ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.10.2023 Справа № 908/3109/23

м. Запоріжжя Запорізької області

Суддя Проскуряков К.В., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ про забезпечення позову від 05.10.2023

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ (вул. Героїв Крут, буд. 16-А, м. Дніпро, 49005; ; електронна пошта: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ГІДРОАГРЕГАТ-М (вул.Мініна, буд. 38, м. Мелітополь, Запорізька область, 72304; ; електронна пошта: ; )

про стягнення 724 500,31 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

05.10.2023 через систему Електронний суд до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ до Товариства з обмеженою відповідальністю ГІДРОАГРЕГАТ-М про стягнення 724 500,31 грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2023 справу №908/3109/23 розподілено судді Проскурякову К.В.

Також разом з вказаною позовною заявою до суду надійшло клопотання про забезпечення позову від 05.10.2023.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 05.10.2023 клопотання про забезпечення позову передано на розгляд судді Проскурякова К.В.

Ухвалою суду від 10.10.2023 вказану позовну заяву на підставі п. 2 ч. 1 ст.164, ст. 174 ГПК України залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків у термін 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом надання суду оригіналу платіжного документа на підтвердження сплати судового збору в розмірі 60,00 грн. на вказані вище реквізити у зазначений строк.

У цій ухвалі вказано, що питання щодо розгляду клопотання ТОВ ТАКТ про забезпечення позову від 05.10.2023 буде вирішено судом після усунення позивачем вказаних вище недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №908/3109/23 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження 5/257/23 та підготовче засідання призначено на 13.11.2023 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін визнано обов`язковою.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що предметом позовних вимог є стягнення коштів. Відповідач зареєстрований та не змінив місце своєї реєстрації (місця знаходження) на тимчасово окупованій території, його активи (майно) також перебувають там, що унеможливлює виконання рішення у справі в разі задоволення позову. Як зазначено у позовній заяві, Господарський суд Запорізької області ухвалою від 28.09.2023 у справі № 908/1429/23 скасував судовий наказ Господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 у справі № 908/1429/23, виданий за заявою заявника (позивача) про видачу судового наказу щодо стягнення з боржника (відповідача) 136 330,07 грн. заборгованості за договором поставки товару №3728-Т від 20.07.2020, 268,40 грн. витрат зі сплати судового збору та 1 000,00 гри. витрат на професійну правничу допомогу. В поворот виконання судового наказу Господарського суду Запорізької області від 08.05.2023 у справі № 908/1429/23, скасованого даною ухвалою, вирішив стягнути з ТОВ "Такт" на користь ТОВ "ГІДРОАГРЕГАТ-М" 88226,19 грн. заборгованості за договором поставки товару №3728-Т від 20.07.2020 та видати наказ. Таким чином, існує ризик порушення балансу інтересів сторін, оскільки боржник, який зареєстрований на тимчасово окупованій території та має борг за отриманий товар, досяг бажаного результату - скасування судового наказу з формальних підстав та отримає в поворот виконання судового рішення кошти від свого кредитора. В той же час позивач вимушений буде вчиняти дії по повторному стягненню цих коштів у примусовому порядку, а загальна сума боргу відповідача збільшиться на вказану суму. Таким чином, позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на кошти боржника, в тому числі які обов`язково мають надійти за наслідкам виконання повороту виконання рішення на підставі судового наказу та за рахунок яких забезпечено буде виконання рішення в цій справі. Оскільки забезпечення майнових вимог за позовом стосується виконання судового рішення в цілому, а не тільки в частині виконання стягнення та в межах ціни позову, то позивач просить суд в цій справі накласти арешт на кошти відповідача в банківських установах України в межах 736 649,81 грн., в тому числі 724 500,31 грн. (630 000,26 грн. основного боргу за товар, 94 500,05 грн. штрафу), 10807,50 грн. суми судового збору за подачу позову, 1342,00 грн. судового збору за забезпечення позову. Накладення арешту на кошти відповідача не призведе до невиправданого обмеження прав відповідача на здійснення господарської діяльності. Сплата податків та зборів здійснюється за місцем попереднього або поточного перебування платника податків на податковому обліку. Однак, Мелітопольська ДПІ (м. Мелітополь), тимчасово не працює. Всі наявні кошти, на які розповсюджується арешт, залишаться у володінні відповідача, а можливість розпорядження обмежується лише періодом часу розгляду справи та в межах суми яка складає ціну позову.

На переконання позивача забезпечення позову необхідно для охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, адже він знайшов час, можливість та спосіб скасувати судові накази з формальних підстав, але після отримання товару жодного разу не зв`язався з позивачем. Відповідач та суд, скасовуючи судові накази, обмежилися тільки тим що судові накази не були фізично направлені боржнику на тимчасово окуповану територію та не врахував що згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» в такому випадку вимагається повідомлення учасників справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити в разі вчинення правочину щодо таких коштів чи за їх рахунок, або унеможливити виконання судового рішення шляхом виплати або стягнення їх на користь інших осіб. Окрім того, накладання арешту на кошти відповідача, який зареєстрований на непідконтрольній Україні території унеможливить використання їх з метою яка суперечить інтересам обороноздатності та економічної безпеки України.

На підставі викладеного позивач просить суд забезпечити позов ТОВ «ТАКТ» шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ГІДРОАГРЕГАТ-М» (, 72304, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Мініна, будинок 38) в усіх банківських та фінансових установах України в розмірі в межах 736 649,81 грн. в тому числі 724 500,31 грн. (630 000,26 грн. основного боргу за товар, 94 500,05 грн. штрафу), 10 807,50 грн. судового збору за подачу позову, 1 342,00 грн. судового збору за забезпечення позову.

09.10.2023 через систему «Електронний суд» від ТОВ «ГІДРОАГРЕГАТ-М» надійшли письмові заперечення на клопотання позивача про забезпечення позову у справі №908/3109/23, в яких зазначено, що тимчасова окупація населеного пункту, у якому є місцезнаходження відповідача, не є підставою для забезпечення позову. Забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача унеможливить відновлення його господарської діяльності на підконтрольній Україні території. Відповідач не заперечує того, що після тимчасової окупації Мелітопольської міської територіальної громади господарська діяльність відповідача фактично припинилась. Однак зараз відповідач думає про те, як відновити виробництво на підконтрольній Україні території. Накладення арешту на грошові кошти відповідача призведе до неможливості відновити діяльність та виконання зобов`язань перед кредиторами Відповідача. Таким чином, забезпечення позову порушить баланс інтересів сторін, оскільки фактично заблокує будь-які намагання відповідача відновити свою діяльність, що була призупинена у зв`язку з тимчасовою окупацією населеного пункту відповідача. Відповідач дійсно не може здійснювати господарську діяльність без перереєстрації місця знаходження на підконтрольну територію, однак це не свідчить про те, що відповідач не прагне скористатись своїм правом на відновлення діяльності. Забезпечення позову буде мати негативні наслідки для відповідача, що не є співмірними з наслідками ненакладення арешту на грошові кошти відповідача, оскільки позивач не наводить достатніх доказів можливості їх настання. Відтак, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28 вересня 2023 року у справі № 908/1429/23, якою суд скасував судовий наказ від 08 травня 2023 року, було серед іншого стягнуто з Позивача в поворот виконання вказаного судового наказу на користь Відповідача 88226,19 грн. Однак видання 05 жовтня 2023 року наказу про примусове виконання судового рішення не свідчить про те, що кошти, що будуть стягнені на виконання цього наказу, можуть бути використані для забезпечення позову. Адже наказ може бути пред`явлений до примусового виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження» протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили. На це положення також посилається суд у вказаному наказі суду. Отже, ключові аргументи позивача на обґрунтування необхідності забезпечення позову зводяться до використання Відповідачем свого процесуального права на подання заяв про скасування судових наказів та факту наявності юридичної адреси Відповідача на тимчасово окупованій території України. На підставі викладеного, відповідач просить суд в задоволенні клопотання позивача відмовити

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. № 16 вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

Згідно ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, тощо).

Крім того, заявником не обґрунтовано належними, допустимими та достатніми доказами того, що невжиття заходу забезпечення позову, запропонований ним, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позовних вимог.

Реалізація відповідачем процесуальних прав щодо подання до суду відповідних заяв про скасування судових наказів не свідчить про неможливість виконання ним зобов`язань за спірним договором. Зазначене процесуальне право передбачене чинним Господарським процесуальним кодексом України та призводить до скасування судового наказу і роз`яснення права позивача звернутися до суду з відповідним позовом у позовному провадженні.

Отже, заявником не подано доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування вказаних ним заходів забезпечення позову та саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідного клопотання.

Крім того, заходи забезпечення позову мають стосуватися саме можливого невиконання судового рішення, а не самого зобов`язання, невиконання якого стало підставою звернення з відповідним позовом до суду.

Згідно з абз. 1 ч. 6, ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ про забезпечення позову від 05.10.2023.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138 - 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ТАКТ про забезпечення позову від 05.10.2023 відмовити.

2. Ухвалу суду направити на адреси електронної пошти учасників справи.

3. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та відповідно до ч. 8. ст. 140, ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ч. 8. ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову.

В ч. 1 ст. 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.