ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2023 р. Справа №914/2446/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді МАТУЩАКА О.І.

суддів: СКРИПЧУК О.С.

КРАВЧУК Н.М.

за участю секретаря судового засідання Гулик Н.Г.

за участю представників сторін від:

позивача: Горбаєнко А.С. адвокат;

відповідача (в режимі відеоконференції): Горлатий О.В. - адвокат

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни б/н від 08.08.2023 (вх.ЗАГС №01- 05/2580/23 від 09.08.2023)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.07.2023, повний текст 25.07.2023 (суддя

Мазовіта А.Б.)

у справі №914/2446/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича, м.Львів;

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни, м.Київ

про стягнення в сумі 634 520,78 грн та

зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

04.10.2022 Фізична особа-підприємець Петоян Оганес Арменович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни про стягнення заборгованості в сумі 634 520,78 грн. за договором оренди нежитлового приміщення та про звільнення приміщення із приведенням його до стану, в якому воно існувало на момент його отримання.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 року у справі №914/2446/22, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 позов задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни на користь Фізичної особи-підприємця Петояна Оганеса Арменовича 337 370,57 грн. орендної плати, 198 178,22 грн. неустойки, 62 357,73 грн. пені, 4 433,96 грн. 3% річних, 13 997,26 грн судового збору. Зобов`язано відповідача звільнити приміщення позивача, що знаходяться за адресою м. Львів, вул. Фурманська, 6, та привести приміщення позивача до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

30.05.2023 Господарський суд Львівської області видав відповідні накази на виконання зазначених судових рішень.

11.07.2023 ФОП Суксіна О.В. звернулась до Господарського суду Львівської області із заявою (вх. № 2682/23) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У заяві ФОП Суксіна О.В. просила визнати таким, що не підлягає виконанню наказ Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22, виданий на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 про стягнення з ФОП Суксіної О.В. на користь ФОП Петояна О.А. грошових коштів в сумі 616 337,74 грн.

Заява обґрунтована тим, що 31.05.2023 ФОП Суксіна О.В. направила, а ФОП Петоян О.А. 02.06.2023 отримав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно якої в силу ст.610 ЦК України та 203 ГК України зобов`язання ФОП Суксіної О.В., які визначенні судовими рішеннями у справі №914/2446/22, вважаються припиненими, а відтак, відсутні підстави виконувати накази Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.07.2023 року (суддя А.Б. Мазовіта) відмовлено у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Суксіної О.В. про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі №914/2446/22, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду мотивована тим, що вимоги заявника щодо відшкодування вартості понесених витрат на ремонт орендованого приміщення та усунення наведених у дефективному акті недоліків (поліпшення) в сумі 1 623 217,62 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не є безспірними; сторонами не узгоджено суму грошових зобов`язань ФОП Петояна О.А. перед ФОП Суксіною О.В. в частині відшкодування понесених витрат, а також строк виконання такого обов`язку; доказів вирішення цього питання в судовому порядку матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зарахування зустрічних вимог згідно заяви відповідача від 31.05.2023 на суму 1 623 217,62 грн. не відбулося.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ФОП Суксіна В.М. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права. Зокрема, зазначає, що грошові зобов`язання сторін, підтверджені умовами договору б/н оренди нерухомого майна від 05 жовтня 2021 та судовими рішеннями, складають: зі сторони ФОП Петояна О.А. перед ФОП Суксіною О.В. - на суму 1 623 217,62 грн., зі сторони ФОП Суксіної О.В. перед ФОП Петояном О.А на суму 646 337,74 грн. Зазначені зобов`язання сторін є однорідними зустрічними вимогами в розумінні норм ЦК України та ГК України. 31.05.2023 року ФОП Суксіна О.В. направила, а ФОП Петоян О.А. 02.06.2023 року отримав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, відтак в силу ст.610 ЦК України та 203 ГК України зобов`язання ФОП Суксіної О.В. які визначенні судовими рішеннями у справі №914/2446/22 вважаються припиненими, а отже, відсутні підстави виконувати накази Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 року у справі №914/2446/22.

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в режимі відеоконференції підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представник позивача в судовому засіданні просив залишити без змін оскаржену ухвалу місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права місцевим господарським судом, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

Відповідно до статті 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 328 Господарського процесуального кодексу України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

На господарський суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення, при цьому суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням конкретних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обидвох сторін виконавчого провадження.

Як зазначено вище, підставою звернення ФОП Суксіної О.В. до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого документа у справі №914/2446/22 таким, що не підлягає виконанню, визначено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.05.2023 року, адресовану ФОП Петояну О.А.

У поданій заяві ФОП Суксіна О.В. покликається на те, що за власні кошти здійснила ремонт приміщення та усунула наведені у дефектному акті недоліки (поліпшення). На усунення наведених у дефектному акті недоліків ФОП Суксіна О.В. витратила 1 623 217,62 грн. Відтак, заявник вважає, що в розумінні ст. 778 ЦК України, ФОП Суксіною О.В. було здійснено поліпшення речі, переданої у найм за згодою наймодавця (ФОП Петояна О.А.) на суму 1 623 217,62 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 778 ЦК України якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за найм речі.

Статтею 601 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

З аналізу наведених норм права вбачається, що зарахування являє собою спосіб припинення зобов`язання і можливе за наявності умов зустрічності та однорідності вимог, настання строків виконання зобов`язання, а також відсутності спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними. Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

З огляду на положення чинного законодавства, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Разом з тим, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість зарахування у добровільному порядку.

Отже, для дослідження законності заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.02.2023 у цій справі, з-поміж іншого, зобов`язано ФОП Суксіну О.В. привести приміщення позивача, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул. Фурманська, 6, до стану, в якому воно існувало на момент передачі за актом прийому-передачі та за дефектним актом.

У п. 3.2 договору оренди нерухомого майна б/н від 05.10.2021 сторони погодили, зміни на об`єкті повинні бути погоджені з орендодавцем.

Водночас, в матеріалах справи відсутні та заявником не надано суду доказів погодження Орендодавцем (позивачем) поліпшення речі, переданої у найм. Представник позивача в судовому засіданні заперечував щодо надання останнім погодження на проведення ремонтно-відновлювальних (будівельних) робіт на об`єкті оренди та проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.

Беручи до уваги все вищенаведене колегія суддів вважає підставним висновок місцевого господарського суду, що вимоги заявника щодо відшкодування вартості понесених витрат на ремонт орендованого приміщення та усунення наведених у дефективному акті недоліків (поліпшення) в сумі 1 623 217,62 грн шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не є безспірними, так як сторонами не узгоджено суму грошових зобов`язань ФОП Петоян О.А. перед ФОП Суксіною О.В. в частині відшкодування понесених витрат, а також строк виконання такого обов`язку. Відтак, зарахування зустрічних вимог згідно заяви відповідача від 31.05.2023 на суму 1 623 217,62 грн. не відбулося, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає необгрунтованими твердження скаржника про відсутність непогашених зобов`язань перед позивачем у зв`язку із зарахуванням зустрічних вимог. В свою чергу доводи скаржника про наявність у позивача перед ним зустрічних зобов`язань, які виникли у зв`язку із проведенням ремонтно-відновлювальних (будівельних) робіт на об`єкті оренди, не звільняють його від обов`язку по оплаті за договором оренди.

Враховуючи те, що заявник не надав належнихта допустимих доказів наявності підстав, передбачених у ст. 328 ГПК України для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та правомірно відмовив у задоволенні заяви ФОП Суксіної О.В. про визнання наказу Господарського суду Львівської області від 30.05.2023 у справі № 914/2446/22 таким, що не підлягає виконанню.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскарженої ухвали місцевого господарського суду.

Ухвала Господарського Львівської області від 20.07.2023 року у справі №914/2446/22 прийнята відповідно до норм процесуального права, яку необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Суксіної Ольги Валеріївни б/н від 08.08.2023 (вх.ЗАГС №01-05/2580/23 від 09.08.2023) залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 20.07.2023 у справі №914/2446/22 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до місцевого господарсько суду.

Повний текст постанови складений 10.10.2023.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді О.С. СКРИПЧУК

Н.М. КРАВЧУК