ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2023 р. м. Київ Справа № 911/1204/23

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи за позовом

Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) (81000, Львівська обл., Яворівський р-н, місто Яворів, вулиця Львівська, будинок 19, код: 07930854)

до

Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вулиця Святошинська, будинок 26, офіс 5/1, код: 24157485)

про стягнення 44545,27 гривень,

До Господарського суду Київської області 24.04.2023 надійшла позовна заява Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) (надалі - КЕЧ/позивач) про стягнення з Товариства Товариства з обмеженою відповідальністю «Хозхімсервіс» (надалі - ТОВ «Хозхімсервіс»/відповідач) заборгованості за договором про відшкодування вартості спожитої електричної енергії від 09.12.2020 № 9 у загальному розмірі 44545,27 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стягувана сума утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої електричної енергії, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 44545,27 гривень.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в порушення умов договору про постачання електричної енергії споживачу від 01.01.2019 № 420024466 відповідач за спожиту у лютому-червні 2022 року електричну енергію не розрахувався, внаслідок чого утворилася стягувана сума заборгованості у розмірі 44545,27 гривень, що стало підставою для додаткового нарахування та вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.05.2023 відкрито провадження у справі № 911/1204/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали.

На адресу суду 26.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, із запереченнями проти пред`явлених вимог, а 13.06.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач заперечує проти доводів відповідача наведених у відзиві.

Крім того, одночасно із поданням відповіді на відзив позивач звернувся до суду із клопотанням щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, за результатом розгляду якого суд відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 6 названої статті, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Предметом розглядуваної справи є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 44545,27 гривень.

За змістом ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, згідно ч. 7 вказаної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 становить 2684 гривень.

Отже, стягувана сума не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відповідно ця справа відноситься до категорії малозначних.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення грошових коштів у розмірі 44545,27 гривень, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та дослідивши матеріали справи судом не встановлено, а позивачем своєю чергою не доведено, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, тому суд не вбачає підстав для здійснення розгляду справи № 911/1204/23 в судовому засіданні з викликом сторін.

Також, до суду 23.06.2023 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, а 24.07.2023 від позивача надійшли письмові пояснення на заперечення відповідача на відповідь на відзив.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

КЕЧ (основний споживач) та ТОВ «Хозхімсервіс» (субспоживач) 09.12.2020 укладено договір про відшкодування вартості спожитої електричної енергії № 9 (далі - договір), предметом якого за умовами п. 1.1. є умови й порядок постачання електроенергії Основним споживачем та оплата Субспоживачем за спожиту електроенергію для будівництва їдальні та казарми за адресою: Військове НОМЕР_1, АДРЕСА_1., на умовах попередньої оплати прогнозованих обсягів споживання електричної енергії (згідно додатка № 1 до даного договору, що є його невід`ємною частиною) та оплата за технічне обслуговування електропостачання Субспоживача згідно кошторису витрат. Плата за перетікання реактивної електричної енергії розраховується згідно «Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії».

Основний споживач згідно п. 2.1. договору зобов`язується постачати електроенергію Субспоживачу за тарифами, які розраховуються в порядку, установленому НКРЕКП. Про зміни тарифів повідомити Субспоживача письмово.

У відповідності до п. 2.3. договору межа відповідальності за стан та обслуговування електроустановок визначається Актом розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Основний споживач не несе відповідальності перед Субспоживачем за припинення енергопостачання пов`язаного з діями постачальника електричної енергії (п. 2.4. договору).

За умовами пунктів 3.1.-3.4. договору покази розрахункових засобів обліку Субспоживач знімає візуально 19 числа кожного місяця та подає Основному споживачу. Обсяг фактично спожитої електроенергії за розрахунковий період визначається згідно показів приладу з урахуванням втрат в електромережах і підстанціях або розрахунковим шляхом у випадках передбачених ПРРЕЕ, Кодексом системи розподілу та ін. нормативними документами. Обсяг електроенергії, спожитої Субспоживачем підтверджується двохстороннім актом. У разі неможливості отримання від Субспоживача даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін, визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом за попередній розрахунковий період.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється Основним споживачем за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю години їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 4.1. договору на споживача покладено обов`язок вносити обов`язковий плановий платіж прогнозованого обсягу споживання електричної енергії згідно Додатка № 1 коштами до уповноваженого банку на розподільчий рахунок Основного споживача.

Вартість фактично спожитої електроенергії протягом розрахункового періоду визначається, як добуток спожитої електроенергії на тариф який діяв на кінець розрахункового періоду. Розрахунковим періодом вважається період з 01 числа попереднього місяця до 30 числа поточного місяця (включно) та прирівнюється до календарного. Розрахунки за електричну енергію проводяться Субспоживачем виключно грошовими коштами на зазначений у договорі поточний рахунок (пункти 5.1., 5.2. договору).

Відповідно до п. 5.3. договору субспоживач протягом розрахункового періоду здійснює обов`язковий плановий платіж на поточний рахунок основного споживача. Субспоживач самостійно та/або Основний споживач розраховує суму планового платежу шляхом множення чинного у розрахунковому періоді рівня тарифу на обсяг електричної енергії, заявленої на поточний розрахунковий період (додаток № 1 «Обсяг споживання електричної енергії»).

Згідно з п. 5.4. договору остаточний розрахунок субспоживач за електричну енергію протягом розрахункового періоду здійснюється на підставі виставленого основним споживачем рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених ПКЕЕ. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період враховуються суми проведеної в попередніх та поточному розрахункових періодах оплати споживання електричної енергії за поточний розрахунковий період. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим, ніж заявлене (очікуване) на різницю між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електричної енергії основний споживач видає рахунок, який має бути сплачений в термін зазначений в договорі. Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим, ніж заявлене (очікуване) і субспоживач не має заборгованості, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.

Рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються основним споживачем та надаються субспоживачу. Тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку (пункт 5.7.).

Додатком до договору є «Перелік об`єктів, яким проводиться нарахування за спожиту електричну енергію», згідно якого за відповідачем рахуються лічильники за номером 11294713 та 100772.

Позивачем долучено до матеріалів справи акти про зняття показів електролічильників за загальний період січень 2022-січень 2023 років, які підписані тільки з боку представників КЕЧ.

Згідно банківських виписок по рахунку позивача за 30.12.2021 та за 02.09.2022 ТОВ «Хозхімсервіс» перерахувало на рахунок КЕЧ грошові кошти за активну електроенергію у загальному розмірі 95023,55 гривень.

Претензією від 04.01.2023 № 28 КЕЧ повідомило ТОВ «Хозхімсервіс», що останнє станом на 03.01.2023 має заборгованість за спожиту електроенергію на підставі договору у сумі 34486,04 гривень, яку позивач вимагав негайно погасити.

У відповідь на вказану претензію ТОВ «Хозхімсервіс» повідомило КЕЧ про те, що у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану ТОВ «Хозхімсервіс» було вимушено 24.02.2022 припинити виконання підрядних робіт та покинути об`єкти будівництва їдальні та казарми за адресою: військове містечко № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1, про що останнє неодноразово повідомляло замовника будівництва в особі - ІНФОРМАЦІЯ_1. Водночас, з дозволу замовника будівництва, ТОВ «Хозхімсервіс» починаючи кінця жовтня 2022 року приступило до відновлення виконання робіт по об`єктам розташованим за адресою: Військове НОМЕР_1, АДРЕСА_1.

Наведені вище обставини, на переконання ТОВ «Хозхімсервіс», свідчать про те, що Товариство, як Субспоживач не споживало електроенергію в період з 24.02.2022 по жовтень 2022 року. При цьому, згідно показників приладів обліку електричної енергії ТОВ «Хозхімсервіс» в 2022 році спожило наступні обсяги: у січні 2022 року - 3,382 кВт; у лютому 2022 році - 2,600 кВт; у березні-жовтні 2022 року - 0,00 кВт; у листопаді 2022 року - 567 кВт; у грудні 2022 року - 0,00 кВт.

Таким чином, як стверджує ТОВ «Хозхімсервіс» у відповіді на претензію, загальний обсяг спожитої ним у 2022 році становить 6,549 кВт.

З огляду на наведені обставини ТОВ «Хозхімсервіс» повідомило КЕЧ про те, що викладені у претензії № 6 вимоги є необґрунтованими, оскільки не ґрунтуються на фактичних обставинах та просив вжити заходів щодо приведення у відповідність умовам договору облік спожитої субспоживачем електроенергії, шляхом вжиття спільного звіряння обсягів.

Позивачем долучено до матеріалів справи довідку КЕЧ від 11.04.2023 № 778, відповідно до якої станом на 01.03.2023 заборгованість ТОВ «Хозхімсервіс» по договору від 09.12.2023 № 9 за період листопад 2021 року по лютий 2023 року включно становить 44545,27 гривень.

Підставою звернення до суду із розглядуваним позовом, як вказує позивач, стало неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати спожитої відповідачем електроенергії за період листопад 2021 року-лютий 2023 року, внаслідок чого за відповідачем обліковується заборгованість у загальному розмірі 44545,27 гривень.

При цьому позивач також зазначив, що не погоджується із твердженнями відповідача наведеними у відповіді на претензію, оскільки, по-перше, ТОВ «Хозхімсервіс» не повідомляло Яворівську КЕЧ (району) про вимушене припинення постачання електричної енергії відповідно до Договору від 09.12.2020 № 9, а, по-друге, за період з січня 2022 року по січень 2023 року позивачем було зафіксовано факт споживання електроенергії за електролічильником № 11294713 згідно договору від 09.12.2020 № 9, що підтверджується Актами про зняття показів електролічильників, які були надані відповідачу для підписання, проте останній відмовився від їх підписання.

Відповідач проти пред`явлених вимог заперечив та у відзиві на позов посилаючись на умови п.п. 3.1., 3.3. договору вказує на те, що Акти зняття показів електролічильника (№ 11294713) жодного разу не узгоджувались з Субспоживачем та не надавались ТОВ «Хозхімсервіс», про що свідчить відсутність у матеріалах справи доказів вручення або надсилання відповідних актів відповідачу, що своєю чергою не може свідчити про відмову від підписання актів.

Також, відповідач зауважує на те, що відображена, у актах про зняття показів електролічильників, які надані позивачем на підтвердження своїх вимог, інформація не відповідає дійсним обставинам, оскільки ТОВ «Хозхімсервіс», як субспоживач фактично не споживало електроенергію в період з 24.02.2022 по жовтень 2022 року, з огляду на введення на території України воєнного стану, про що було повідомлено замовника будівництва - ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім того, відповідач стверджує, що позивач проігнорував вимогу відповідача викладену у відповіді на претензію та не вжив жодних заходів для врегулювання розбіжностей щодо приведення у відповідність обліку спожитої відповідачем електроенергії.

Серед іншого відповідач вказує на те, що за умовами договору у нього відсутній обов`язок повідомлення позивача про призупинення виконання робіт на об`єктах будівництва у зв`язку із відсутністю такої необхідності, а саме по собі повідомлення чи неповідомлення не може жодним чином вплинути на обсяги спожитої Субспоживачем електричної енергії.

З огляду на те, що як вказує відповідач, у період березень-жовтень 2022 року та у грудні 2022 року ним не здійснювалось споживання електроенергії, то за заявлений позивачем період у відповідача наявна переплата у розмірі 31743,80 гривень.

Серед іншого, відповідач зазначає, що за період його відсутності на об`єктах будівництва за договорами підряду, до приладів обліку електричної енергії, зокрема № 11294713 було здійснено несанкціоноване втручання, що зафіксовано на фото долучених до відзиву, з яких вбачається пошкодження точки підключення Основного споживача, характерні сліди зривання приладу обліку з кріплень в шафі та перепідключення лінії живлення та сліди втручання безпосередньо до лінії живлення Субспоживача, які свідчать про відключення лінії живлення шляхом від`єднання від автоматичних вимикачів.

Заперечуючи проти доводів відповідача позивач у відповіді на відзив зазначив, що акти про зняття показів електролічильників за період травень-вересень 2022 роки та з жовтня 2022 року по січень 2023 року, як і виставлені позивачем на підставі договору рахунки та акти звірки розрахунків, надсилались простим листом та на електронну пошту відповідача, а саме на адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується роздруківками скриншотів електронних листів із зображенням листування між сторонами. При цьому, факт приналежності електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідачу, на переконання позивача, підтверджується тим, що з вказаної електронної адреси позивач отримав відповідь ТОВ «Хозхімсервіс» від 13.02.2023 № 16 на претензію позивача № 6.

Позивач вказує, що відповідач жодним чином не заперечував споживання електроенергії у спірний період, не дивлячись на отримання актів, у яких відображено фактичні показники спожитої електроенергії.

За доводами позивача з метою перевірки фактів несанкціонованого втручання у прилади обліку КЕЧ видано наказ від 06.06.2023 № 96 «Про створення комісії», на підставі якого проведено обстеження та за результатами обстеження комісією встановлено, що: 1) прилад обліку електроенергії № 11294713, показник 04451089 знаходиться в підстанції № 41 військового містечка НОМЕР_1 АДРЕСА_2 Несанкціоноване втручання не виявлено; 2) ящики на фотографії №№ 1, 2 в рапорті знаходиться на території будівництва їдальні, обгороджені, доступу до них інших сторін немає. Ящики закриті. Таким чином, на переконання позивача, відповідач вводить суд в оману щодо несанкціонованого втручання до приладу обліку електроенергії № 11294713.

В розрізі наведених обставин відповідач у запереченнях на відповідь на відзив вказав, що з наданих позивачем роздруківок скриншотів електронних листів вбачається, що електронна адреса - ІНФОРМАЦІЯ_2, на яку позивач надсилав акти зняття показів електролічильника, використовується ОСОБА_1 , який є працівником відділу комплектації ТОВ «Укрбуд-Проект-Реконструкція», про що свідчить підпис в нижній частині листа. Вказана обставина, на думку відповідача, свідчить про те, що: 1) факт надсилання позивачем документів на електронну пошту працівника ТОВ «Укрбуд-Проект-Реконструкція» підтверджує те, що документи надсилались позивачем на адресу іншого Товариства і відповідач їх не отримував; 2) ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Хозхімсервіс», однак згідно наказу від 15.08.2022 № 218/1-к був звільнений із займаної посади 15.08.2022, що в свою чергу свідчить про те, що на момент надсилання документів відповідачу ОСОБА_2 вже не перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Відповідач зауважує, що з наданих позивачем роздруківок скриншотів з екрану неможливо ідентифікувати як вкладення до листа, оскільки вони зроблені як окремо відкритий файл у форматі .pdf без прив`язки та посилань на електронний лист, з якої пошти він надісланий, та яка електронна адреса є отримувачем цього вкладення.

Серед іншого, відповідач вказує на те, що комісійне обстеження приладів обліку та лінії живлення здійснено позивачем через вісім місяців після виявлення відповідачем факту несанкціонованого втручання до приладів обліку, що свідчить про неналежність та недостовірність наданих позивачем доказів, оскільки вони зроблені після відновлення лінії живлення Субспоживача та усунення наслідків несанкціонованого доступу до приладів обліку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 Цивільного кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Згідно із ч. ч. 6, 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Зазначена правова позиція наведена у постановах Верховного суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

При цьому, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 910/1762/19, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Дослідивши подані позивачем докази, на які останній посилається як на підставу своїх вимог, суд зазначає, що з наданих позивачем доказів у сукупності неможливо дійти висновку щодо факту наявності заборгованості відповідача перед позивачем.

Так, за умовами п.п. 3.1., 3.3. договору на відповідача покладено обов`язок до 19 числа кожного місяця зняття показів, які в подальшому надаються позивачу, за наслідком чого сторони складають двосторонній акт обсягів спожитої електроенергії.

Остаточний розрахунок субспоживач за електричну енергію протягом розрахункового періоду, згідно п. 5.4. договору, здійснює на підставі виставленого основним споживачем рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначених за показами розрахункових засобів обліку та відповідно до п. 5.7. договору рахунки на оплату платежів, передбачених даним договором, виписуються основним споживачем та надаються субспоживачу, оплата яких має бути здійснена протягом 5 днів з дня їх отримання.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов п. 3.1. договору свій обов`язок щодо щомісячного зняття показів по засобам обліку не здійснював.

Натомість, умови п. 3.4. договору передбачають, що у випадку неможливості отримання від субспоживача даних про спожиту електричну енергію, визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом за попередній розрахунковий період. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється Основним споживачем за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю години їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Таким чином, у випадку ненадання відповідачем показів спожитої ним електроенергії, такий обсяг визначається позивачем здійснюється у порядку передбаченому умовами п. 3.4. договору.

Згідно наданої позивачем довідки від 11.04.2023 № 778, складеної в односторонньому порядку позивач здійснив відповідачу нарахування вартості спожитої електричної енергії, а саме: у листопаді 2021 року нараховано 5888,74 гривень; у грудні 2021 року нараховано 7171,23 гривень; у січні 2022 року нараховано 0,00 гривень; у лютому 2022 року нараховано 20835,48 гривень; у березні 2022 року нараховано 16065,31 гривень; у квітні 2022 року нараховано 15471,27 гривень; у травні 2022 року нараховано 29591,52 гривень; у червні 2022 року нараховано 15685,46 гривень; у липні 2022 року нараховано 15541,67 гривень; у серпні-листопаді 2022 року нараховано 0,00 гривень; у грудні 2022 року нараховано 3258,91 гривень; у січні 2023 року нараховано 0,00 гривень; у лютому 2023 року нараховано 10059,23 гривень.

Однак, позивачем не доведено суду, що розрахунок спожитої відповідачем електроенергії здійснювався ним за умовами визначеними п. 3.4. договору.

Також, позивачем не надано доказів надсилання відповідачу рахунків на оплату, як це передбачено умовами п.п. 5.4., 5.7. договору, з метою проведення відповідних оплат спожитої електроенергії за спірний період.

Так само, у матеріалах справи відсутні докази надсилання позивачем на адресу відповідача складених позивачем актів про зняття показів електролічильника за № 11294713, на які останній посилається як на підтвердження факту споживання відповідачем електроенергії.

Крім того, з вказаних актів неможливо встановити, який саме тариф електричної енергії застосовано позивачем під час розрахунку остаточної вартості спожитої відповідачем електроенергії та підстав застосування цього тарифу.

Та обставина, що, як стверджує позивач, акти про зняття показів електролічильників та акти звірки розрахунків надсилались на електронну адресу відповідача, не може свідчити про належне виконання позивачем умов договору, оскільки умовами договору сторони не передбачили здійснення електронного документообігу, а у реквізитах договору не зазначено електронної адреси відповідача, на яку можливо було б здійснювати надсилання документів, складених на підставі договору.

Суд враховує ту обставину, що дійсно з електронної адреси - ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач отримав від відповідача відповідь від 11.01.2023 № 1101/1 на претензію від 04.01.2023 № 28, втім за відсутності належних документів, складених у відповідності до умов укладеного договору, а саме щомісячних рахунків на оплату та розрахунків обсягів спожитої електричної енергії передбачених п. 3.4. та складених на підставі цих розрахунків актів, із відображенням застосованих позивачем тарифів за електроенергію, не може дійти беззаперечного висновку щодо факту наявності облікованої за відповідачем заборгованості.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд, оцінивши наявні у справі докази, дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та вірогідними доказами наявності у відповідача обов`язку по сплаті заборгованості перед позивачем у загальному розмірі 44545,27 гривень за спожиту відповідачем електроенергії за період листопад 2021 року-лютий 2023 року.

Враховуючи відсутність підтверджуючих доказів, які б надали суду змогу пересвідчитися у підставності заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог щодо стягнення суми заборгованості у розмірі 44545,27 гривень.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення у відповідності до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.10.2023.

Суддя Р.М. Колесник