ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" вересня 2023 р. Справа № 910/671/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - не з`явилися;

відповідача - Дороженко М.О.;

третьої особи - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 (повне рішення складене 25.04.2023)

у справі №910/671/22 (суддя - Павленко Є.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання недійсними рішень загальних зборів.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року Публічне акціонерне товариство "Златобанк" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників відповідача, оформлених протоколом №01/11-2021 від 01.11.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що його, як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", не було належним чином повідомлено про проведення вищезазначених загальних зборів. Крім того, в порушення приписів чинного законодавства та положень статуту на загальних зборах був відсутній кворум, головою загальних зборів було неправомірно обрано особу, яка займала посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства, у зв`язку з чим протокол загальних зборів підписано неправомочним складом і цей протокол у порушення положень статуту товариства не містить підписів усіх присутніх на загальних зборах учасників. Також, на переконання позивача, рішення про збільшення розміру статутного капіталу товариства прийнято всупереч приписів ст. 16 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки інші учасники відповідача не внесли своїх вкладів у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2022 у справі №910/671/22 позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Златобанк" з доданими до неї документами повернуто позивачу на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2022 ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.04.2022 у справі №910/671/22 скасовано, а матеріали справи направлено на розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2022 відкрито провадження у справі №910/671/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2023 за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 (повне рішення складене 25.04.2023) у справі №910/671/22 позов Публічного акціонерного товариства "Златобанк" задоволено частково. Визнано недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", оформлені протоколом №01/11-2021 від 01.11.2021, в частині питань: 3. Про припинення повноважень (звільнення з посади) тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства"; 4. Про призначення на посаду генерального директора товариства"; 5. Про виключення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" зі складу учасників товариства. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального закону.

Зокрема, позивач вказує на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ст. ст. 2, 13, 81 та 177 ГПК України, оскільки відмовлено з формальних підстав у задоволенні клопотання про витребування доказів, поданого у першому підготовчому засіданні.

Також позивач посилається на обставини, наведені ним у позовній заяві, щодо неналежного повідомлення про збори, неналежного оформлення протоколу зборів та відсутності доказів формування статутного капіталу товариства, оскільки не погоджується з висновками суду про відхилення цих аргументів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2023 апеляційну скаргу у справі №910/671/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2023 апеляційну скаргу у справі №910/671/22 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

До суду 15.06.2023 від Публічного акціонерного товариства "Златобанк" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2023 позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/671/22, призначено її до розгляду на 18.07.2023, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів.

До суду 13.07.2023 від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшли пояснення на апеляційну скаргу, у яких третя особа підтримує доводи Публічного акціонерного товариства "Златобанк", просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідач у встановлений процесуальний строк не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У призначене судове засідання 18.07.2023 з`явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні подала клопотання про витребування доказів, у якому також просила поновити строк на його подання. Так, позивач просить витребувати у відповідача докази на підтвердження внесення всіма учасниками товариства вкладів до статутного капіталу, річну фінансову звітність, аудиторські висновки та результати надання інших аудиторських послуг за 2017-2021 роки, а також довіреності представників учасників товариства, які приймали участь в оспорюваних зборах. Окрім цього, у клопотанні заявник просить витребувати у Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації копію реєстраційної справи Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика".

Представник третьої особи підтримав подане клопотання, а представник відповідача заперечила з приводу витребування доказів. Судом ухвалено розглянути подане клопотання після заслуховування пояснень представників учасників справи по суті апеляційної скарги. За наслідками проведеного судового засідання оголошено перерву до 12.09.2023.

В засідання суду 12.09.2023 з`явилися представники учасників справи. Судом продовжено розгляд та обговорення клопотання позивача про витребування доказів.

Ухвалою від 12.09.2023, занесеною до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відмовлено на підставі приписів ч. 3 ст. 269 ГПК України у зв`язку недоведеністю причин, що об`єктивно не залежали від позивача та позбавили його можливості дотриматись строків для звернення з клопотанням, передбачених процесуальним законодавством.

Після розгляду клопотання учасниками справи надано додаткові пояснення, а судом досліджено наявні в матеріалах справи докази. Для підготовки представників до судових дебатів у судовому засіданні оголошено перерву до 25.09.2023.

На електронну адресу суду 21.09.2023 представником третьої особи Ярошенко А.С. подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці строком 1 календарний день 25.09.2023.

У призначене засідання суду 25.09.2023 з`явилася представник відповідача. Натомість, представники позивача та третьої особи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. Присутній представник відповідача вирішення питання щодо подальшого розгляду справи за відсутності інших учасників справи залишила на розсуд суду.

Судом ухвалено відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та продовжити розгляд справи за відсутності представників позивача і третьої особи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Частиною 2 ст. 202 ГПК України встановлено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

У клопотанні про відкладення зазначено, що представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Ярошенко А.С. не може взяти участь у призначеному засіданні суду, оскільки перебуває у відпустці, на підтвердження чого надано копію наказу.

Проте, апеляційний суд зазначає, що юридична особа не обмежена у праві представництва в суді та у разі неможливості взяти участь у судовому засіданні одним чи декількома представниками має право направити у судове засідання іншу уповноважену особу, зокрема, безпосереднього керівника або особу, повноваження якої визначені статутом.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в суді першої інстанції під час розгляду справи №910/671/22, окрім Ярошенко А.С., здійснював також Шилець А.Р., який приймав участь в судовому засіданні 23.03.2023.

З огляду на викладене, апеляційний суд не може визнати поважними причини неявки у судове засідання представника третьої особи, викладені у клопотанні, оскільки останньою на наведено переконливих обставин неможливості заміни представника з метою прийняття участі у засіданні суду 25.09.2023.

Також суд зауважує на тому, що представники позивача і третьої особи приймали участь у судових засіданнях 18.07.2023 та 12.09.2023 і надавали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Після розгляду клопотання представник відповідача виступила у судових дебатах.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 у справі №910/22529/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт", Компанії Tactical Business LLP та Компанії Clifford Aliance LP про звернення стягнення на предмет застави, що набрало законної сили 02.03.2018, задоволено позовні вимоги банку та звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання права власності за позивачем на частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" у розмірі 500000,00 грн, що складає 25% статутного капіталу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд зазначає, що Публічне акціонерне товариство "Златобанк" станом на 01.11.2021 було учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" та володіло часткою у статутному капіталі у розмірі 500000,00 грн, що складає 25%.

01.11.2021 відбулися загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика", результати яких оформлені протоколом №01/11-2021 від 01.11.2021.

Зі змісту протоколу загальних зборів убачається, що учасниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" є:

- Публічне акціонерне товариство "Златобанк" з часткою у розмірі 500000,00 грн (25% статутного капіталу);

- Компанія Tactical Business LLP з часткою у розмірі 900000,00 грн (45% статутного капіталу);

- Компанія Clifford Alliance LP з часткою у розмірі 600000,00 грн (30% статутного капіталу).

Судом першої інстанції встановлено, що присутніми на загальних зборах були представники Компанії Tactical Business LLP та Компанії Clifford Alliance LP, що сукупно володіють 75% статутного капіталу відповідача. Представник позивача не брав участі у загальних зборах учасників. Запрошеними особами були тимчасово виконуючий обов`язки генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" ОСОБА_1 та громадянин України ОСОБА_2 .

На порядок денний зборів було винесено п`ять питань:

1) про обрання голови та секретаря загальних зборів учасників;

2) про збільшення статутного капіталу;

3) про припинення повноважень (звільнення з посади) тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства;

4) про призначення на посаду генерального директора товариства;

5) про виключення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" зі складу учасників відповідача.

Зі змісту протоколу зборів вбачається, що за результатами голосування по першому питанню одноголосно вирішено обрати головою зборів учасників товариства ОСОБА_1 , а секретарем зборів - ОСОБА_2 .

По другому питанню одноголосно вирішено збільшити статутний капітал відповідача на 500000,00 грн шляхом внесення учасниками додаткових вкладів у грошовій формі пропорційно до існуючого розподілу часток. Затверджено, що запланований розмір статутного капіталу відповідача має становити 2500000,00 грн. Встановлено строк на внесення додаткових вкладів - впродовж 30 календарних днів з дати ухвалення даного рішення, тобто до 01.12.2021. Визначено, що треті особи та учасники відповідача мають право вносити додаткові вклади впродовж 10 календарних днів після спливу строку для внесення додаткових вкладів учасниками, які мають намір реалізувати своє переважне право. Також вирішено провести загальні збори учасників 14.12.2021 з метою прийняття рішень в порядку ч. 9 ст. 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" та внесення змін до статуту товариства за наявності підстав.

По третьому та четвертому питаннях учасники вирішили припинити повноваження (звільнити з посади) тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора ОСОБА_1 та призначити на посаду генерального директора ОСОБА_2 .

Поряд з цим, питання щодо виключення позивача зі складу учасників товариства було відкладено на наступні загальні збори учасників, заплановані на 14.12.2021, за що також проголосували 100% присутніх.

Звертаючись до суду з даним позовом, Публічне акціонерне товариство "Златобанк" вказувало на наступні обставини та порушення, допущені під час скликання та проведення загальних зборів учасників відповідача, оформлених протоколом №01/11-2021 від 01.11.2021:

- позивача не було належним чином повідомлено про проведення загальних зборів, оскільки Публічне акціонерне товариство "Златобанк" жодних повідомлень про скликання зборів не отримувало;

- в порушення приписів чинного законодавства та положень п. 12.11 статуту відповідача на загальних зборах був відсутній кворум, оскільки збори вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники, що сукупно володіють більш ніж 80% голосів;

- головою загальних зборів було неправомірно обрано особу, яка займала посаду тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства, у зв`язку з чим протокол загальних зборів підписано неправомочним складом і цей протокол в порушення положень п. 12.14 статуту товариства не містить підписів усіх присутніх на загальних зборах учасників;

- рішення про збільшення розміру статутного капіталу товариства прийнято всупереч приписів ст. 16 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", оскільки інші учасники відповідача не внесли своїх вкладів у повному обсязі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" зазначило наступне:

- позивач був належним чином повідомлений про скликання загальних зборів, що підтверджується відповідними повідомлення, надісланим на адресу позивача 29.09.2021 листом з описом вкладення;

- порядок денний загальних зборів був змінений, оскільки 18.10.2022 Компанія Tactical Business звернулася до товариства з заявою про внесення змін до порядку денного призначених загальних зборів учасників, і про таку зміну порядку денного товариство належним чином повідомило позивача;

- посилання позивача на відсутність кворуму на спірних зборах є необґрунтованим, оскільки п. 12.11 статуту товариства не відповідав положенням чинного Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а тому такий пункт не підлягав застосуванню;

- доводи позивача з приводу порушення процедури обрання голови загальних зборів учасників та не підписання спірного протоколу всіма присутніми на загальних зборах учасниками є необґрунтованими у зв`язку з тим, що відповідні положення статуту суперечать приписам Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю";

- Публічне акціонерне товариство "Златобанк" не довело належними доказами факт невнесення в повному обсязі учасниками товариства своїх вкладів.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у своїх поясненнях підтримав позов Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та навів аналогічні за змістом аргументи.

Також, позивач на спростування вищевикладеної правової позиції відповідача у відповіді на відзив зазначив, що повідомлення про зміну порядку денного оспорюваних зборів було здійснено з порушенням 10-денного строку, визначеного ч. 9 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Місцевий господарським суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, встановив, що оскільки статут відповідача не було приведено у відповідність до вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", цей закон є пріоритетним у застосуванні по відношенню до положень статуту. За вказаних обставин, суд не встановив будь-яких порушень в частині наявності кворуму на спірних зборах, обрання голови зборів та підписання протоколу зборів. Також, суд дійшов висновку про те, що відповідач належним чином та у визначений статутом і законом строк повідомив позивача про заплановані загальні збори учасників. Водночас, судом встановлено, що позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про невнесення учасниками товариства у повному обсязі своїх вкладів.

Поряд з цим, за висновками місцевого господарського суду, оскільки відповідач несвоєчасно повідомив позивача про внесення змін до порядку денного загальних зборів товариства шляхом включення до нього нових питань про зміну генерального директора товариства та про виключення позивача зі складу учасників відповідача, рішення, прийняті за наслідками обговорення питань про припинення повноважень (звільнення з посади) тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства, про призначення на посаду генерального директора товариства та про виключення банку зі складу учасників товариства, підлягають визнанню недійсними.

З наведеними висновками Господарського суду міста Києва у їх сукупності погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що останньою редакцією статуту відповідача, затвердженою рішенням загальних зборів його учасників, оформленим протоколом №16-09-28/1 від 28.09.2016, передбачений кворум зборів учасників.

Так, згідно з п. 12.11 статуту, якщо іншого не буде передбачено законодавством України, збори учасників визначаються повноважними, якщо на них присутні учасники (їх представники), які в сукупності володіють більш ніж 80% голосів від загальної кількості голосів учасників товариства.

Проте, 17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який визначає правовий статус товариств з обмеженою відповідальністю, порядок їх створення, діяльності та припинення, права та обов`язки їх учасників (ч. 1 ст. 1 даного закону).

Відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, що не відповідають цьому закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю.

Наведену норму необхідно тлумачити так, що протягом року з дня набрання чинності Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання ним чинності, але за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема, Закону України "Про господарські товариства". Якщо протягом одного року з дня набрання чинності законом товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати цьому закону. Після закінчення зазначеного річного строку такий пріоритет статуту над законом автоматично припиняється і положення статутів, які не відповідають вказаному закону, не застосовуються. Натомість, застосовуються норми Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю". Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі №922/3010/18, 10.06.2020 у справі №922/2200/19 та 28.07.2021 у справі №904/1112/20.

Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" не містить поняття кворуму та норми, яка передбачала б можливість визначати в статуті відсоток голосів учасників, за умови присутності яких загальні збори учасників вважаються повноважними.

Якщо за загальним правилом Законом України "Про господарські товариства" передбачалося, що рішення зборів приймались простою більшістю учасників товариства за умови присутності учасників (представників учасників), що володіють у сукупності більш як 50% голосів, то за Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" рішення приймаються простою більшістю усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань (якщо законом чи статутом не передбачено інше), незалежно від кількості присутніх. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.02.2022 у справі №922/1122/21.

Відтак, оскільки закон набрав чинності 17.06.2018, то відповідні зміни до статуту відповідача мали бути внесені у строк до 17.06.2019.

Проте, судом першої інстанції вірно встановлено, що такі зміни не були внесені до статуту відповідача. Жодних інших доказів, які би свідчили про прийняття нової редакції статуту товариства та її реєстрації в установленому законом порядку, матеріали справи не містять.

Таким чином, вимоги п. 12.11 статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" прямо суперечать приписам ст. 34 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а тому не підлягають застосуванню при визначенні повноважного складу загальних зборів учасників відповідача.

Отже, доводи позивача про те, що оспорювані рішення прийняті за відсутності кворуму, є необґрунтованими та суперечать приписам закону.

Відповідно до п. п. 12.5 та 14.4 статуту відповідача збори учасників очолює голова товариства, який одночасно діє як голова загальних зборів учасників. Генеральний директор не може бути членом ревізійної комісії та/або головою зборів учасників.

Аналогічна за змістом норма містилася в ч. 6 ст. 62 Закону України "Про господарські товариства", де було зазначено, що генеральний директор (директор) не може бути одночасно головою загальних зборів учасників товариства.

Однак, в ч. 9 ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у редакції, чинній на момент проведення спірних загальних зборів, лише передбачено, що фізична особа, яка є членом колегіального виконавчого органу товариства або діє як одноосібний виконавчий орган, не може бути членом наглядової ради цього товариства.

Отже, Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" містить лише заборону фізичній особі одночасно бути директором (членом виконавчого органу) та членом наглядової ради. Обмеження щодо обрання директора товариства головою загальних зборів у чинному законі відсутнє.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги висновки суду касаційної інстанції, на які посилався суд першої інстанції, обмеження, передбачене п. 14.4 статуту відповідача, суперечить вимогам ст. 39 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а тому не підлягає застосуванню.

Як наслідок, доводи позивача про те, що тимчасово виконуючий обов`язки генерального директора товариства не міг бути обраний головою спірних загальних зборів, також є необґрунтованими.

З тексту оспорюваного протоколу вбачається, що він підписаний головою загальних зборів учасників товариства ОСОБА_1 та секретарем зборів ОСОБА_2 . Справжність підписів вказаних осіб було засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тавтєлєвим А.В. 03.11.2021 (зареєстровано в реєстрі за №№ 1380 та 1381).

Відповідно до п. 12.14 статуту відповідача протокол загальних зборів повинен містити підписи голови зборів учасників (якщо він був присутній на зборах учасників), секретаря зборів учасників та кожного учасника, присутнього на зборах (якщо відповідний учасник не підписує протокол у якості голови або секретаря зборів).

Проте, ч. 4 ст. 33 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" передбачено, що протокол підписує голова загальних зборів учасників або інша уповноважена зборами особа. Кожен учасник товариства, який взяв участь у загальних зборах учасників, може підписати протокол.

Отже, імперативним приписом вказаної норми чітко визначено, що протокол загальних зборів учасників товариства обов`язково підписується головою загальних зборів або уповноваженою на це особою. Підписання протоколу іншими учасниками товариства не є обов`язковим.

Таким чином, посилання позивача на те, що не підписання протоколу загальних зборів усіма присутніми на загальних зборах учасниками є підставою для визнання недійсними рішень зборів, є також безпідставними.

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників скликаються виконавчим органом товариства. Статутом товариства може бути визначений інший орган, уповноважений на скликання загальних зборів учасників. Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за тридцять днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства (ч. 3 ст. 32 вказаного закону).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" повідомлення, передбачене ч. 3 цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення.

У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін (ч. 5 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Згідно з п. 12.9 статуту відповідача повідомлення про скликання зборів учасників у письмовій формі надсилається всім його учасникам рекомендованим листом, кур`єрською поштою чи доставкою наручно за адресами, зазначеними в статуті. Повідомлення про збори повинно містити вказівку на дату, час, місце проведення та порядок денний зборів учасників. Повідомлення про збори має бути зроблено не менш ніж за тридцять днів до дня скликання загальних зборів.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, в матеріалах справи міститься належним чином засвідчена копія повідомлення від 28.09.2021 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора відповідача про скликання загальних зборів товариства, яке адресоване Публічному акціонерному товариству "Златобанк". У повідомленні вказано, що проведення загальних зборів учасників товариства призначено на 01.11.2021 о 12:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 40/85, поверх 8 .

Також у повідомлені міститься порядок денний призначених загальних зборів:

1. Про обрання голови та секретаря загальних зборів учасників товариства;

2. Про збільшення розміру статутного капіталу відповідача за рахунок додаткових вкладів.

Вказане повідомлення було надіслано позивачу цінним листом з описом вкладення 29.09.2021 на адресу його місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 17/52. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями фіскального чеку, накладної та опису вкладення від 29.09.2021 за №728.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з приводу того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" належним чином та у визначений статутом і законом строк повідомило позивача про заплановані загальні збори.

Посилання позивача на те, що вказане повідомлення не було ним отримане, не спростовують наведених висновків, оскільки згідно з приписами закону та статуту обов`язок відповідача повідомити позивача про призначені загальні збори, як учасника товариства, вважається виконаним за умови надіслання відповідного повідомлення поштовим відправленням з описом вкладення.

Поряд з цим, відповідно до змісту ч. 8 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" після надсилання повідомлення забороняється внесення змін до порядку денного загальних зборів учасників, крім включення нових питань відповідно до ч. 7 цієї статті.

Згідно з ч. ч. 6 та 7 ст. 32 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, виконавчий орган товариства приймає рішення про включення запропонованих питань до порядку денного загальних зборів учасників. Пропозиції учасника або учасників товариства, які в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства, підлягають обов`язковому включенню до порядку денного загальних зборів учасників. У такому разі таке питання вважається автоматично включеним до порядку денного загальних зборів учасників.

Частиною 9 ст. 32 вказаного закону передбачено, що виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства про внесення змін до порядку денного не менше ніж за 10 днів до запланованої дати загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства, відповідно до ч. 4 цієї статті.

Пунктом 12.9 статуту відповідача визначено, що учасники можуть вносити пропозиції до порядку денного зборів учасників. Пропозиції до порядку денного зборів учасників складаються учасниками вказаного суб`єкта господарювання в письмовій формі та подаються голові товариства, а у разі його відсутності - генеральному директору, не пізніше ніж за 25 днів до дня проведення зборів учасників. Голова товариства або генеральний директор (у разі відсутності голови) негайно повідомляє учасників у письмовій формі про будь-які зміни в порядку денному загальних зборів.

Судом першої інстанції встановлено, що у своїй заяві від 18.10.2021 учасник товариства - Компанія Tactical Business LLP, що володіла 45% статутного капіталу відповідача, запропонувала включити до порядку денного додаткові питання, а саме про зміну генерального директора товариства" та про виключення позивача зі складу учасників відповідача.

У зв`язку з цим, 22.10.2021 на адресу місцезнаходження Публічного акціонерного товариства "Златобанк" відповідачем надіслано повідомлення від вказаної дати за підписом тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора, у якому відповідач повідомив про внесення змін до порядку денного спірних загальних зборів учасників шляхом внесення до нього нових питань, зазначених вище.

Повідомлення було надіслано позивачу цінним листом з описом вкладення 22.10.2021, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної та опису вкладення від вказаної дати за №780.

Отже, повідомлення було надіслано позивачу за 9 днів до дати проведення спірних загальних зборів. В той же час, в порушення п. 12.9 статуту відповідача пропозиції щодо зміни порядку денного були складені Компанією Tactical Business LLP не за 25 днів до дня проведення зборів, а за 13 днів.

Таким чином, відповідач в порушення положень закону та п. 12.9 статуту несвоєчасно повідомив позивача про внесення змін до порядку денного загальних зборів.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів учасника товариства рішенням загальних зборів.

Однак не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства.

Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. Неповідомлення учасника товариства про проведення загальних зборів в установленому законом та статутом порядку також порушує його права, зокрема право на участь у загальних зборах товариства та, відповідно, на участь в управлінні товариством, що може бути підставою для визнання рішень загальних зборів господарського товариства недійсними.

Отже, у справах з позовною вимогою про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, заявленою з підстав неповідомлення позивача як учасника товариства про проведення зборів, на яких прийняті спірні рішення, судам при вирішенні питання щодо порушення прав учасника товариства спірним рішенням необхідно з`ясовувати дотримання порядку скликання загальних зборів, зокрема щодо належного повідомлення позивача про такі збори, яке є складовою скликання зборів, а також щодо відповідності змісту повідомлення вимогам закону та статуту товариства, оскільки своєчасне і належне повідомлення учасника товариства про скликання загальних зборів, що містить вичерпну інформацію щодо проведення зборів, є важливим для формування волі при прийнятті рішень загальними зборами, аби кожен з учасників міг належним чином підготуватися і сформувати своє бачення щодо питань, які розглядаються на зборах, та повноцінно взяти участь у їх обговоренні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

Отже, колегія суддів вважає правомірними та обґрунтованими висновки місцевого господарського суду з приводу недійсності рішень відповідача, прийнятих за наслідками обговорення наступних питань порядку денного: 3. Про припинення повноважень (звільнення з посади) тимчасово виконуючого обов`язки генерального директора товариства; 4. Про призначення на посаду генерального директора товариства; 5. Про виключення банку зі складу учасників товариства.

За таких обставин, позов в наведеній частині підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" збільшення статутного капіталу товариства допускається лише після внесення всіма учасниками товариства своїх вкладів у повному обсязі.

Позивач наполягає на тому, що учасники товариства не внесли повністю свої вклади, а тому не мали приймати рішення про збільшення статутного капіталу.

Разом з цим, відповідно до приписів ст. ст. 13 та 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що тягар доказування факту внесення всіма учасниками товариства своїх вкладів покладено саме на позивача, який звернувся до суду з даним позовом, вказавши дану обставину, як підставу для задоволення позовних вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" і викладено її у новій редакції, фактично, впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, 23.10.2019 у справі №917/1307/18, 18.11.2019 у справі №902/761/18, 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Такий підхід також узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" суд наголосив, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту. Скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні Європейського суду з прав людини від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України", в якому суд, оцінюючи фактичні обставини справи, звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

З урахуванням наведеного, оцінюючи надані сторонами докази, суд застосовує поряд зі ст. 79 ГПК України стандарт "balance of probabilities" ("баланс ймовірностей"), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, а ніж не мав місце.

Отже, оскільки судом першої інстанції встановлено, що позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про невнесення учасниками товариства своїх вкладів у повному обсязі, висновки суду про безпідставність вищезазначених доводів позивача є правомірними.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою позивач вказує на те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме ст. ст. 2, 13, 81 та 177 ГПК України, оскільки відмовлено з формальних підстав у задоволенні клопотання про витребування доказів, поданого у першому підготовчому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати суду докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, позивач зобов`язаний був подати усі наявні у нього докази, пов`язані з предметом спору, разом з першою заявою по суті справи, якою є позовна заява.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в ч. ч. 2 та 3 ст. 80 цього кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Тобто, позивач повинен був подати клопотання про витребування доказів разом з позовною заявою. Натомість, таке клопотання було подане лише 22.12.2022 під час підготовчого засідання.

З урахуванням викладеного, висновки суду першої інстанції з приводу наявності підстав для залишення без задоволення клопотання позивача про витребування доказів не суперечать положенням процесуального закону.

Також відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Поряд з цим, клопотання позивача про витребування доказів вказаним вимог не відповідало, так як позивачем взагалі не обґрунтовано неможливість самостійного отримання доказів.

При цьому, правомірними також є висновки суду про відмову у задоволенні повторно поданого клопотання про витребування доказів, оскільки таке клопотання було заявлено за аналогічних підстав.

В апеляційній скарзі позивач також посилається на обставини, наведені ним у позовній заяві, щодо неналежного повідомлення про збори, неналежного оформлення протоколу зборів та відсутності доказів формування статутного капіталу товариства.

Поряд з цим, з огляду на встановлені вище обставини справи, такі доводи не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову та не містять посилання на норми матеріального права, що були неправильно застосовані судом, а також інші підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів відхиляє доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76 та 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/671/22 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Златобанк" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Златобанк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/671/22 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.04.2023 у справі №910/671/22.

4. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Златобанк".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.10.2023.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов