номер провадження справи 5/217/23
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2023 Справа № 908/2461/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Соколові А.А., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (електронна пошта: ; вул. Колективна, буд. 10, м. Полтава, 36023; )

До відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" (електронна пошта: ; пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; )

про стягнення 6 013,03 грн.,

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

01.08.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "КРЕДО" про стягнення 6 013,03 грн.

01.08.2023 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 03.08.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2461/21 в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Розгляд справи по суті розпочато з 31.08.2023, запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії та подати усі наявні в них докази, які стосуються предмету спору.

03.08.2023 ухвала господарського суду Запорізької області від 03.08.2023 №908/2461/21 доставлена до електронної скриньки позивача та електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

11.08.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 10.08.2023 (вх. № 17272/08-08/23 від 11.08.2023), відповідно до якого відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Також, зазначив, що у разі задоволення позовних вимог просить суд зменшити витрати на правничу допомогу до 1 000,00 грн., розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на електронну адресу суду з ЕЦП та 22.08.2023 безпосередньо на поштову адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач просить суд задовольнити вимоги в повному обсязі, в т.ч витрати на надання правової допомоги на суму 6 000,00 грн.

17.08.2023 від відповідача через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив № б/н від 17.08.2023 (вх. № 17716/08-08/23 від 17.08.2023), згідно яких відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

21.08.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" на електронну адресу суду з ЕЦП та 29.08.2023 безпосередньо на поштову адресу суду надійшли пояснення, відповідно до якої позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, в т.ч витрати на надання правової допомоги на суму 6 000,00 грн.

Вищевказані документи долучені судом до матеріалів справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Хід судового процесу фіксувався шляхом складання протоколу судового засідання, який долучений до матеріалів справи.

Статтею 248 ГПК України визначено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

02.10.2023 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Як вбачається з позовної заяви, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 19.05.2022 у м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП), за участю транспортних засобів: Audi д.н.з. НОМЕР_1 (VIN - НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 та КІА д.н.з. НОМЕР_3 (пошкоджений транспортний засіб) під керуванням ОСОБА_2 . ДТП трапилась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/3694/22 від 16.06.2022. На момент ДТП автомобіль КІА д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра») відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «МІNIKАСКО S» № S2152.040189 від 17.11.2021 (надалі - договір). До ПрАТ «СК «Саламандра» звернулась потерпіла особа із заявою про подію, яка має ознаки страхового випадку від 02.06.2022. Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 12 026,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗНО0083535 від 01.08.2022. Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» (далі - відповідач, ТДВ «СК «Кредо»), що підтверджується полісом №ЕР/205449556, то саме до відповідача, ПрАТ «СК «Саламандра» мало право вимоги в порядку суброгації. У полісі № ЕР/205449556 франшиза встановлена у розмірі 0,00 грн. Таким чином, сплаті підлягала сума виплаченого ПрАТ «СК Саламандра» страхового відшкодування - 12 026,06 гривень. В дальшому в ході розгляду та врегулювання страхового випадку було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi д.н.з. НОМЕР_1 одночасно була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» згідно зі страховим Полісом № ЕР/205449556 та Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-гарант» згідно страхового Полісу №ЕР 208105469. Проте, оскільки першим страховиком, що застрахувало цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП є ТДВ «СК «Кредо», то саме до останнього перейшло право вимоги у порядку суброгації. В подальшому вказане право вимоги перейшло від ПрАТ «СК «Саламандра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» згідно укладеного Договору про надання фінансових послуг факторингу №02.012020-СК від 02.01.2020 та додатків до нього. 02.08.2022 ТОВ «Маркс.Капітал» користуючись набутими правами потерпілого у ДТП щодо відшкодування збитків, заподіяних ДТП у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулось до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами (копії додаються), яку останнє отримало 16.08.2022. Проте, відповідач свої зобов`язання не виконав щодо виплати страхового відшкодування у повному обсязі. Заборгованість складає 6 013,03 грн., яку позивач просить стягнути. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на надання правової допомоги у розмірі 6 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає наступне. Відповідно до ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку,встановленому законодавством. Згідно п. 32.7 ст. 32 Закону Страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу. Відповідно до п. 5.1. «Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020 (надалі - Порядок)страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку. Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування. Для реалізації зазначеного у цьому пункті права страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, має подати заяви про страхове відшкодування до решти зазначених страховиків. Автомобіль AUDI, державний номер НОМЕР_4 , на дату ДТП - 19.05.2022, був забезпечений двома Внутрішніми договорами страхування, а саме полісом ТДВСК «Кредо» №ЕР/205449556 (Франшиза згідно полісу - 00,00 грн.) та полісом АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» №ЕР/208105469, тобто страхове відшкодування в сумі 12 026,06 грн. повинно ділитися відповідно до кількості договорів страхування, в даному випадку на 2 та повинно складати 12 026,06 грн. /2 = 6 013,03 грн. з кожного. 02.01.2023 ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3006020-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля Kia Sportage, державний номер НОМЕР_5 , які сталися 19.05.2022, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначене страхове відшкодування у розмірі 5 384,54 грн. Страхове відшкодування виплачено позивачу на вказані у заяві реквізити. 20.03.2023 ТДВ СК «Кредо» страховим актом №3006020-2 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля Kia Sportage, державний номер НОМЕР_5 , які сталися 19.05.2022, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначене страхове відшкодування (у вигляді доплати ПДВ) у розмірі 628,49 грн. Страхове відшкодування (у вигляді доплати ПДВ) виплачено позивачу на вказані у заяві реквізити. Таким чином, ТДВ СК «Кредо» повністю відшкодувало Позивачу свою частину страхового відшкодування у розмірі 6 013,03 грн.(5 384,54 грн. + 628,49 грн. = 6 013,03 грн.) відповідно до Порядку, а відтак за доплатою 50% суми від страхового відшкодування виплаченого Позивачем йому необхідно звертатися до АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». З огляду на викладене, ТДВ СК «Кредо» не визнає вимогу позивача про стягнення 50% суми страхового відшкодування у розмірі 6 013,03 грн. та просить суд відмовити в задоволенні даної вимоги.

