ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2023 р. Справа№ 910/11558/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія "Ніко-Тайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023

у справі № 910/11558/22 (суддя Ю.В. Картавцева)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко»

про стягнення 139 698,69 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» про стягнення 139 698,69 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що ним у встановленому законом порядку набуто право вимоги до відповідача, який не у повному обсязі оплатив товар, отриманий на підставі Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача 139 698,69 грн з яких: 62 635,16 грн пені, 18 568,44 грн 3% річних та 58 495,09 грн інфляційних втрат.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі №910/11558/22 позов задоволено частково.

Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 18 568,44 грн. 3% річних, 54 999,79 грн. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1306,55 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у сумі 62 635,16 грн, суд першої інстанції виходив з наступного:

- позивач не довів належними доказами факту переходу до нього права вимоги на стягнення пені за Договором, зважаючи на наступне.

- предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1.

- з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»).

- щодо переходу до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права вимоги на стягнення інших нарахувань (зокрема, пені), то додаток № 1 до акту таких відомостей не містить. Інших доказів, з яких можливо встановити обсяг переданих позивачу прав, останнім не надано, з чого суд робить висновок, що ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не довело факту переходу до нього права вимоги на стягнення штрафних санкцій.

- позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відповідача пені (що встановлюється договором за згодою сторін), на суму 62 635,16 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у сумі 62 635,16 грн., прийняти нове рішення про задоволення вимог про стягнення пені в сумі 62 635,16 грн.

В апеляційній скарзі позивач вважає, що висновки господарського суду не відповідають не лише нормам чинного законодавства, а й сталій удовій практиці у вирішенні аналогічного роду спорів.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- в порушенні вимог статті 328 ГПК України, суд залишив поза увагою та без належного правового дослідження та оцінки подані та існуючі докази у даній справі, а також повноваження суду, можливість та процесуальний порядок вибіркового здійснення оцінки існуючих у справі доказів, а також залишенням без уваги змісту і сутності порушеного права позивача;

- суд не навів та не зазначив (крім власного суб`єктивного пояснення/припущення) жодного належного та допустимого обґрунтування та правового твердження, котрі б надавали можливість встановити, допустити, припустити та стверджувати те, що вказані вимоги заяви в частині стягнення пені є необґрунтованими;

- суд вдався до застосування «правового пуризму», надмірної процесуальної формальності, не здійснивши при цьому дотримання статті 238 ГПК України та застосування приписів норм ГПК, котрі зокрема містяться в статтях 74-77,86, 129, 232, 233,240, 244 ГПК України;

- наявна суперечлива поведінка суду, оскільки у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання за поставлений/переданий товар на підставі акту приймання-передачі від 10 травня 2019 згідно договору поставки №625-18 від 22.11.2018 стягується нарахований розмір 3% річних та інфляційних втрат, та одночасно поряд із цим не стягується нарахований розмір пені;

- позивач є належним кредитором відповідача щодо виконання (оплати) останнім грошового зобов`язання у загальному розмірі 216 000,00 грн, набутих АТ «К.Енерго» та належних останньому на підставі акту приймання-передачі від 10 травня 2019 згідно договору поставки №625-18 від 22.11.2018, а також всіма іншими додатковими правами як кредитора у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником відповідного грошового виконання зобов`язання на підставі акту приймання-передачі від 10 травня 2019 згідно договору поставки №625-18 від 22.11.2018;

- вважає правомірним та обґрунтованим стягнення пені за період з 11 травня 2019 по 11 травня 2020 в сумі 62 635,16 грн.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія "Ніко-Тайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі №910/11558/22, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

22.11.2018 між Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Данко» (покупець) укладено Договір поставки №625-18, відповідно до умов якого постачальник на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується передати (поставити) у власність покупця спецтехніку, що була у використанні (екскаватори-навантажувачі) у кількості, у строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 покупець на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується прийняти зазначений товар та сплатити його ціну відповідно до умов договору.

Згідно з п. 3.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 ціна товару, що поставляється за цим договором, визначається з урахуванням умов поставки, визначених у п.4.2 договору, та зазначається у відповідних специфікаціях.

Ціна договору становить 1825200,00 грн з ПДВ (п. 3.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018).

Відповідно до п. 3.3 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 розрахунки за товар за цим договором здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом здійснення попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату.

Відповідно до п. 8.1 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 цей договір набуває чинності з моменту підписання кожною стороною та діє до 31.12.2018 включно, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Дослідивши зміст Договір №625-18 від 22.11.2018, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Так, 10.05.2019 АТ «Київенерго» (постачальник) поставило ТОВ «Данко» (покупцю) на умовах Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 товар на суму 864 000,00 грн, що підтверджується Актом приймання-передавання від 10.05.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відбитками печаток АТ «Київенерго» та ТОВ «Данко».

У п. 5 Специфікації сторони погодили, що оплата за товар здійснюється шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості товару протягом 5-ти календарних днів з дати виставлення постачальником рахунку на оплату.

Однак, доказів сплати визначеної суми коштів постачальнику, матеріали справи не містять.

Разом з тим, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 у справі №905/1965/19 припинено процедуру розпорядження майном боржника АТ «Київенерго», яке змінило своє найменування на АТ «К.Енерго», визнано останнього банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства АТ «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021.

27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

02.08.2021 між АТ «К.Енерго» та ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - АТ «К.Енерго»:

Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР».

Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1.

Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»).

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом у справі № 910/3238/22 про стягнення 255811,45 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що ним у встановленому законом порядку набуто право вимоги до відповідача, який не у повному обсязі оплатив товар, отриманий на підставі Договору поставки №625-18 від 22.11.2018, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 216000,00 грн. Крім того, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 16090,52 грн пені, 3896,20 грн 3% річних та 19824,73 грн інфляційних втрат за прострочення виконання своїх зобов`язань.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.07.2022 у справі № 910/3238/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Данко" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" суму основного боргу у розмірі 216 000 грн 00 коп., 3% річні у розмірі 3896 грн 20 коп, інфляційні втрати у розмірі 19824 грн 73 коп. та судовий збір у розмірі 3595 грн 81 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Звертаючись до суду з позовом у справі № 910/11558/22, позивач зазначає, що станом на момент звернення до суду, відповідач не сплатив 216 000,00 грн основного боргу, з огляду на що просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, 18 568,44 грн 3% річних за період з 11.05.2019 по 24.08.2021 та з 02.04.2022 по 30.10.2022 та 58 495,09 грн інфляційних втрат за період з травня 2019 по серпень 2021 та з квітня 2022 по вересень 2022.

Відповідач у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Оскільки апелянтом оскаржується рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у сумі 62 635,16 грн., відповідно рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до положень ст. 269 ГПК України не переглядається в апеляційному порядку.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 у справі №905/1965/19 припинено процедуру розпорядження майном боржника Акціонерного товариства «Київенерго», яке змінило своє найменування на Акціонерне товариство «К.Енерго», визнано останнього банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

27.07.2021 арбітражним керуючим розміщено оголошення за лотом №69 про продаж майна в процедурі банкрутства Акціонерного товариства «К.Енерго», порушеного Господарським судом Донецької області, справа № 905/1965/19, а саме: право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішенням, яке відбулось на електронному майданчику «Е Тендер» з датою проведення аукціону 27.07.2021.

27.07.2021 за результатами проведеного аукціону, оформленого протоколом №UA-PS-2021-07-16-000066-1, переможцем визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс».

02 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «К.Енерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» було складено Акт про придбання майна на аукціоні, в якому визначено, що на умовах цивільно-правового правочину, котрий укладено Сторонами, та на підставі Протоколу проведення електронного аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 27 липня 2021 року, Продавець передає у власність Покупцеві наступний об`єкт продажу Банкрута - Акціонерного товариства «К.Енерго»:

Лот №69: - право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду Акціонерного товариства «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1, в тому числі й оголошені на електронному майданчику через якого Покупцем було подано пропозицію - ТОВ «Е-ТЕНДЕР».

Предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, укладеного між сторонами, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду Акціонерного товариства «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1.

Як вбачається з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216000,00 грн. (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»).

Відповідно до ст. 512, 514 та 517 Цивільного кодексу України: кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Зі змісту норм Цивільного кодексу випливає, що за загальним правилом, будь-яке зобов`язальне право вимоги може бути відступлене кредитором іншій особі; недопустимість відступлення права вимоги в силу сутності зобов`язання або через пряму заборону закону є винятком.

Обмеження щодо заміни кредитора у зобов`язанні може бути встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 Цивільного кодексу України). Зазвичай такі обмеження спрямовані на усунення ризиків, пов`язаних із переходом прав вимоги до іншої особи, яка не є стороною за первісним договором.

Цивільний кодекс встановлює загальне правило про принципову можливість переходу права кредитора від однієї особи до іншої як в порядку загального (універсального) правонаступництва, так і в порядку правонаступництва в окремому правовідношенні (сингулярного правонаступництва). В ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України ці види правонаступництва розглядаються як самостійні підстави заміни кредитора у зобов`язанні. Отже, заміна кредитора у зобов`язанні є родовим поняттям щодо передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому слід брати до уваги те, що в Цивільного кодексі України термін «зобов`язання» вживається в різних значеннях і не збігається змістовно з поняттям «договір».

Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Оскільки, правочин про відступлення права вимоги відповідає вимогам ст. 203 Цивільного кодексу України, у судовому порядку недійсним не визнавався (протилежного матеріали справи не містять), Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» набуло прав вимоги (стало новим кредитором) до боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко») щодо сплати заборгованості за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 у розмірі 216000,00 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 216000,00 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Рішенням Господарського суду м.Києва від 13.07.2022 у справі №910/3238/22 встановлено наступне:

«Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 у сумі 216000,00 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» суми основного боргу у розмірі 21600,00 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 16090,52 грн за період з 25.08.2021 по 28.01.2022.

Згідно з п. 5.2 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 у разі порушення покупцем своїх зобов`язань, передбачених у п. 3.3 цього договору, покупець за кожен день прострочення сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення до дати зарахування коштів на рахунок постачальника включно.

У п. 5.6 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання покупцем зобов`язань за договором припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Таким чином, оскільки умовами п. 5.6 Договору поставки №625-18 від 22.11.2018 сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання покупцем зобов`язань за договором припиняється через рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, беручи до уваги, що відповідач повинен був оплатити товар у строк до 10.05.2019, суд дійшов висновку, що обґрунтованим для нарахування пені є період з 11.05.2019 до 11.05.2020 включно.

Однак, як вбачається з розрахунку пені, викладеного позивачем у позовній заяві, позивачем нараховано пеню з 25.08.2021 по 28.01.2022, тобто, за межами обґрунтованого періоду нарахування.

За таких обставин, суд дійшов висновку відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніко-Тайс» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» пені у розмірі 16090,52 грн.»

Вказане рішення Господарського суду м.Києва від 13.07.2022 у справі №910/3238/22 залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2022 у справі №910/3238/22.

В даній справі №910/11558/22 позивач просить суд стягнути з відповідача 62 635,16 грн пені за період з 11.05.2019 по 11.05.2020.

Відмовляючи в позові в цій частині, суд виходив з наступного:

- позивач не довів належними доказами факту переходу до нього права вимоги на стягнення пені за Договором, зважаючи на наступне.

- предметом акту про придбання майна на аукціоні №UA-PS-2021-07-16-000066-1 від 02.08.2021, є право вимоги на загальногосподарську дебіторську заборгованість, підтверджену первинними документами та/або рішеннями суду АТ «К.Енерго» до осіб, перелік (найменування із ідентифікаційними/ідентифікуючими ознаками/даними) котрих із зазначенням підстав (документів) та дат виникнення заборгованостей, а також розмірів/сум відповідних заборгованостей, було розміщено в оголошені про проведення аукціону №UA-PS-2021-07-16-000066-1.

- з Додатку №1 до Акту про придбання майна на аукціоні, новому кредитору (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») перейшли права вимоги до ТОВ «Данко» за Договором поставки №625-18 від 22.11.2018 на суму боргу 216 000,00 грн (вказана сума боргу також відображена у Довідці про стан дебіторської заборгованості станом на 31.01.2021, виданої Акціонерним товариством «К.Енерго»);

- щодо переходу до ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" права вимоги на стягнення інших нарахувань (зокрема, пені), то додаток № 1 до акту таких відомостей не містить. Інших доказів, з яких можливо встановити обсяг переданих позивачу прав, останнім не надано, з чого суд робить висновок, що ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не довело факту переходу до нього права вимоги на стягнення штрафних санкцій;

- позовні вимоги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" щодо стягнення з відповідача пені (що встановлюється договором за згодою сторін), на суму 62 635,16 грн є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Однак колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є належним кредитором відповідача щодо виконання (оплати) останнім грошового зобов`язання у загальному розмірі 216 000,00 грн, набутих АТ «К.Енерго» та належних останньому на підставі акту приймання-передачі від 10 травня 2019 згідно договору поставки №625-18 від 22.11.2018, а також всіма іншими додатковими правами як кредитора у зв`язку із неналежним, несвоєчасним та/або неповним виконанням боржником відповідного грошового зобов`язання на підставі акту приймання-передачі від 10 травня 2019 згідно договору поставки №625-18 від 22.11.2018.

Інше не встановлено ні договором, ні законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відзиві на позовну заяву відповідач щодо вимоги позивача про стягнення 62 635, 16 грн. пені, нарахованої за період з 11.05.2019 по 11.05.2020, зазначив, що у зв`язку із зверненням позивача з позовом у даній справі 31.10.2022, строк позовної давності по стягненню пені, нарахованої на заборгованість, що виникла 11.05.2019, обчислюється щодо кожного дня окремо від дати звернення та не застосовується до періоду, починаючи з 31.11.2019 (слід вважати з 01.12.2019, оскільки 31.11.2019 це описка, дати 31.11. не існує).

Відповідач вважає, що до заборгованості, яка існувала з 11.05.2019 по 30.10.2019 має бути застосовано строк позовної давності, а у задоволенні позовних вимог у відповідній частині відмовлено.

Остаточний розрахунок пені із застосуванням строку позовної давності, за розрахунком відповідача, становить 27 814,77 грн.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України).

Поряд з цим, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб , на усій території України встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу постановами Кабінету Міністрів України від 25.03.2020 №239, від 20.05.2020 №392, від 22.07.2020 №641, від 26.08.2020 №760, від 13.10.2020 №956, від 09.12.2020 №1236, від 21.04.2021 №405, від 16.06.2021 №611 неодноразово продовжено.

Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 258, 549, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та встановлені судом обставини, колегія суддів дійшла висновку, що строк позовної давності на звернення до суду з позовом щодо стягнення пені, позивачем не пропущено.

З огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення позову в частині стягнення 62 635, 16 грн. пені, нарахованої за період з 11.05.2019 по 11.05.2020.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм процесуального законодавства, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, зобов`язаний забезпечувати дотримання принципу змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, доведенні перед судом їх переконливості, сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом задля прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, яке буде відповідати завданням господарського судочинства.

Апеляційний господарський суд приймає до уваги, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Викладені в апеляційній скарзі аргументи скаржника є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення в частині відмови у стягненні пені в сумі 62 635,16 грн, оскільки підтверджуються встановленими у справі фактичними обставинами, яким надана належна оцінка колегією суддів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія "Ніко-Тайс» рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/11558/22 в частині відмови у стягненні 62 635,16 грн пені підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення в цій частині - про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд позовної заяви, апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276 ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія "Ніко-Тайс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/11558/22 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2023 у справі № 910/11558/22 в частині відмови у стягненні 62 635,16 грн пені скасувати.

3. Прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (03035, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, буд. 2, офіс 111; ідентифікаційний код: 32727466) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ідентифікаційний код: 38039872) 62 635 (шістдесят дві тисячі шістсот тридцять п`ять) грн 16 коп пені, 18 568 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) грн 44 коп. 3% річних, 54 999 (п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 79 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп».

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Данко» (03035, м. Київ, вул. Генерала Шаповала, буд. 2, офіс 111; ідентифікаційний код: 32727466) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» (03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40, офіс 315; ідентифікаційний код: 38039872) 4026 (чотири тисячі двадцять шість) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м.Києва видати накази.

6. Матеріали справи № 910/11558/22 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська