ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
"09" жовтня 2023 р. Cправа №902/523/23
Господарський суд Вінницької області у складі головуючої судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали справи
за позовом Тульчинської міської ради, м.Тульчин Тульчинського району Вінницької області
до Фізичної особи-підприємця Капули Сергія Івановича, м.Тульчин Тульчинського району Вінницької області
про стягнення 785102,94 грн заборгованості за договором купівлі-продажу
Процесуальні дії у справі.
До Господарського суду Вінницької області звернулась Тульчинська міська рада з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Капули Сергія Івановича 785102,94 грн заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.05.2007 та складається з: 776579,15 грн - суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, 8523,79 грн - пені.
14.09.2023 Господарським судом Вінницької області ухвалено рішення у справі №902/523/23, яким в задоволенні позову Тульчинської міської ради відмовлено повністю; призначено судове засідання для вирішення питання про понесені відповідачем судові витрати у справі №902/523/23 на 09.10.2023.
На визначену судом дату, 09.10.2023, представники сторін не з`явились, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином - шляхом направлення повного тексту судового рішення від 08.09.2023 на адреси електронної пошти останніх, що підтверджується відтиском штемпелю вихідної кореспонденції суду (а.с.96).
Враховуючи викладене є достатні підстави вважати, що судом вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи. Слід зауважити, що відповідно до положень частини 4 ст.244 ГПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Беручи до уваги неявку представників сторін, відповідно до ч.4 ст.240 ГПК України, судом підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення без його проголошення.
Фактичні обставини, які встановив суд.
Право на зайняття адвокатською діяльністю представником відповідача підтверджується відомостями Єдиного реєстру адвокатів України.
30.05.2023 між відповідачем (далі - Довіритель) та адвокатом Левицькою-Корчун Вікторією Ігорівною (далі - Адвокат) укладено угоду про надання правничої допомоги (далі - Угода) (а.с.99-100), відповідно до якої Адвокат надає Довірителю юридичну допомогу та здійснює, зокрема: правовий аналіз документів наданих Довірителем; підготовку документів (заяв, відзиву, скарг, клопотань, пояснень тощо), а також юридичний супровід в судах всіх інстанцій господарської справи №902/523/23 за позовом Тульчинської міської ради до Довірителя про стягнення коштів за договором купівлі - продажу земельної ділянки, на підставі аналізу матеріалів позову, а також первинних бухгалтерських документів, та інших документів (угод, договорів, листів, вимог, тощо), наданих Довірителем в адвокатське провадження (п.1. Угоди).
Угода набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2021 року (п.9.1.Договору).
Норми права, які застосував суд, оцінка доказів та аргументів сторін.
Згідно із п.3 ч.1, ч.3 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ч.1, п.1, 4 ч.3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, на професійну правничу допомогу, а також витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно із ч.1-3 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно із ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Частиною 4, 5 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом з тим, у ч.5 ст.129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.4 ст.129 ГПК України, також визначені положеннями ч.6, 7, 9 ст.129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.5 та 6 ст.126 ГПК України).
Суд звертається до правової позиції, висвітленої у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №922/2417/22, за якою під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст.126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Суд зауважує, що позивачем не подано клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.
При цьому, варто відзначити, що в акті виконаних робіт б/н від 14.09.2023 виокремлено такі послуги як "ознайомлення з матеріалами позову Тульчинської міської ради", "підготовка та формування відзиву на позовну заяву" а також "опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики, формування юридичної позиції".
Разом з тим, відповідно до п.4, 5 ч.3 ст.165 ГПК України відзив повинен містити зокрема:
- обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;
- заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.
З огляду на наведене, керуючись критеріями, що визначені в ч.5 ст.129 ГПК України, суд доходить висновку, що в частині заявлених до відшкодування послуг з "ознайомлення з матеріалами позову Тульчинської міської ради", та "опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз судової практики, формування юридичної позиції" на загальну суму 5000,00 грн слід відмовити.
Згідно зі ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).
Керуючись ст.74, 76-80, 86, 91, 126, 129, 221, 236-242, 244 ГПК України, суд
2. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 256, 257 ГПК України).
4. Примірники додаткового рішення надіслати сторонам.
5. Повне додаткове рішення складено 19.10.2023.
Суддя Нешик О.С.
кількість прим. рішення:
1 - до справи;
3 - представнику ФОП Капули С.І. адвокату Левицькій-Корчун В.І. (ІНФОРМАЦІЯ_1)