У відповіді на відзив та поясненнях позивач зазначив наступне. Приписи п. 5.1. Порядку від 26.02.2020 № 464/2020 регулюють розрахунок компенсації страхового відшкодування, яке може отримати страховик, який вже здійснив виплату страхового відшкодування, від кожного з інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку інші внутрішні договори страхування по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу. До ТОВ «Маркс.Каптіал» перейшло право вимоги від ПАТ «Саламандра», яке виплатило страхове відшкодування потерпілому на умовах договору добровільного страхування майна. Тому, саме ТДВ «СК «Кредо» може звернутись до АТ «СК «Мега-гарант» з відповідними вимогами після здійснення виплати в повному обсязі позивачу.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди діяло два Поліси страхування цивільно-правової відповідальності винної у ДТП, а саме у ТДВ «СК «КРЕДО» та АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ». Отже, ТДВ «СК «КРЕДО» та АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» є особами, відповідальними за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" вони мають відповідати за вимогами потерпілої особи, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності. Відповідно до умов полісу ТДВ «СК «КРЕДО» № ЕР/205449556 розмір франшизи складає 0 грн. Позивач вимагає від ТДВ СК «Кредо» виплатити страхове відшкодування у повному обсязі, що категорично не узгоджується з умовами п. 5.2 Порядку та ст. 540 ЦК України, оскільки сума страхового відшкодування, сплачена відповідачем у розмірі 6 013,03 грн. (5 384,54 грн. + 628,49 грн. = 6 013,03 грн.) та вираховувалась з формули (12 026,06 грн. /2 = 6 013,03 грн). Отже, відповідно до п. 5.1, 5.2 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, сума страхового відшкодування, яка підлягала відшкодуванню Позивачу з боку Відповідача склала 6 013,03 грн. ТДВ СК «Кредо» не визнає вимогу Позивача про стягнення 50% суми страхового відшкодування у розмірі 6 013,03 грн.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19.05.2022 у м. Черкаси сталась дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП), за участю транспортних засобів: Audi д.н.з. НОМЕР_1 (VIN - НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_1 та КІА д.н.з. НОМЕР_3 (пошкоджений транспортний засіб) під керуванням ОСОБА_2 .

ДТП трапилась внаслідок порушення ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, що підтверджується постановою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/3694/22 від 16.06.2022.

На момент ДТП автомобіль КІА д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Саламандра» (далі - ПрАТ «СК «Саламандра») відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «МІNIKАСКО S» № S2152.040189 від 17.11.2021 (надалі - договір).

До ПрАТ «СК «Саламандра» звернулась потерпіла особа із заявою про подію, яка має ознаки страхового випадку від 02.06.2022.

На виконання умов Договору та на підставі акту огляду транспортного засобу від 26.05.2022, ремонтної калькуляції № 0040541.05 від 24.06.2022, розрахунку коефіцієнту фізичного зносу до справи № 0040541.05.22/1 на 19.05.2022, заяви на виплату страхового відшкодування від 11.07.2022, страхового акту №0040541.05.22/1 від 29.07.2022 та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту №0040541.05.22/1 від 29.07.2022, Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «Саламандра» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 12 026,06 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ЗНО0083535 від 01.08.2022.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Кредо» (далі - відповідач, ТДВ «СК «Кредо»), що підтверджується полісом №ЕР/205449556, то саме до відповідача, ПрАТ «СК «Саламандра» мало право вимоги в порядку суброгації.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. У полісі № ЕР/205449556 франшиза встановлена у розмірі 0,00 грн.

Таким чином, сплаті підлягала сума виплаченого ПрАТ «СК Саламандра» страхового відшкодування - 12 026,06 гривень.

В подальшому в ході розгляду та врегулювання страхового випадку було встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Audi д.н.з. НОМЕР_1 одночасно була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» згідно зі страховим Полісом № ЕР/205449556 та Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Мега-гарант» згідно із страховим Полісом № ЕР/208105469.

Проте, оскільки першим страховиком, що застрахувало цивільно-правову відповідальність винуватця ДТП є ТДВ «СК «Кредо», то саме до останнього перейшло право вимоги у порядку суброгації.

В подальшому вказане право вимоги перейшло від ПрАТ «СК «Саламандра» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» згідно укладеного Договору про надання фінансових послуг факторингу №02.012020-СК від 02.01.2020 та додатків до нього.

02.08.2022 ТОВ «Маркс.Капітал» користуючись набутими правами потерпілого у ДТП щодо відшкодування збитків, заподіяних ДТП у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулось до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами (копії додаються), яку останнє отримало 16.08.2022.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором або законом строк.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Однак, після спливу встановленого законом строку для виплати страхового відшкодування, ТДВ «СК «Кредо» на користь ТОВ «Маркс.Капітал» страхове відшкодування виплачене не було, так само як і не було повідомлено про прийняття рішення про відмову у здійснені виплати страхового відшкодування.

21.11.2022 після спливу передбаченого законом строку, протягом якого відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування, ТОВ «Маркс.Капітал» звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із скаргою №07900/1 на бездіяльність ТДВ «СК «Кредо».

У відповідь МТСБУ направило лист, з тексту якого вбачається що, юридичним департаментом МТСБУ було направлено запит до ТДВ «СК «Кредо» стосовно зволікань у здійсненні страхового відшкодування.

02.01.2023 відповідачем було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» кошти у розмірі 5 384,54 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

У зв`язку з тим, що розмір страхового відшкодування, отриманий від ТДВ «СК «Кредо» значно менший від фактично понесених витрат, 03.01.2023 ТОВ «Маркс.Капітал» направлено відповідачу запит на електронну пошту з проханням надати розрахунок страхового відшкодування саме у такому розмірі, а також переглянути розмір страхового відшкодування та провести доплату у розмірі.

У відповідь на вищевказаний лист, на електронну пошту позивача надійшло повідомлення від ТДВ «СК «Кредо», з роз`ясненням причин недоплати.

Так, відповідачем повідомляється, що «по справі за полісом ЕР/205449556 (СА 3006020- 1) відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу згідно ст. 29 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Розрахунок згідно калькуляції:

700,00+3466,74+15871,00 (1-0,5248):1,2+317,42=10 769,08 грн.

Згідно даних МТСБУ, автомобіль AUDI 69736КВ був застрахований ще вАТСК "МЕГА- ГАРАНТ" поліс ЕР-208105469 і він є діючим на дату ДТП - 19.05.2022, тому сума 10 769,08:2=5384,54 грн.».

10.02.2023 ТОВ «Маркс.Капітал» направлено лист по скарзі до МТСБУ з вих. №07900/2, у якому було роз`яснено про безпідставне вирахування податку на додану вартість на запасні частини (далі - ПДВ) при здійсненні розрахунку страхового відшкодування, а також неправильність застосування приписів «Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за кількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», затвердженого протоколом Президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 26.02.2020 № 464/2020 (надалі - Порядок).

В калькуляції № 0040541.05 ціни на запасні частини (деталі) взяті без ПДВ (на 2 аркуші в поясненнях зазначено, що ціни запчастин дорівнюють цінам виробника), відтак сума відновлювального ремонту порахована та вказана в калькуляції без ПДВ.

Отже, сума відновлювального ремонту порахована та вказана в калькуляції без ПДВ, а ТДВ «СК «Кредо» безпідставно вирахувало ПДВ при розрахунку страхового відшкодування.

У відповідь на вмищевказаний лист за вих. № 07900/2 від 27.03.2023, відповідачем сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» кошти у розмірі 628,49 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Враховуючи, що з урахуванням цієї доплати сума виплачена відповідачем не покриває у повному обсязі фактичні затрати позивача, було вкотре направлено лист по скарзі за вих. №07900/3 до МТСБУ з проханням посприяти у здійсненні доплати страхового відшкодування у розмірі 6 013,03 грн. з боку ТДВ «СК «Кредо».

У відповідь МТСБУ повторно направило лист, з тексту якого вбачається що, юридичним департаментом МТСБУ направлено запит до ТДВ «СК «КРЕДО» стосовно зволікань у здійсненні страхового відшкодування, а також повідомлено про можливість вирішення спору у судовому порядку.

Проте, станом на дату звернення до суду відповідачем не виконано обов`язок щодо здійснення страхового відшкодування.

02.01.2020 між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «Маркс.Капітал» укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 (далі - договір факторингу), щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно акту прийому-передачі документів № 20-03 від 02.08.2022 до договору № 02.01.2020-СК від 02.01.2020 у ПрАТ «СК «Саламандра» до ТДВ «СК «Кредо».

Відповідно до пункту 63 Переліку переданих регресних вимог № 03-22 (за період з 01.07.2022 по 30.09.2022), який є невід`ємною частиною Договору факторингу № 02.01.2020- СК від 02.01.2020, право вимоги до ТДВ «СК «Кредо» перейшло до Фактора - ТОВ «Маркс.Капітал».

Як зазначено у Переліку переданих регресних вимог № 03-22 (за період з 01.07.2022 по 30.09.2022), за регресні вимоги Фактор сплачує Клієнту - ПрАТ «СК «Саламандра» 1 674 390,45 грн., включно до 31.03.2023.

На виконання відповідної умови, ТОВ «Маркс.Капітал» сплатило кошти на користь ПрАТ «СК «Саламандра», що підтверджується платіжними дорученнями №334 від 07.07.2022, №335 від 07.07.2022, №375 від 28.07.2022, №ЗНО0083577 від 29.07.2022, № ЗН00084581 від 22.08.2022, №ЗН00084810 від 26.08.2022, №ЗНО0084939 від 30.08.2022, №ЗН00084626 від 31.08.2022, №ЗНО0086589 від 10.10.2022.

ТОВ «Маркс.Капітал» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу.

В порядку та на умовах, визначених п. 1.2. Договору факторингу, Фактор займає місце клієнта (як Кредитора) по усіх переданих Регресних вимогах Клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

В порядку та на умовах, визначених п. 1.3. Договору факторингу, права за регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання Акту прийому-передачі документів по відповідній Регресній вимозі за формою наведеною у Додатку № 2 до цього Договору.

В порядку та на умовах, визначених п. 6.1. Договору факторингу, договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Проте, відповідач не сплатив страхове відшкодування, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, додаткові пояснення, проаналізувавши норми чинного законодавства суд при прийнятті рішення враховує наступне.

Статтею 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки, зокрема, є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним законом та регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

02.08.2022 ТОВ «Маркс.Капітал» користуючись набутими правами потерпілого у ДТП щодо відшкодування збитків, заподіяних ДТП у відповідності до вимог ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернулось до ТДВ «СК «Кредо» із заявою про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами (копії додаються), яку останнє отримало 16.08.2022.

21.11.2022 після спливу передбаченого законом строку, протягом якого відповідач зобов`язаний був здійснити виплату страхового відшкодування, ТОВ «Маркс.Капітал» звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) із скаргою №07900/1 на бездіяльність ТДВ «СК «Кредо», у відповідь на що МТСБУ направлено запит до ТДВ «СК «Кредо» стосовно зволікань у здійсненні страхового відшкодування.

Як встановлено судом, 02.01.2023 відповідачем було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» кошти у розмірі 5 384,54 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Матеріали справи також свідчать, що 27.03.2023 відповідачем було сплачено на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» кошти у розмірі 628,49 грн., що підтверджується випискою по рахунку.

Враховуючи, що з урахуванням цієї доплати сума виплачена відповідачем не покриває у повному обсязі фактичні затрати позивача, було вкотре направлено лист по скарзі з вих. №07900/3 до МТСБУ з проханням посприяти у здійсненні доплати страхового відшкодування у розмірі 6 013,03 грн. з боку ТДВ «СК «Кредо».

У відповідь МТСБУ повторно направило лист, з тексту якого вбачається що, Юридичним департаментом МТСБУ було направлено запит до ТДВ «СК «КРЕДО» стосовно зволікань у здійсненні страхового відшкодування, а також повідомлено про можливість вирішення спору у судовому порядку.

Однак відповідач оплату не здійснив, відповіді на заяву не надіслав.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що позиція ТДВ «СК «Кредо» стосовно виплати лише 50% страхового відшкодування є необґрунтованою та суперечить Порядку з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3.1 ст. 3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого протоколом Президії МТСБУ від 26.02.2020 №464/2020, страховик при отриманні інформації про настання події, що містить ознаки страхового випадку за укладеним ним внутрішнім договором страхування, зобов`язаний (не залежно від наявності інших внутрішніх договорів страхування, укладених по відношенню до забезпеченого ТЗ та черговості їх укладення) здійснити визначені законом 1961 заходи для забезпечення своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Згідно з ст. 4 Порядку, відповідальним за прийняття рішення за заявою про страхове відшкодування, визначення розміру та виплату страхового відшкодування є страховик, який отримав зазначену заяву. Якщо усі страховики, які уклали по відношенню до одного забезпеченого ТЗ внутрішні договори страхування, у письмовій формі не узгодили з заявником проведення виплат страхового відшкодування кожним із страховиків, то виплату здійснює той страховик, який перший зареєстрував повідомлення про ДТП.

Також суд зазначає, що оскільки ТОВ «Маркс.Капітал» звернулося із заявою про виплату страхового відшкодування тільки до ТДВ «СК «Кредо» і дана заява зареєстрована тільки у одного із страховиків, то у відповідності до Порядку виплату повинно провести ТДВ «СК «Кредо» у повному розмірі.

З урахуванням вищевикладене, після виплати ТДВ «СК «Кредо» має право звернутися з заявою про компенсацію 50% виплаченого страхового відшкодування до АТ «СК «Мега-гарант» у відповідності до ст. 5 Положення,

Згідно з п. 5.1. статті 5 Порядку, страховик, який на умовах, визначених цим Порядком, здійснив страхове відшкодування, у разі, якщо визначений ним розмір шкоди не перевищує сукупного розміру страхових сум, за відповідну шкоду, за усіма чинними на дату страхового випадку Внутрішніми договорами страхування, визнається особою, яка надала послуги з відшкодування збитків, і згідно з пунктом 36.4 статті 36 Закону 1961 має право на отримання страхового відшкодування від інших страховиків, які уклали чинні на момент настання страхового випадку по відношенню до того ж забезпеченого транспортного засобу Внутрішні договори страхування.

Однак, як зазначалось вище, в порушення строків встановлених п. 36.2 ст. 36 Закону та приписів Порядку, ТДВ «СК «Кредо» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50%.

У відповідності до ст. 2 Порядку вказано, що наявність на момент укладення внутрішнього договору страхування в ЦБД МТСБУ відомостей про інші чинні внутрішні і оговори страхування, укладенні по відношенню до того ж забезпеченого ТЗ, визначаються : статнім доказом виконання страхувальником зобов`язання при укладенні внутрішнього о: говору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування і обов`язки страхувальника, що передбачені п. 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України.). Рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування, що обґрунтовується можливою нікчемністю внутрішнього договору страхування при наявності передбаченого п.2.1 ст. 2 Положення остатнього доказу виконання страхувальником обов`язку при укладання внутрішнього договору страхування повідомити страховика про інші внутрішні договори страхування, є порушенням цього Порядку.

Таким чином, ТДВ «СК «Кредо» безпідставно намагається ухилитись від свого обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування по внутрішньому договору страхування ЕР/205449556.

За таких обставин, на час розгляду справи в суді сума страхового відшкодування складає 6 013,03 грн., яка підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч.1ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

14.02.2022 Адвокатським бюро "ТЕРЗІ ТА ПАРТНЕРИ" в особі керуючого бюро Терзі О.С. (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (далі - клієнт) укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 02/2022-АБ (далі - договір № 02/2022-АБ), відповідно до п. 1.1., 2.3.3. якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених цим договором, а саме: надання юридичних консультацій, представництво інтересів клієнта в місцевих судах, апеляційних судах, Верховному Суді, у складі якого діють Велика Палата Верховного Суду, Касаційний адміністративний суд, Касаційний господарський суд, Касаційний кримінальний суд, Касаційний цивільний суд; представництво інтересів клієнта в цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справах, а також справах про адміністративні правопорушення; представництво інтересів клієнта в органах поліції, прокуратури та органах, що реалізують державну податкову політику та політику у сфері державної митної справи; представництво інтересів клієнта перед фізичними та юридичними особами, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, органами державної виконавчої служби з усіх питань, що стосуються прав та інтересів клієнта; надання іншої професійної правничої допомоги, яка не заборонена чинним законодавством України.

Клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги адвоката, а саме протягом 5 банківських днів за фактом підписання Акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.2. договору № 02/2022-АБ, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у додатковій угоді до даного договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2023 (п. 6.1. договору).

14.02.2022 клієнтом та адвокатом також укладено та підписано додаткову угоду № 1 до договору № 02/2022-АБ, відповідно до якої: клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати клієнту професійну правничу допомогу на умовах, передбачених п. 1.1. договору. Розмір гонорару не є фіксованим та визначається на підставі обсягів фактично наданих послуг, витраченого адвокатом часу та складності опрацьованих адвокатом справ. Обсяг наданих послуг та їх вартість визначається Актом виконаних робіт (наданих послуг). Гонорар сплачується на підставі акту виконаних робіт за результатами надання професійної правничої допомоги у відповідно до п. 3.3. договору.

24.07.2023 клієнтом та адвокатом підписано Акт виконаних робіт (наданих послуг) на загальну суму 6 000,00 грн.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) до Акту надання послуг від 24.07.2023, клієнту надані наступні послуги: 1. підготовка та направлення до Господарського суду Запорізької області позовної заяви про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» шкоди в порядку суброгації в розмірі 6013,03 грн.

В матеріалах справи міститься ордер серія ВІ № 1086246 від 07.04.2022 та серія ВІ №1086288 від 04.10.2022.

Згідно із ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач просив зменшити витрати на правничу допомогу до 1 000,00 грн., оскільки вказана справа є малозначною, підготовка відповідної справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи, не вимагалось проводити додатковий аналіз великої кількості законів та підзаконних актів та заявлена сума адвокатських витрат неспівмірна із сумою позову.

Позивач заперечив проти зменшення суми витрат на правничу допомогу.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі/West проти України від 23.01.2014 (East/West., заява №19336/04, §268)).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з гонораром успіху. ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Судом враховується, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова об`єднаної палати КГС ВС від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Відповідно до позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 22.01.2021 у справі №925/1137/19, за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, не надання іншою стороною доказів невідповідності заявлених до відшкодування витрат критеріям співмірності, у тому числі спростування правильності відповідних розрахунків, витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку про необхідність його часткового задоволення з огляду на те, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу перевищую 100 % від ціни позову та те, що справа є малозначною, справа розглядалась без виклику сторін, тому стягненню з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Також, суд зазначає, що відповідачем не надано належних доказів невідповідності заявлених до стягнення витрат.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 1291 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. ст. 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст., ст. 46, 123, 126, 129, 130, 191, 233, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (пр. Моторобудівників, буд. 34, м. Запоріжжя, 69068; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" (вул. Колективна, буд. 10, м. Полтава, 36023; ) 6 013 (шість тисяч тринадцять) грн. 03 коп. страхового відшкодування, витрати по сплаті судового збору на суму 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. коп. Видати наказ після набрання рішенням чинності.

Повний текст рішення складено та підписано 09.10.2023.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.