ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. ОдесаСправа № 916/3119/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання: І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: А.Я. Савицький

від відповідача: І.С. Слободяник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Автостоянка «Промінь»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 (суддя Ю.М. Щавинська, м.Одеса, повний текст складено 21.07.2023) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 916/3119/23

за позовом Громадської організації «Автостоянка «Промінь»

до відповідача: Одеської міської ради

про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

19.07.2023 Громадська організація «Автостоянка «Промінь» звернулася до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Одеської міської ради, в якій просила визнати за Громадською організацією «Автостоянка «Промінь» право власності в порядку набувальної давності на об`єкт нерухомого майна адміністративну будівлю за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53.

Позовні вимоги мотивовані тим, що оскільки громадська організація, починаючи з 2005 року відкрито, добросовісно та безперервно володіє як земельною ділянкою, так і розташованою на ній будівлею, наявні підставі відповідно до положень статті 344 Цивільного кодексу України для набуття позивачем права власності на об`єкт нерухомого майна.

При цьому позивач зазначив, що рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі № 916/2448/22, залишеним без змін судом апеляційної інстанції, задоволено позов Одеської міської ради, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора від 07.12.2020 № 55547234 про державну реєстрацію права власності Громадської організації «Автостоянка «Промінь» на об`єкт нерухомого майна - адміністративну будівлю для обслуговування автостоянки за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, загальною площею 54,6 кв.м, припинено право власності громадської організації на означений об`єкт нерухомого майна та зобов`язано звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, шляхом знесення самочинно збудованого на ній об`єкта нерухомого майна - адміністративної будівлі для обслуговування автостоянки.

Разом з тим, підставою заявленого позову було саме порушення процедури під час державної реєстрації, тоді як сама підстава виникнення права користування спірним нерухомим майном не була предметом судового розгляду.

Короткий зміст та обґрунтування заяви про забезпечення позову

Одночасно із позовною заявою Громадською організацією «Автостоянка «Промінь» подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив:

-накласти арешт на об`єкт нерухомого майна - адміністративну будівлю за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53 в м. Одесі;

-заборонити державним реєстраторам, a також особам, що здійснюють повноваження державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно об?єкта нерухомого майна - адміністративної будівлі за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53;

-заборонити відповідачу Одеській міській раді, а також іншим особам, які діють від імені та в інтересах Одеської міської ради, здійснювати дії, спрямовані на виселення Громадської організації «Автостоянка «Промінь» з адміністративної будівлі за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53 в м. Одесі, вселення до вказаної будівлі інших осіб, здійснення будівельних робіт щодо реконструкції, демонтажу об?єкту нерухомого майна.

В обґрунтування заяви позивач послався на те, що скасування державної реєстрації в рамках справи №916/2448/22 фактично позбавляє позивача титула власника, а отже, Одеська міська рада в будь-який час може звільнити, знищити, передати у власність спірну споруду на користь третіх осіб, що стане підставою для включення до складу спірних правовідносин інших осіб та унеможливить ефективний захист належних організації прав у випадку задоволення позовної заяви.

При цьому заявник зауважив на тому, що ознакою давнісного володіння є безперервність володіння, а відтак, виселення адміністрації громадської організації призведе до створення штучних умов, що унеможливлять задоволення позову з незалежних від позивача обставин.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 відмовлено у задоволенні заяви Громадської організації «Автостоянка «Промінь» (вх.№2-1082/23 від 19.07.2023) про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що запропоновані заявником заходи забезпечення позову фактично направлені на зупинення дії рішення суду у справі №916/2448/22, тоді як зупинення виконання рішення суду або його дії, відповідно до частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України, віднесено до повноважень суду касаційної інстанції, який вирішує таке питання за наслідком подання відповідного клопотання.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Громадська організація «Автостоянка «Промінь» звернулася до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про вжиття заходів забезпечення позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач послався на те, що вжиття заходів забезпечення позову у даній справі жодним чином не спрямоване на зупинення виконання рішення суду у справі №916/2448/22, а спрямоване на можливе ефективне поновлення своїх прав в межах даної справи, оскільки у випадку фізичного знищення чи захоплення предмету спору з боку відповідача, судова констатація визнання права власності за позивачем не буде мати реального значення.

Також скаржник звернув увагу на те, що спрямування заяви про забезпечення позову на зупинення виконання іншого судового рішення є припущенням суду, оскільки у випадку тотожності предметів даних позовних заяв, суд був зобов`язаний відмовити у відкритті провадження у справі, тим більш, що позивач повідомив суд про існування судового рішення у справі №916/2448/22 та обґрунтував, що вказана справа і справа №916/3119/13 не є тотожними.

Таким чином, апелянт вважає, що судом першої інстанції фактично висловлена думка по суті спору.

Окрім того, скаржник зазначив, що судом безпідставно застосовано положення частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не заявлялось клопотання про зупинення виконання рішення суду, а подана заява стосується виключно права позивача на ефективний захист при розгляді даної справи.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги позивача

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська міська рада просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що у даному випадку заява про вжиття заходів забезпечення позову не містить жодного належного обґрунтування ризиків, які нібито можуть настати для громадської організації, не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів. Натомість своєю заявою Громадська організація «Автостоянка «Промінь» намагається перешкодити Одеській міській раді виконати судові рішення у справі №916/2448/22, які набули законної сили та прийняті на її користь. При цьому судові рішення в численних судових справах, прийняті не на користь Громадської організації «Автостоянка «Промінь», додатково вказують на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Одночасно із поданням апеляційної скарги скаржником заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на її подання.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2023 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

У зв`язку з тим, що на час надходження апеляційної скарги матеріали оскарження ухвали по справі №916/3119/23 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, ухвалою суду від 08.08.2023 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Громадської організації «Автостоянка «Промінь» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/3119/23 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/3119/23, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

16.08.2023 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали по справі №916/3119/23.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.08.2023 поновлено Громадській організації «Автостоянка «Промінь» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 у справі №916/3119/23. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено учасникам справи строк до 06.09.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд справи №916/3119/23 призначено на 19.09.2023 о 10:30 год.

05.09.2023 від Одеської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2408/23/Д1 від 05.09.2023).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.09.2023 з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вирішено розглянути апеляційну скаргу Громадської організації «Автостоянка «Промінь» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/3119/23 поза межами строку, встановленого частиною другою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк. У зв`язку з неявкою в судове засідання 19.09.2023 позивача, стосовно якого були відсутні відомості щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, розгляд справи №916/3119/23 відкладено на 17.10.2023 об 11:00 год.

В судовому засіданні, яке відбулось 17.10.2023, представник скаржника підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі. Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову в судовому процесі.

Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною четвертою статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

Заходи забезпечення позову мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, зокрема, спроможність такого заходу забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, перевірити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, а також мотивувати неможливість порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах, від 5 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 квітня 2019 року у справі №826/16334/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20, від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21, від 5 липня 2022 року у справі №380/13491/21, від 28 липня 2022 року у справі №640/31850/20, від 16 серпня 2022 року у справі №640/35685/21 та від 26 жовтня 2022 року у справі №640/30483/21.

Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Предметом судового розгляду в суді апеляційної інстанції є питання щодо наявності або відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - адміністративну будівлю за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53 в м. Одесі, заборони державним реєстраторам, a також особам, що здійснюють повноваження державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно вказаного об?єкта нерухомого майна, заборони відповідачу - Одеській міській раді, а також іншим особам, які діють від імені та в інтересах Одеської міської ради, здійснювати дії, спрямовані на виселення Громадської організації «Автостоянка «Промінь» з адміністративної будівлі за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53 в м. Одесі, вселення до вказаної будівлі інших осіб, здійснення будівельних робіт щодо реконструкції, демонтажу об?єкту нерухомого майна.

Між сторонами фактично існує спір щодо адміністративної будівлі, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/2448/22, яке набрало законної сили 15.06.2023 за наслідком перегляду судом апеляційної інстанції, задоволено позов Одеської міської ради, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Ваховської Юлії Олегівни від 07.12.2020 № 55547234 про державну реєстрацію права власності Громадської організації «Автостоянка «Промінь» на об`єкт нерухомого майна - адміністративну будівлю для обслуговування автостоянки за адресою: м.Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, загальною площею 54,6 кв.м; припинено право власності Громадської організації «Автостоянка «Промінь» на об`єкт нерухомого майна - адміністративну будівлю для обслуговування автостоянки за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; зобов`язано Громадську організацію «Автостоянка «Промінь» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси, за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, шляхом знесення самочинно збудованого на ній об`єкта нерухомого майна - адміністративної будівлі для обслуговування автостоянки.

З викладеного вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/2448/22 скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та припинено за Громадською організацією «Автостоянка «Промінь» право власності на спірний об`єкт нерухомості із закриттям розділу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що згідно із вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає проведення відповідних реєстраційних дій. В той же час, заявник просить застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони державним реєстраторам, a також особам, що здійснюють повноваження державних реєстраторів, здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно вказаного об?єкта нерухомого майна.

Також рішенням Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/2448/22 зобов`язано Громадську організацію «Автостоянка «Промінь» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку територіальної громади м. Одеси, за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 53, шляхом знесення самочинно збудованого на ній об`єкта нерухомого майна - адміністративної будівлі для обслуговування автостоянки. Натомість заявник просить застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати дії, спрямовані на виселення Громадської організації «Автостоянка «Промінь» з адміністративної будівлі, вселення до вказаної будівлі інших осіб, здійснення будівельних робіт щодо реконструкції, демонтажу об?єкту нерухомого майна.

Таким чином, Громадська організація «Автостоянка «Промінь» звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/2448/22.

З огляду на вищезазначене, колегія судів Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина перша статті 18 Господарського процесуального кодексу України).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 326 Господарського процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

На цій підставі слід дійти висновку, що невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності.

Аналогічний висновок сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18 жовтня 2018 року у справі № 638/643/17, від 18 квітня 2019 року у справі № 808/2291/16, від 21 листопада 2019 року у справі № 344/8720/16-а, від 29 листопада 2019 року у справі № 805/5043/15-а, від 20 лютого 2020 року у справі № 15/6834/15 та від 18 лютого 2022 року у справі № 520/3601/19.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зауважує, що застосування у даному випадку заходів забезпечення позову, про які просить заявник, фактично призведе до зупинення виконання рішення Господарського суду Одеської області від 21.03.2023 у справі №916/2448/22, що суперечить статті 18 Господарського процесуального кодексу України та не відповідає положенням Конституції України (в частині обов`язковості судових рішень).

При цьому, апеляційний суд враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01.10.2020 у справі № 524/188/18, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Подібних висновків про недопустимість застосування заходів забезпечення позову, які можуть призвести до зупинення виконання іншого судового рішення, дійшов Верховний Суд також у постановах від 03.04.2019 у справі № 211/129/18-ц, від 20.12.2019 у справі № 640/9158/19 та від 09.11.2021 у справі № 160/10368/20.

Окрім того, задоволення заяви про забезпечення позову, в якій заявник фактично просить забезпечити позов шляхом зупинення виконання судового рішення, свідчить про неадекватність/неспівмірність заходів забезпечення позову, які просить застосувати позивач.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вжиття судом таких заходів забезпечення позову, як накладання арешту, заборони державним реєстраторам здійснювати реєстраційні дії відносно нерухомого майна та заборони Одеській міські раді здійснювати дії, направлені на виселення громадської організації із займаної будівлі хоча і узгоджується з предметом та змістом позовних вимог у спірних правовідносинах, однак не відповідає наведеним положенням законодавства, а також меті та завданням господарського судочинства та правового інституту забезпечення позову, що, відповідно, є підставою для відмови у забезпеченні позову.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про відмову в задоволенні заяви Громадської організації «Автостоянка «Промінь» про забезпечення позову, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Автостоянка «Промінь» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.07.2023 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі №916/3119/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.10.2023.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран