документи, з яких можна було б встановити, який розмір зобов`язань боржника перед кредиторами і чи боржник припинив погашення кредитів та інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців до звернення до суду з врахуванням вимог ч. 3 ст. 115 Кодексу (не включаючи неустойку (штраф, пеня) та інші фінансові санкції) та існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).
- відомості про всі наявні рахунки/електронні гаманці боржника (у тому числі депозитні рахунки), відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких рахунках, електронних гаманцях;
Роз`яснити, що якщо заявник усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу.
У разі невиконання цієї ухвали у встановлений судом строк, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи вважається неподаною і підлягає поверненню зі всіма доданими до неї документами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя П. А. Шкіндер