ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023м. ХарківСправа № 922/2212/23

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Хотенцю П.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Харків
до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків 3-тя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець Кузьменко Аліна Валеріївна, м. Харків
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників сторін:

позивача Левицька А.А., дов № 5141-К-Н-О від 09.06.2023 року

відповідача - не з`явився

третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Київ звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків, в якій просить суд в рахунок заборгованості Фізичної особи - підприємця Кузьменко Аліни Валеріївни перед Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" за кредитним договором № -КД-1 від 26 березня 2021 року у розмірі 457564,99 грн, з яких 418131,77 грн заборгованість за тілом кредиту та 39433,22 грн заборгованості за процентами, звернути стягнення на предмет застави легкового універсал MERCEDES-BENZ GLG 350, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2018 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого ТСЦ 6341 23 вересня 2020 року, який належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), шляхом проведення публічних торгів із початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження. Також просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору. Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись частиною 6 статті 176 ГПК України, з огляду на те, що другим відповідачем у позовній заяві вказано фізичну особу, що не є підприємцем, суд звернувся до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 .

13 червня 2023 року через канцелярію суду Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання м. Харкова та Харківської області подано відповідь (вхідний № 15068) про місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 червня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк", м. Київ до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків про звернення стягнення на предмет застави залишено без руху; надано позивачу строк 7 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" усунено недоліки, шляхом надання до суду інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 червня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін; призначено підготовче засіданні на 17 липня 2023 року о 11:20 годин та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізичну особу - підприємця Кузьменко Аліну Валеріївну.

17 липня 2023 року електронною поштою, Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" подано заяву (вхідний № 18507) про проведення судового засідання без участі представника позивача, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 17 липня 2023 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 07 серпня 2023 року о 13 годин.

Протокольною ухвалою суду від 07 серпня 2023 року, на підставі статтей 177, 181, пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України відкладено підготовче засідання на 21 серпня 2023 року о 12:40 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 серпня 2023 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 25 вересня 2023 року; клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання задоволено та підготовче засідання відкладено на 18 вересня 2023 року о 11 годин.

Протокольною ухвалою суду від 18 вересня 2023 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду по суті на 02 жовтня 2023 року о 13 годин.

Представник позивача у судовому засідання наполягає на задоволенні позовних вимог та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду повернулись ухвала про відкриття провадження у справі від 26 червня 2023 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа - підприємець Кузьменко Аліна Валеріївнау судове засідання не з`явився, на адресу суду повернулись ухвала про відкриття провадження у справі від 26 червня 2023 року з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно пункту 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за місцезнаходженням.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідач та третя особа були належним чином повідомлені судом про розгляд спору за їх участю. При цьому, неотримання адресатами кореспонденції від судового органу є суб`єктивною поведінкою здійснення сторонами своїх процесуальних прав, що не може вважатися поважною причиною, яка перешкоджала відповідачу подати відзив на позовну заяву у встановлений судом строк, а третій особі письмові пояснення у встановлений судом строк.

В той же час, відповідач та третя особа не були позбавлені можливості скористатися вільним доступом до електронного реєстру судових рішень в Україні, в силу статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" та ознайомитися з ухвалою Господарського суду Харківської області та визначеними у ній датами та часом розгляду даної справи та забезпечити представництво його інтересів в судових засіданнях.

Враховуючи, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача та третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, суд дійшов висновку про те, що неявка в судове засідання відповідача та третьої особи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26 березня 2021 між Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (позивачем, Банком) та Фізичною особою - підприємцем Кузьменко Аліною Валеріївною (позичальником) було укладено кредитний договір №-КД-1 відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 628778,80 грн (пункт А.2. кредитного договору) із терміном повернення 01 березня 2024 року (підпункт А.3., 1:2., 2.2.3. кредитного договору).

Пунктом 6.1. кредитного договору було визначено, що цей договір вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами.

26 березня 2021 року між позивачем та позичальником також була укладена додаткова угода №1 до кредитного договору, відповідно до підпункту а пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в пункті А.З. кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Пунктом 2.1. додаткової угоди сторони визначили розмір відсотків, які позичальник сплачує за користування кредитним коштами, а також порядок розрахунку та перегляду процентної ставки.

Пунктом 2.2. додаткової угоди визначено розмір відсотків, які зобов`язаний сплатити позичальник, у разі прострочення виконання свого грошового зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до пункту 2.7. додаткової угоди погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (Графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Для здійснення погашення кредиту та сплати інших платежів за кредитним договором позичальнику було відкрито транзитний рахунок класу 2909 (пункт А.4. кредитного договору).

Згідно пункту 2.10. додаткової угоди у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в пункті А.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплатити Банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно пункту 2.1. цієї додаткової угоди + 5% річних.

26 березня 2023 року між позивачем та ОСОБА_1 (відповідачем) було укладено договір застави транспортного засобу №-ДЗ-1/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківською міського нотаріального округу Хоменко А.В. та зареєстрований у реєстрі під №427.

Відповідно до пунктів 1, 2 договору застави предметом цього договору є надання в заставу транспортного засобу, опис якого зазначений в пункті 6 цього договору, забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Згідно пункту 6 договору застави в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та заставодавцем (відповідачем) зобов`язань за цим договором, заставодавець надав в заставу транспортний засіб, згідно нижченаведеню характеристик: легковий універсал MERCEDES-BENZ GLC 350, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2018 року випуску, VTN - WDC0G5EB9KF568518, що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 виданого ТСЦ 6341 23 вересня 2020 року. Заставна вартість 1 022 000,00 грн.

Відповідно до пункту 15.1. договору застави заставодержатель має право одержати задоволення за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця (право вищого пріоритету). З метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання позичальником якого-небудь із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони будуть виконанні (пункт 15.8.1. договору застави).

Застава за цим договором підлягає реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (скорочено - ДРОРМ) (пункт 29. договору застави).

16 квітня 2021 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстровано приватне обтяження позивача щодо предмету застави за договором застави.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач порушив свої зобов`язання за кредитним договором, припинив здійснювати щомісячні платежі, які передбачені Графіком платежів.

Станом на 10 січня 2023 року прострочена заборгованість позичальника становить у загальному розмірі 45 564,99 грн: 418131,77 грн заборгованість за тілом кредиту, з яких 218131,68 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту; 39433,22 грн заборгованість за процентами, з яких 4472,10 грн прострочена заборгованість за процентами.

На момент пред`явлення цього позову вищевказана заборгованість позичальником добровільно не сплачена.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина 1 статті 546 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 6І0 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановленні; договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частин 1 та 2 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина 3 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина 2 статті 1050 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання або в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставу виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Згідно статті 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи процента, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно частини 4 статті 20 Закону України "Про заставу" при частковому виконанні боржником забезпеченого заставою зобов`язання застава зберігається в початковому обсязі

Відповідно до частини 7 статті 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду

Згідно частини 8 статті 20 Закону України "Про заставу" реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем, приватним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором

Відповідно до статті З Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов`язки, встановлені законом та/або договором. У випадках, встановлених законом, права і обов`язки, пов`язані з обтяженням, виникають у третіх осіб.

Згідно статті 4 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження поділяються на публічні та приватні. Приватні обтяження можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом, крім випадків, передбачених цією статтею .

Згідно частини 2 статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно частини 1 статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження

У зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, в силу вимог статті 1050 Цивільного кодексу України банк не позбавлений можливості реалізувати своє право на дострокове повернення кредиту, в тому числі, як в позасудовому порядку, шляхом направлення відповідної вимоги, так і безпосереднього в судовому порядку шляхом подання відповідного позову.

Відсутність або наявність письмової досудової вимоги про усунення порушень зобов`язання не є перешкодою для реалізації права звернутись до суду за захистом своїх порушених прав (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2019 року у справі №756/2996/17).

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність, (пункти 6.23.- 6.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16).

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України і охоронна норма частини 2 статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання (пункт 6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16).

Банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищенною ставкою на підставі умов договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (пункт 50 постанови Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі № 5017/1987/2012).

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 6863,47 грн. Також суд задовольняє заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 8466,53 грн з Державного бюджету про що буде поставлена окрема ухвала.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

В рахунок погашення заборгованості Фізичної особи - підприємця Кузьменко Аліни Валеріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) перед Акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) за кредитним договором № -КД-1 від 26 березня 2021 року у розмірі 457564,99 грн, з яких 418131,77 грн заборгованість за тілом кредиту та 39433,22 грн заборгованості за процентами, звернути стягнення на предмет застави легкового універсал MERCEDES-BENZ GLG 350, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2018 року випуску, VIN - НОМЕР_2 , що належить заставодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого ТСЦ 6341 23 вересня 2020 року, який належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ), шляхом проведення публічних торгів із початковою ціною визначеною суб`єктом оціночної діяльності під час виконавчого провадження.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 6863,47 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "12" жовтня 2023 р.

Суддя П.В. Хотенець