ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2023 року м. Дніпро Справа № 904/1769/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект"

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

про стягнення 74 382 грн. 59 коп.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з комунального господарства "Дніпроводоканал" 57 024 грн. заборгованості з оплати за надані послуги, за період з 01.07.2020р. по 28.02.2023р., 17 358 грн. 59 коп. інфляційного збільшення та судових витрат у справі.

Відповідач проти позову заперечував, вказавши на те, що договір з позивачем ним не укладався та він не є власником нежитлового приміщення.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. в задоволенні позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося ТОВ "Житлово-сервісна компанія "Проспект", в якій просить рішення суду від 25.07.2023р. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на нижченаведене.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права, а саме - не застосував норму, яка підлягає застосуванню - ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», та порушив ст. 236 ГПК України щодо ухвалення рішення відповідно до норм матеріального права, що призвело до ухвалення неправосудного рішення.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до суду просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект", а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. залишити без змін.

В обгрунтування своїх заперечень, Відповідач зазначає на тому, що Позивач не довів правомірність стягнення саме з відповідача оплати за надані послуги.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Кощеєв І.М. (доповідач), судді Дармін М.О., Березкіна О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.08.2023р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/1769/23. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. по справі № 904/1769/23 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

Матеріали справи №904/1769/23 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.08.2023р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату суду від 17.10.2023р., у зв`язку з припиненням повноважень судді Березкіної О.В., відповідно до ст. 123 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу для розгляду справи визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Дарміна М.О., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.10.2023р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. по справі № 904/1769/23 прийнято до свого провадження, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлені судом обставини справи

Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" та співвласниками багатоквартирного будинку, за адресою: вул. Тітова, буд. 20, м. Дніпро підписано типовий договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2019р. (далі Договір).

Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою: вул. Тітова, буд. 20 (далі - будинок), а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору (п. 1 Договору).

Послуга з управління полягає у забезпеченні управителем проживання і задоволення господарського-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудикової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовується для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умови яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів, тощо; купівлю води та електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. Послуга з управління надається відповідно до вимог до якості згідно з додатком 4 до цього договору, що є його невід`ємною частиною (п. 3 Договору).

Цей договір набирає чинності з 01.03.2020р. та укладається строком на один рік (п. 30 Договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік (п. 31 Договору).

До матеріалів справи долучено договір №475-ДРА/20 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від 30.06.2020р., підписаний Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (далі Договір).

З метою ефективного використання комунального майна, Орендодавець, на підставі рішення міської ради від 21.03.2007р. №41/11 із змінами та доповненнями передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлові приміщення з навісом (літ.а) - загальною площею 295 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 20 (літ. А-5) розміщені на цокольному поверсі 5-ти поверхового будинку, вартість яких, згідно з незалежною оцінкою, становить 1 800 485 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, під використання для розміщення Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради. Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється (п. 1.1 Договору).

За користування об`єктом оренди, орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: 70% від загальної суми орендної плати, у розмірі 3150 грн. 85 коп., до загального фонду міського бюджету; 30 % від загальної суми орендної плати, у розмірі 1350 грн. 36 коп., на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди (п. 3.3 Договору).

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця у термін не пізніше 1 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності Орендаря. Орендна плата сплачується орендарем за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди включно (п. 3.5 Договору).

Орендар зобов`язаний протягом 5 днів з дати укладення цього договору укласти з балансоутримувачем (управителем) або з відповідними службами договір про сплату про відшкодування витрат на утримання орендованого майна (відшкодування витрат здійснюється згідно з відповідним рішенням виконавчого комітету міської ради про відшкодування), надання комунальних послуг Орендарю (газ, електроенергія, водопостачання, водовідведення, вивезення сміття, телефон та ін.) та експлуатаційних витрат, у тому числі відшкодування витрат із плати за землю (п. 5.11 Договору).

Цей договір діє: з 30 червня 2020р. до 28 червня 2023р., включно ( п. 10.1 Договору).

Сторонами вказаного Договору підписано акт приймання-передачі від 30.06.2020р. щодо об`єкту оренди нежитлового приміщення з навісом (літ.а): вул. Титова,20 (літ А-5), загальна площа 295 кв.м.

Статут Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради затверджено рішенням Дніпровської міської ради від 22.03.2023р. (Нова редакція).

За Статутом Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради є комунальним унітарним підприємством та правонаступником міського комунального виробничого підприємства "Дніпроводоканал", яке було правонаступником Державного комунального виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Дніпропетровська зареєстрованого розпорядженням виконкому Дніпропетровської міської ради народних депутатів 02 липня 1992 року №584-р, реєстраційний номер 3027, створеним на базі відокремленої частини комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади.

Власником підприємства є Дніпровська міська територіальна громада в особі Дніпровської міської ради, ідентифікаційний код - 26510514, місцезнаходження: Україна, 49000 Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 75. Орган, до сфери управління якого входить підприємство, визначається міською радою .

Встановлено, що Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" не є власником нежитлового приміщення загальною площею 295 кв.м., розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Титова, буд. 20.

Між позивачем та відповідачем не існує договірних відносин щодо надання (отримання) послуг по управлінню будинком.

Підставою для стягнення з відповідача вартості послуг управління будинком є наявність укладеного відповідного договору або набуття відповідачем права власності на нежитлове приміщення загальною площею 295 кв.м., розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Титова, буд. 20.

Оскільки відповідач відмовився виконувати приписи ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та обґрунтовані вимоги позивача, останній звернувся до суду із вимогами про стягнення суми основного боргу та інфляційних витрат за період порушення.

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в своєму позові позивач послався на те, що відповідач без достатніх правових підстав ухиляється оплачувати внески на утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: вул. Тітова, буд. 20, м. Дніпро, які були встановлені умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 24.12.2019р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" та співвласниками багатоквартирного будинку.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову відповідач вказує на те, що КП «Дніпроводоканал» не є співвласником багатоквартирного будинку, не є стороною Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеним 24.12.2019р. між Позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку, тому зобов`язання, визначені у договорі у підприємства не виникають.

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача вартості послуг управління багатоквартирним будинком, за період з 01.07.2020р. по 28.02.2023р..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що між позивачем та відповідачем не існує договірних відносин щодо надання (отримання) послуг по управлінню будинком, відтак підстави для стягнення з відповідача послуг (витрат) по управлінню будинком, визначених позивачем, відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 ЦК України, підставою для виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Статтею 322 ЦК України передбачений обов`язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, регулюються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

За визначенням термінів, наведених в ст. 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку": співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку (п.5); спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія (п.6); управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку (п.8).

Згідно ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ст. 5 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку").

Згідно ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

За змістом ч. 1-3 ст. 12 Закону "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку та інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом, входять до складу витрат на управління багатоквартирним будинком та, за загальним правилом, розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належної їм квартири (нежитлового приміщення) та спільного майна, а також членства в ОСББ.

Таким чином, прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми ст. 322 ЦК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Частиною 4 ст. 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що зобов`язання зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир та/або нежитлових приміщень державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

В той же час, судова колегія констатує, що визначаючи зобов`язання орендарів зі здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком, чинне законодавство не передбачає механізму реалізації такого зобов`язання, у тому числі механізму захисту прав об`єднання співвласників, зокрема не встановлює для ОСББ права примусового стягнення відповідних коштів з орендарів у судовому порядку, передбачаючи таке право лише щодо співвласників майна (ч. 6 ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").

Виходячи із загальних підстав виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. 11 ЦК України), відповідні правовідносини щодо сплати орендарем витрат на управління будинком мають бути врегульовані або шляхом укладення окремого договору між орендарем та управителем багатоквартирного будинку (особою, яка фактично здійснює її функції з утримання будинку), або шляхом встановлення обов`язку орендаря з відшкодування відповідних витрат власнику приміщення (орендодавцю) безпосередньо в умовах договору оренди нерухомого майна. Тобто, обов`язок орендаря зі сплати (відшкодування) внесків на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі, встановленому управителем, виникає тільки у разі передбачення такого обов`язку в умовах укладеного ним правочину (договору) з власником майна або з управителем багатоквартирного будинку або з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 02.09.2020р. у справі №906/884/19.

Як вже зазначалось раніше, матеріали справи містять договір №475-ДРА/20 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста від, підписаний 30.06.2020р., між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради (Оендодаець) та комунальним підприємством "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради (Орендар), відповідно до умов якого вбачається, що з метою ефективного використання комунального майна Орендодавцем на підставі рішення міської ради від 21.03.2007р. №41/11 із зміна та доповненнями передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно - нежитлові приміщення з навісом (літ.а) - загальною площею 295 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Титова, 20 (літ. А-5) розміщені на цокольному поверсі 5-ти поверхового будинку, вартість яких згідно з незалежною оцінкою становить 1800485 грн., без ПДВ, що перебуває на балансі Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, під використання для розміщення Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради. Використання об`єкту оренди не за цільовим призначенням забороняється (п. 1.1 Договору).

Сторонами вказаного Договору підписано акт приймання-передачі від 30.06.2020р. щодо об`єкту оренди нежитлового приміщення з навісом (літ.а): вул. Титова,20 (літ А-5), загальна площа 295 кв.м..

Разом з тим, вказане свідчить, що Комунальне підприємство "Дніпроводоканал" не є власником нежитлового приміщення, загальною площею 295 кв.м., розташованого за адресою м. Дніпро, вул. Титова, буд. 20.

Умовами п. 5.11 договору, на орендаря покладено обов`язок протягом п`яти днів з дати укладення цього договору укласти з балансоутримувачем (управителем) або з відповідними комунальними службами договір про сплату комунальних послуг (газ, електроенергія, тепло, водопостачання та водовідведення, вивезення сміття, телефон) та з балансоутримувачем - договір на сплату експлуатаційних витрат, у т.ч. відшкодування витрат по податку на землю.

Отже, умовами договору оренди нерухомого майна № 475-ДРА/20 від 30.06.2020р., не передбачений обов`язок орендаря сплачувати витрати на управління будинком.

Матеріали справи свідчать, що Відповідач звертався до ТОВ «Житлово-сервісна компанія «ПРОСПЕКТ» з листом щодо укладання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком по вул. Титова, 20 вих.№7511/2614 від 07.12.2020р. У зазначеному листі Відповідач обґрунтовував необхідність укладання безпосереднього договору між КП «Дніпроводоканал» та управителем, а також просив надати необхідні документи для можливості укладення такого договору (обґрунтування вартості послуг, кошторис витрат, хол загальних зборів, тощо).

Листом № 8/м від 21.12.2020р. ТОВ «Житлово-сервісна компанія «ПРОСПЕКТ» повідомила КП «Дніпроводоканал», що не має наміру чи потреби укладати окремі договори із будь-якими співвласниками, в тому числі надсилати інші документи, окрім примірника договору, який був укладений.

Вказане свідчить про те, що така позиція Позивача унеможливила виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди № 475-ДРА/20 від 30.06.2020р..

Таким чином, оскільки доказів укладення окремого договору на оплату внесків між управителем та орендарем матеріали справи не містять, а фактичні умови Договору оренди від 475-ДРА/20 від 30.06.2020р. не встановлюють зобов`язань останнього з оплати внесків на утримання об`єкта оренди, у розмірі, встановленому договором від 24.12.2019 р., твердження Позивача щодо наявності підстав покладення на Відповідача обов`язку з оплати заявлених позивачем сум, є помилковим.

Вказане вище спростовує також твердження скаржника про помилкове незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ч. 4 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Позивача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р.).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, Скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі має бути залишено без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.07.2023р. у справі №904/1769/23 залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-сервісна компанія "Проспект".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус