РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2023 року м. Чернігівсправа № 927/839/23

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, ; вул. Любецька, 68, м Чернігів,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технова,

; вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150,

про стягнення 2 173 361,89 грн

Представники сторін:

від позивача: адвокат Ігнатенко Н.В., посвідчення № 000785 від 06.09.2019,

від відповідача: не прибув;

У судовому засіданні відповідно до ч. 6 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

встановив:

Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз звернулось з позовом до Господарського суду Чернігівської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технова основного боргу у сумі 2058454,99 грн, пені у сумі 98693,05 грн за період прострочення з 11.05.2023 по 14.06.2023, 5921,58 грн 3% річних за період прострочення з 11.05.2023 по 14.06.2023, 10292,27 грн інфляційних втрат за травень 2023, а також судового збору в розмірі 32 600,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору розподілу природного газу №42АТ140-8966-19 від 01.08.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26.06.2023 відкрите загальне позовне провадження у справі № 927/839/23, призначено підготовче засідання, сторонам установлені процесуальні строки для подання заяв по суті спору.

02.08.2023 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов в якому викладене клопотання про поновлення строку подання відзиву. В даному відзиві відповідач визнає, що відбулось перевищення річної замовленої потужності природного газу, вказує на пошкодження ЄМК КЕП "Чернігівська ТЕЦ" внаслідок військової агресії, а також заявляє про зменшення штрафних санкцій до 90% та відстрочення виконання рішення суду на шість місяців з моменту ухвалення такого рішення. Також відповідачем зазначено, що розмір витрат на професійну допомогу в розмірі 50000,00 - 200000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи.

09.08.2023 від позивача на адресу суду надійшла заява №959/1 від 07.08.2023 про уточнення позовних вимог, у якій просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 2 058 454,99 грн. за квітень 2023, 98 693,05 грн пені за період з 11.05.2023 по 14.06.2023, 5 921,58 грн 3% річних за період з 11.05.2023 по 14.06.2023, та 10 292,27 грн інфляційних збитків за травень 2023, судовий збір в розмірі 32 600,43 грн та витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем зазначено, що він очікує понести витрати на професійну (правничу) допомоги, пов`язані із розглядом даної справи в суді орієнтовно в розмірі 50000,00 грн-200000,00 грн.

Вказана заява про уточнення позовних вимог за своєю правовою природою є фактично заявою про збільшення судових витрат.

29.08.2023 від позивача на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких викладено заперечення щодо зменшення штрафних санкцій та відстрочення виконання рішення.

25.09.2023 суд розпочав розгляд справи по суті.

16.10.2023 від відповідача до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у частині стягнення основного боргу у зв`язку з погашенням боргу у розмірі 2058454,99 грн.

18.10.2023 від позивача надійшло клопотання про вирішення питання про розподіл судових витрат позивача та долучення до матеріалів справи додаткових докуметів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Фірма Технова (споживач, відповідач) шляхом підписання заяви-приєднання №42АТ140-8966-19 уклало договір з Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз (Оператор ГРМ, позивач) про розподіл природного газу з додатками.

Вказаний договір є Типовим договором розподілу природного газу (Типовий договір), затвердженим Постановою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2498.

У заяві-приєднанні №42АТ140-8966-19 зазначено персональний ЕIС-код як суб`єкта ринку природного газу 56ХО0000ОS1J00Z; назва та опис об`єкта, адреса об`єкта, величина приєднаної потужності об`єкта, параметри вузла обліку, інша інформація, передбачена вимогами чинного законодавства - згідно з додатком №4.

У Додатку №4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви-приєднання №42АТ140-8966-19, зазначений перелік точок комерційного обліку споживача за адресою: м. Чернігів, вул. Ушинського, 23.

Пунктом 2.1 Типового договору, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2498, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1384/27829, передбачено, що за договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Пункт 5.1 Типового договору передбачає, що облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно п. 6.1, 6.3, 6.4, 6.6 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно до пунктів 12.1, 12.3, 12.5 договір укладається на невизначений строк. Цей договір може бути розірваний за згодою Сторін або за ініціативою Споживача у порядку, визначеному законодавством України. У разі зміни власника об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ, та необхідності укладення Договору з новим власником Договір з попереднім власником може бути розірвано Оператором ГРМ в односторонньому порядку. При цьому одностороннє розірвання договору не звільняє попереднього власника від виконання зобов`язань у частині оплати наданих послуг. У разі звільнення займаного приміщення (остаточного припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний повідомити про це Оператора ГРМ не пізніше ніж за двадцять один день до дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) та остаточно з ним розрахуватись за цим Договором до вказаного Споживачем дня звільнення приміщення (остаточного припинення користування природним газом) включно. У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем Оператора ГРМ про звільнення приміщення (остаточне припинення користування природним газом) споживач зобов`язаний здійснювати оплату послуг за цим Договором, виходячи з умов цього Договору.

Постановою НКРЕКП №2777 від 22.12.2021 для AT Чернігівгаз визначено тариф на послуги розподілу природного газу на період з 01.01.2022 - у розмірі 1,76 грн за 1 м кв на місяць (без урахування ПДВ).

Річну замовлену потужність на 2022 рік та місячну замовлену потужність було погоджено сторонами в акті приймання- передачі природного газу . Таким чином, 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на 2022 рік становить 33594514,71 метрів кубічних, місячна замовлена потужність складає 2799542,89 м3.

13.10.2021 ТОВ ФІРМАТЕХНОВА подано уточнену заявку на величину річної замовленої потужності на 2022 календарний рік, яка становить 24000000 м3 (2000000 м3 на міс.) (а.с. 53).

20.10.2022 відповідачем подано уточнену заявку на величину річної замовленої потужності на 2023 календарний рік, яка становить 33140000 м3 (а.с. 54).

За доводами позивача, відповідно до встановленого для AT Чернігівгаз тарифу, за об`єктом відповідача, визначено вартість послуг з розподілу природного газу на місяць в 2022 році, а саме - 4224 000,00 грн., 2023 році - 5832639,98 грн.

Як стверджує позивач, за річним підсумком споживання природного газу відповідач перевищив замовлений обсяг споживання природного газу у квітні 2023 року, а тому рахунки виставлялися не лише за річну замовлену потужність, але й за перевищення.

У порядку, визначеному п. 6.6 договору, відповідачу виставлено рахунок за квітень 2023 року за перевищення замовленої річної потужності № 63009131 від 05.05.2023 р. на суму 2 058 454,99 грн та підписано сторонами Акт наданих послуг № ЧНЯ83010542 від 30.04.2023 року, на зазначену суму. Докази направлення актів та рахунків на адресу відповідача наявні у матеріалах справи.

Вказані обставини відповідачем у справі не спростовано.

За доводами позивача, відповідач не здійснив оплату послуг за перевищення замовленої річної потужності, заборгованість за за перевищення замовленої річної потужності за квітень 2023 становить 2 058 454,99 грн.

Заборгованість у сумі 2058454,99 грн основного боргу заявлена позивачем до стягнення з відповідача за даним позовом.

Після закриття підготовчого провадження у даній справі відповідачем сплачено заборгованість у сумі 2058454,99 грн основного боргу, що підтверджено платіжними інструкціями кредитного переказу коштів № 33219810 від 10.10.2023 на суму 1000000,00 грн та № 33219811 від 11.10.2023 на суму 1058454,99 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадженні у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що після відкриття провадження у справі відповідачем добровільно виконано позовні вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості, сплачено заборгованість у сумі 2058454,99 грн основного боргу, що підтверджено матеріалами справи (платіжними інструкціями кредитного переказу коштів № 33219810 від 10.10.2023 на суму 1000000,00 грн та № 33219811 від 11.10.2023 на суму 1058454,99 грн), предмет спору у даній справі станом на день розгляду справи в частині стягнення основної заборгованості відсутній, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що заява відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення основної заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Провадження у справі № 927/839/23 підлягає закриттю в частині стягнення основної заборгованості у зв`язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем нарахована пеня за період прострочення з 11.05.2023 р. по 14.06.2023 у сумі 98 693,05 грн., що позивач обґрунтовує розрахунком, доданим до позовної заяви.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 5 921,58 грн 3 % річних за період прострочення з 11.05.2023 по 14.06.2023 та втрати від інфляції у сумі 10 292,27 грн за період прострочення за травень 2023, що позивач обґрунтовує розрахунком, доданим до позовної заяви.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч. 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу.

Відносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначаються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП 30.09.2015 №2494, зареєстровано Міністерством юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС).

Кодекс ГРС визначає, зокрема умови забезпечення: надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу.

Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 N2498 (далі - типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом (п.2 розділу VІ Кодексу ГРС).

Пунктами 1, 2 Глави 6 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Статтею 536 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджено факт поставки позивачем на виконання укладеного сторонами умов договору відповідачу у квітні 2023 року природного газу, що підтверджено Актом наданих послуг № ЧНЯ83010541 від 30.04.2023 та рахунком на оплату, які були направлені на адресу відповідача та отримані останнім, згідно поштового повідомлення № 879.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання з оплати за перевищення річної замовленої потужності газу у повному обсязі за квітень 2023 не виконав, заборгованість склала 2 058 454,99 грн. Вказані обставини відповідачем не спростовано. Після відкриття провадження у справі відповідачем добровільно виконано позовні вимоги позивача в частині стягнення основної заборгованості, сплачено заборгованість у сумі 2058454,99 грн основного боргу, що підтверджено матеріалами справи (платіжними інструкціями кредитного переказу коштів № 33219810 від 10.10.2023 на суму 1000000,00 грн та № 33219811 від 11.10.2023 на суму 1058454,99 грн).

Позивачем на підставі п. 8.2 нарахована та заявлена до стягнення пеня за період прострочення з 11.05.2023 р. по 14.06.2023 у сумі 98 693,05 грн, що позивач обґрунтовує розрахунком, доданим до позовної заяви.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Розрахунок суми пені є обґрунтованим, а вимога про її стягнення є такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення 5 921,58 грн 3 % річних за період прострочення з 11.05.2023 по 14.06.2023 та втрати від інфляції у сумі 10 292,27 грн за період прострочення за травень 2023, що позивач обґрунтовує розрахунком, доданим до позовної заяви.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних нарахувань відповідає фактичним обставинам справи, а тому вимога про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань у заявлених позивачем сумах є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач доводів позивача не спростував, контррозрахунок заявлених до стягнення сум 3% річних та інфляційних нарахувань не надав.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги позивача є обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості у сумі 2058454,99 грн, пені у сумі 98693,05 грн, 3% річних у сумі 5921,58 грн та 10292,27 грн інфляційних втрат.

Щодо зменшення розміру пені на 90% суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України).

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (пункт 88 постанови Верховного Суду від 02.03.2023 у справі № 905/1409/21).

Обґрунтовуючи заяву про зменшення розміру пені на 90% відповідач послався, зокрема, на те, що відповідач орендує Єдиний майновий комплекс КЕП Чернігівська ТЕЦ, що є об`єктом критичної інфраструктури на підставі договору оренди ЦМК №1 від 25.12.2000, здійснює господарську діяльність з виробництва електричної та теплової енергії: Теплова енергія виробляється на станції для потреб споживачів міста Чернігова, а також промислових підприємств міста, а це 583 житлових будинки, 14 шкіл, 25 дошкільних закладів, 20 медичних закладів, 19 дитячих освітніх установ, 336 об`єктів бюджетної сфери та є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території м. Чернігова (складає понад 50 % усіх опалювальних об`єктів міста), а отже основним джерелом доходів підприємства є кошти, що надійшли за наданні послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідач перебуває у ситуації складного фінансово-економічного становища, причинами якого є значна заборгованість споживачів та їх неплатоспроможність та військова агресія російської федерації проти України. Відповідач послався на те, що з 24.02.2022 Чернігів перебував у епіцентрі активних бойових дій, піддавався бомбардуванням та обстрілам. Остаточне виведення військ російської федерації з території Чернігівської області мало місце лише у середині квітня 2022 року. Внаслідок бойових дій було значно пошкоджено Єдиний майновий комплекс КЕП Чернігівська ТЕЦ (далі - ЄМК), який орендує відповідач. В результаті таких пошкоджень ЄМК протягом певного пасу не працював, а в окремий період працював частково. Пунктом 2 Протоколу № 2 від 26.05.2022 робочої групи, створеної згідно з Розпорядженням міського голови Про створення робочої групи з питань виявлення ушкодженого і зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що виникло внаслідок військової агресії російської федерації, яке перебуває у складі ЄМК КЕП Чернігівська ТЕЦ №35-р від 18.04.2022, визнано, що ЄМК КЕП 'Чернігівська ТЕЦ" зазнав значних пошкоджень внаслідок військової агресії російської федерації проти України, що робить неможливим його безпечну експлуатацію без проведення відповідних ремонтних робіт. У зв`язку зі значним пошкодженням ЄМК те неможливість його подальшого використання за призначенням Товариство вимушено було зупинити роботу ЄМК з 30.05.2022 року. Відповідно до позиції Міністерства розвитку громад та територій України, згідно якої Чернігівська міська рада та відповідач мали забезпечити стабільний механізм співпраці та не допустити зриву опалювального сезону м. Чернігові, відповідачем, зважаючи на те, що забезпечення споживачів теплом та електроенергією має величезне суспільне значення, відновлено роботу ЄМК на початку опалювального сезону 2022/2023 років, попри значне руйнування ЄМК, недостатнє фінансування, постійний ризик масованих обстрілів критичної інфраструктури, які розпочалися восени 2022 року. Здійснення господарської діяльності у вказаних умовах призвело до понесення відповідачем значних збитків, так за IV квартал 2022 року та І квартал 2023 року згідно орієнтовного розрахунку отримано збитків в розмірі 357800 тис. грн. Із початком війни сплата за комунальні послуги від населення значно впала. Поточна заборгованість споживачів за надані послуги становить понад 102 140, 81 тис грн. Відповідач вказує про вкрай важке фінансово-економічне становище. Відповідач зазначає про те, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін. Відповідач просить суд врахувати ту обставину, що останнім здійснено часткове самостійне погашення основної заборгованості до моменту відкриття провадження у справі.

У підтвердження викладеного відповідачем додано наказ №74-К від 30.07.2021, протокол засідання робочої групи з питань виявлення ушкодженого та зруйнованого майна комунальної власності територіальної громади м. Чернігова, що виникло внаслідок військової агресії російської федерації, яке перебуває в складі ЄМК №2 від 26.05.2022, висновок інституту теплоенергетичних технологій щодо обстеження КЕП "Чернігівська ТЕЦ" №235/01-59 від 12.05.2022, акти та довідки про пожежі, фінансова звітність ТОВ ФІРМА ТЕХНОВА за 2021 рік.

Позивач заперечував щодо зменшення пені, посилаючись на те, що відповідачем не доведено належними доказами наявність виняткових обставин та поважності причин прострочення та не виконання спірних договірних зобов`язань для зменшення пені на 90%. Крім того позивач вказав про те, що з початку повномасштабної війни об`єкти АТ Чернігівгаз зазнали значних пошкоджень, діяльність з розподілу природного газу має стратегічне значення для забезпечення енергетичної безпеки держави. Позивач послався на п. 6.7 договору де вказано про те, що у разі виникнення у Споживача заборгованості за договором Сторони можуть укласти графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Відповідач не скористувався своїм правом та не вжив заходів досудового врегулювання спору. Заборгованість відповідачем не погашена.

Дослідивши доводи відповідача та обставини справи, виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги те, що відповідачем не сплачено жодної частини заборгованості до моменту відкриття провадження у справі, що підтверджується наявними у матеріалах доказами, враховуючи, що сума пені не є надмірно великою у порівнянні із сумою боргу, врахувавши факт порушення відповідачем умов договору, не вжиття відповідачем заходів досудового врегулювання спору шляхом укладання договору реструктуризації або додаткової угоди до договору на підставі п. 6.7 договору , не доведеності відповідачем обставин на які посилався відповідач, як на підставу зменшення пені на 90%, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зменшення пені на 90%.

Таким чином, позов в частині стягнення пені в розмірі 98693,05 грн, 3% річних в розмірі 5921,58 грн та інфляційних втрат в розмірі 10292,27 грн підлягає задоволенню з покладенням на відповідача витрат зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Щодо відстрочки виконання рішення суду на шість місяців з моменту його ухвалення суд зазначає таке.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідача послався на тяжке фінансово-економічне становища відповідача, причинами якого є значна заборгованість споживачів та їх неплатоспроможність та військова агресія російської федерації проти України, внаслідок якої відповідач вимушений був зупинити виробництво теплової та електричної енергії, потреби значних фінансових ресурсів для відновлення ЄМК КЕП "Чернігівська ТЕЦ", що підтверджується висновкам Інституту Теплоенергетичних технологій (ІТЕТ) Національної академії наук України, визнання заявлених вимог позивача про стягнення заборгованості, часткове погашення заборгованості.

У підтвердження викладено відповідач послався на доказі, які додані відповідачем і до клопотання про зменшення пені.

За змістом ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення суду господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Питання задоволення заяви сторони у справі про відстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Разом з тим суд враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

У рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Надання відстрочення виконання рішення є виключним заходом, який має застосовуватись лише за наявності поважних причин та при найменшій шкоді кредитору. При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення Європейського суду з прав людини у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, пункт 74).

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що відстрочка продовжує період відновлення порушеного права стягувача, при її наданні слід враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі та період надання відстрочки виконання судового рішення.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка чи розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява N 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Суд зазначає, що в даному випадку мають місце обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, але не виключають його виконання в майбутньому.

Крім того, сторони не позбавлені права скласти та погодити між собою графік подальшого оптимального систематичного погашення заборгованості відповідачем у справі.

Передбачені ст. 331 Господарським процесуальним кодексом України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку закон відносить на розсуд суду.

Вказане право застосовується за визначених в законі умов з урахуванням всіх обставин справи.

Судом враховано, що позивач також є об`єктом критичної інфраструктури, функції якого полягають у забезпеченні життєдіяльності міста та області.

З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма Технова про відстрочення виконання рішення Господарського суду Чернігівської області у справі №927/839/23.

Судовий збір в порядку ст.129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 32 600,43 грн покладається на відповідача.

У складі судових витрат позивач просить стягнути з відповідача гонорар у сумі 110000,00 грн.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У підтвердження вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката позивачем надано договір на надання професійної правничої (правової) допомоги № 38А140-27079-23 від 05.06.2023, укладений між адвокатом Ігнатенко Н.В. та Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №000785 від 05.07.2019, акт приймання-передачі наданих послуг від 18.10.2023 на суму 110000,00 грн.

Відповідно до умов розділу 4 договору адвокат та клієнт дійшли згоди, що клієнт зобов`язується сплатити на користь адвоката грошову винагороду (гонорар) за надання правової допомоги під час розгляду справи № 927/839/23 в розмірі 110000,00 грн. Оплата вартості наданих послуг здійснюється клієнтом протягом 30 календарних днів з дня вступу в законну силу рішення суду на користь клієнта на підставі акту виконаних робіт.

Жодних претензій щодо якості, повноти, строків та обсягу послуг довіритель до адвоката не має.

Актом приймання-передачі наданих послуг від 18.10.2023, підтверджено, що адвокат надав, а клієнт прийняв послуги адвоката, гонор визначено у сумі 110000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від відповідача не надходило.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи обсяг проведеної адвокатом роботи, ціни позову, складності справи, суд вважає, що витрати позивача з оплати послуг адвоката, які він просить стягнути з відповідача у сумі 110000,00 грн є завищеними, а тому розмір відповідних витрат підлягає обмеженню сумою 50000,00 грн.

З урахуванням викладеного вище витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 400000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у справі на підставі положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Провадження у справі № 927/839/23 в частині стягнення 2058454,99 грн основного боргу закрити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технова (вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, код 24100060) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз (вул. Любецька, 68, м Чернігів, 14021, р/р № НОМЕР_1 АТ Ощадбанк, код 03358104) пеню у сумі 98693,05 грн, 3% річних у сумі 5921,58 грн та інфляційні втрати в сумі 10292,27 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма Технова (вул. Предславинська, 31/11, офіс 87, м. Київ, 03150, код 24100060) на користь Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Чернігівгаз (вул. Любецька, 68, м Чернігів, 14021, р/р № НОМЕР_2 АТ Ощадбанк, код 03358104) судовий збір у сумі 32 600,43 грн та витрати на послуги адвоката у сумі 50 000,00 грн.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складений та підписаний 19.10.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua