ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

"19" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/3175/23

Суддя Конюх О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів,

особи, які можуть отримати статус учасника справи:

Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська ТЕЦ» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, будинок 361, ідентифікаційний код 30664834),

без виклику представників,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м. Біла Церква Київської області, 16.10.2023 звернулась до Господарського суду Київської області із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 до подання позовної заяви про визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів шляхом:

- зупинення дії рішень позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ), оформлених протоколом №б/н позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ) від 18.01.2022;

- заборони державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, здійснювати реєстраційні дії, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» щодо ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» (09100, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Івана Кожедуба, будинок 361, ідентифікаційний код юридичної особи: 30664834), а саме: вносити зміни до відомостей про керівництво юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи на виконання рішень позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ), оформлених протоколом №б/н позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ) від 18.01.2022.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що 18.01.2022 відбулись позачергові загальні збори ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», на яких були прийняті рішення, зокрема, про припинення повноважень Наглядової ради ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та обрання нового складу Наглядової ради.

Заявник твердить, що на позачергових загальних зборах ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», були прийнятті незаконні рішення, оскільки такі рішення приймалися на зборах, які були скликані та проведенні в результаті порушення вимог Статуту Товариства та законодавства, а тому існують правові підстави для визнання таких рішень недійсними в судовому порядку.

Відтак, ОСОБА_1 зазначає, що має наміри звернутися до суду з позовними вимогами немайнового характеру про визнання недійсними рішень позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ), оформлених протоколом №б/н позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (код за ) від 18.01.2022.

Обґрунтовуючи доцільність вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, заявник наголошує на існуванні ризику, що використовуючи вказані документи, новопризначена Наглядова рада може здійснювати управління Товариством, встановити контроль та регулювати діяльність виконавчого органу не на користь ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ».

Відтак, ОСОБА_1 вказує, що звертається до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, з метою попередження використання, на її думку, незаконних рішень загальних зборів ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» від 18.01.2022, якими призначено Наглядову раду та встановлено контроль над підприємством.

Заявник твердить, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

18.10.2023 від заявника до господарського суду надійшла заява від 18.10.2023 про залишення заяви ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви без розгляду.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про залишення без розгляду заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У силу статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 цього Кодексу).

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Диспозитивність віднесена до основних засад (принципів) господарського судочинства пунктом 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас відповідно до положень статей 42, 43 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами, зокрема, подавати заяви та клопотання тощо. При цьому учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами також є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п. 11 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 2 частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України визнано за можливе визнання зловживанням (залежно від конкретних обставин) дій, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Разом з тим згідно з положеннями статті 129 Конституції України, статей 2, 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права) (ч. 10 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведеної норми вбачається, що застосування аналогії закону допускається лише у випадку неврегульованості спірних правовідносин та за умови подібності до них інших правовідносин, які мають законодавче врегулювання.

Стаття 174 Господарського процесуального кодексу України регулює залишення позову без розгляду, зокрема, у частині 5 закріплено перелік підстав для залишення позову без розгляду, однією з яких є випадок, коли позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Разом із тим, стаття 140 Господарського процесуального кодексу України передбачає лише повернення заяви про забезпечення позову у разі встановлення, що заяву подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, в якій закріплені вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову.

З викладеного вбачається, що Господарський процесуальний кодекс України містить правове регулювання підстав повернення заяви про забезпечення позову та не передбачає розширення їх переліку шляхом застосування інших положень процесуального законодавства, у тому числі статті 174 Господарського процесуального кодексу України та залишення такої заяви без розгляду.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 28.04.2020 у справі №20з-20 в якій Суд не вбачав достатніх правових підстав вважати, що відсутність у Господарському процесуальному кодексу України норм щодо повернення заяви про забезпечення позову в разі її відкликання є саме прогалиною в законодавстві. Адже глава 10 розділу І Господарського процесуального кодексу України (на відміну від норм цього Кодексу, що регулюють подання і розгляд інших заяв і скарг) взагалі не містить положень щодо можливості відкликання заяви про забезпечення позову, зокрема, з метою повторного звернення з аналогічною заявою у подальшому.

Враховуючи вище викладене, суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволені заяви від 18.10.2023 про повернення без розгляду заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Щодо поданої заяви ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1, 2 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Приписами частини 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини другої статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Приписами статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову сплачується судовий збір у сумі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684,00 грн.

Таким чином, за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1342,00 грн.

Проте, заявником не додано до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановленому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд, на виконання вище вказаних вимог, здійснив перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив відсутність таких надходжень від заявника.

Також ОСОБА_1 в поданій заяві не зазначила про наявність пільг, які є підставою для звільнення її від сплати судового збору у порядку визначеному Законом України «Про судовий збір».

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено коло осіб, що звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Ця стаття містить вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_1 до заяви не додано доказів перебування такої в трудових відносинах з ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», зокрема, копій трудової книжки чи витягу з неї, копій наказів про призначення на посаду та звільнення із займаної посади.

Разом з тим, суд акцентує увагу заявника, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 у справі №510/456/17 зазначила, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень Кодексу законів про працю України. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах у законів про працю України, а у статті 99 Цивільного кодексу України, тобто не є предметом регулювання трудового права.

Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №910/8221/21.

Відтак, визнання недійсним рішення позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», оформленого протоколом №б/н від 18.01.2022, та, зокрема, поновлення повноважень членів наглядової ради не є тотожним поняттям поновленню на роботі (трудове право), а відтак пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» на вказані правовідносини не поширюється.

Відповідно до частини 7 ст. 140 ГПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи не надання ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову доказів сплати судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановленому порядку, вказана заява та додані до неї документи підлягають поверненню заявнику відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України.

Додатково суд звертає увагу заявника на таке.

За змістом статті 136 Господарського процесуального кодексу України у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії (аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 910/17014/20, від 28.07.2021 у справі № 910/3704/21, від 12.10.2021 у справі № 908/1487/21 (908/1624/21).

Отже, заява про забезпечення позову повинна бути обґрунтованою з поданням належних і допустимих доказів, що підтверджують можливість виникнення в подальшому ускладнень при виконанні судового рішення, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Натомість заявником до заяви про забезпечення позову в якості доказів долучено лише копію Протоколу Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ» №01 від 23.04.2020, згідно якого ОСОБА_1 обрано у склад Наглядової ради.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення заяви не позбавляє заявника права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позву в порядку, встановленому ГПК України.

Керуючись статтями 136, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 в задоволені заяви від 18.10.2023 про залишення без розгляду заяви від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви.

2. Заяву ОСОБА_1 від 16.10.2023 про забезпечення позову до подання позовної заяви повернути заявнику.

Ухвала господарського суду про повернення заяви про забезпечення позову в порядку ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом строків, передбачених ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх