РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023Справа № 910/12925/23
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства «АНТОНОВ» (03062, місто Київ, ВУЛ. АКАДЕМІКА ТУПОЛЄВА, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 14307529)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (04070, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІЛЛІНСЬКА, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 33192561) стягнення штрафних санкцій у розмірі 316 260 грн. 00 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Державне підприємство «АНТОНОВ» (надалі також - «Позивач») звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (надалі також - «Відповідач») про стягнення штрафних санкцій у розмірі 316 260 грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.08.2023 року відкрито провадження у справі № 910/12925/23, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 18.08.2023 року була направлена на адреси Сторін рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення 24.08.2023 року, 25.08.2023 року про вручення поштового відправлення уповноваженим особам Сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

06.12.2021 року між Державним підприємством «АНТОНОВ» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (Постачальник) було укладено Договір №10.1757.2021-Б, умовами якого передбачено, що ПОСТАЧАЛЬНИК зобов?язується поставити та передати у власність ПОКУПЦЯ, а ПОКУПЕЦЬ прийняти та оплатити Товар - напилювальна установка Quorum Q150T ES Plus (ДК 021:2015 - 42660000-0 Інструменти для паяння м?яким і твердим припоєм та для зварювання, машини та устаткування для поверхневої термообробки і гарячого напилювання), найменування, марка, кількість, ціна якого вказується в Специфікації № 1 (Додаток №l), яка є невід?ємною частиною даного Договору, на нижчевикладених умовах. (а.с.5-8)

Ціна Товару, що поставляється за цим Договором, визначається в гривні і вказана в Специфікації №l (Додаток №1) до цього Договору. (п. 3.1 Договору)

Згідно з п.3.2 Договору ціна Товару визначена на умовах постачання DDP, Київ, на склад ПОКУПЦЯ за адресом: 03062 м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1, у відповідності з офіційними правилами тлумачення торгових термінів «Інкотермс 2010», передбачених відповідною Специфікацією до цього Договору.

Загальна вартість Товару по даному Договору складає: 1260000 (Один мільйон двісті шістдесят тисяч) гривень 00 копійок, включаючи ПІДВ 20%: 210000 (Двісті десять тисяч) гривень 00 копійок. (п.3.4 Договору)

Відповідно до п. 4.1 Договору ПОСТАЧАЛЬНИК здійснює поставку Товару автомобільним транспортом на умовах DDP - Україна, м. Київ, вул. Академіка Туполева, 1 (складське приміщення ПОКУПЦЯ) відповідно до Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «Інкотермс 2010».

У п.4.3 Договору зазначено, що датою поставки Товару вважається дата приймання Товару ПОКУПЦЕМ на його території, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною і довіреністю.

Згідно з п.4.6 Договору термін поставки обладнання складає 120 календарних днів від дати підписання даного Договору.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за непостачання, несвоєчасне постачання Товару або за прострочення заміни Товару неналежної якості або за прострочення монтажу та пуско-налагоджувальних робіт ПОСТАЧАЛЬНИК сплачує ПОКУПЦЕВІ за вимогою останнього пеню 0,1% від вартості Товару за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30-ти календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або несвоєчасно змонтованого Товару.

Специфікацією №1 до Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року сторони визначили найменування товару, кількість, ціну, загальну суму в розмірі 1260000 грн. (а.с.9)

Додатковою угодою №1 від 16.06.2022 року до Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року Сторони дійшли згоди викласти пункти 4.6. та 11.5. Договору в наступній редакції: « 4.6. Термін поставки Товару складає 325 (триста двадцять п?ять) календарних днів від дати підписання даного Договору». « 11.5. Строк дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року, а в частині гарантійних зобов?язань - до повного їх виконання». (а.с.10)

24.01.2023 року Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу №126/1067-23 від 23.01.2032 року про сплату пені та штрафу за порушення терміну постачання товару, що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 24.01.2023 р., фіскального чеку, списку згрупованих поштових відправлень, рекомендованого повідомлення про вручення. (а.с.11-16)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив поставку товару у строк, визначений Договором. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» пеню у розмірі 228 060 грн. 00 коп. та штраф у розмірі 88 200 грн. 00 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства «АНТОНОВ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

06.12.2021 року між Державним підприємством «АНТОНОВ» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (Постачальник) було укладено Договір №10.1757.2021-Б, умовами якого передбачено, що ПОСТАЧАЛЬНИК зобов?язується поставити та передати у власність ПОКУПЦЯ, а ПОКУПЕЦЬ прийняти та оплатити Товар - напилювальна установка Quorum Q150T ES Plus (ДК 021:2015 - 42660000-0 Інструменти для паяння м?яким і твердим припоєм та для зварювання, машини та устаткування для поверхневої термообробки і гарячого напилювання), найменування, марка, кількість, ціна якого вказується в Специфікації № 1 (Додаток №l), яка є невід?ємною частиною даного Договору, на нижчевикладених умовах. (а.с.5-8)

Згідно з положеннями статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За змістом статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Момент виконання обов`язку продавця передати товар визначено статтею 664 Цивільного кодексу України, згідно з якою обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

У розумінні положень частини 2 статі 664 Цивільного кодексу України товар вважається наданим у розпорядження покупця якщо: у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці; покупець поінформований про те, що товар готовий до передання. При цьому, товар повинен бути відповідним чином ідентифікований.

Відповідно до п. 4.1 Договору ПОСТАЧАЛЬНИК здійснює поставку Товару автомобільним транспортом на умовах DDP - Україна, м. Київ, вул. Академіка Туполева, 1 (складське приміщення ПОКУПЦЯ) відповідно до Міжнародних правил тлумачення комерційних термінів «Інкотермс 2010».

У п.4.3 Договору зазначено, що датою поставки Товару вважається дата приймання Товару ПОКУПЦЕМ на його території, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною і довіреністю.

Згідно з п.4.6 Договору термін поставки обладнання складає 120 календарних днів від дати підписання даного Договору.

Додатковою угодою №1 від 16.06.2022 року до Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року Сторони дійшли згоди викласти пункти 4.6. та 11.5. Договору в наступній редакції: « 4.6. Термін поставки Товару складає 325 (триста двадцять п?ять) календарних днів від дати підписання даного Договору». « 11.5. Строк дії даного Договору встановлюється з моменту його підписання та діє до 31.12.2022 року, а в частині гарантійних зобов?язань - до повного їх виконання». (а.с.10)

Таким чином, враховуючи умови п.4.6 Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року в редакції Додаткової угоди №1 від 16.06.2022 року, граничний строк поставки товару на загальну суму в розмірі 1 260 000 грн. 00 коп. Товариством з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» 27.10.2022 року.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Проте, в порушення умов Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року, Відповідач не здійснив поставку товару на суму в розмірі 1 260 000 грн. 00 коп. у строк по 27.10.2022 року.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, за приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що Відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України та умов Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року не був поставлений Позивачу товар на суму в розмірі 1 260 000 грн. 00 коп. у строк по 27.10.2022 року.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 7% штрафу у розмірі 88 200 грн. 00 коп. та пеню за загальний період прострочення з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 228 060 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України. При цьому в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, Суд звертає увагу, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №917/194/18, від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що за непостачання, несвоєчасне постачання Товару або за прострочення заміни Товару неналежної якості або за прострочення монтажу та пуско-налагоджувальних робіт ПОСТАЧАЛЬНИК сплачує ПОКУПЦЕВІ за вимогою останнього пеню 0,1% від вартості Товару за кожен день прострочення, а за прострочення більше 30-ти календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого, несвоєчасно поставленого або несвоєчасно змонтованого Товару.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного зобов`язання з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року у розмірі 228 060 грн. 00 коп. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з невірним розрахунком Позивача в частині визначення початку перебігу прострочення Відповідача, оскільки обов`язок по поставці виник 27.10.2022 року, а прострочення Відповідача розпочалось з 28.10.2022 року. Крім того, при здійсненні перерахунку пені Судом застосовано вимоги частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, а саме по 28.04.2023 року. В той же час, оскільки Позивачем самостійно визначено період прострочення з 01.01.2023 року, а відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог, Судом здійснено розрахунок пені з 01.01.2023 року. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню пеня за загальний період прострочки з 01.01.2023 року по 28.04.2023 року у розмірі 148 680 грн. 00 коп.

Суд, перевіривши розрахунок 7% штрафу у розмірі 88 200 грн. 00 коп. на підставі п.8.1 Договору №10.1757.2021-Б від 06.12.2021 року, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» підлягає стягненню пеня у розмірі 148 680 грн. 00 коп. та штраф у розмірі 88 200 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ

1. Позов Державного підприємства «АНТОНОВ» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАРЛ ЦЕЙСС» (04070, місто Київ, ВУЛИЦЯ ІЛЛІНСЬКА, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 33192561) на користь Державного підприємства «АНТОНОВ» (03062, місто Київ, ВУЛ. АКАДЕМІКА ТУПОЛЄВА, будинок 1, ідентифікаційний код юридичної особи 14307529) пеню у розмірі 148 680 (сто сорок вісім тисяч шістсот вісімдесят) грн. 00 коп., штраф у розмірі 88 200 (вісімдесят вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 3 553 (три тисячі п`ятсот п`ятдесят три) грн. 20 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення:17 жовтня 2023 року.

Суддя О.В. Чинчин